Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] (далі - відповідач), третя особа: Чорнобаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, адреса: вул. Центральна, 218, смт Чорнобай, Золотоніський район, Черкаська область, про визнання батьківства. Позовна заява мотивована тим, що позивач та відповідач, в період з 2010 по 2021 рік проживала однієї сім`єю без реєстрації шлюбу. У цей період у них народився син - [PERSON] , [INFO] . При народження дитини відомості до актового запису про народження дитини було внесено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України - за прізвищем матері, а ім`я та по батькові за вказівкою матері. Позивач зазначає, що являється біологічним батьком дитини, хоча відповідач заявляє протилежне. Крім цього, позивач вказує, що після народження дитини постійно спілкувався з нею та проводив час, цікавився її особистим життям, брав участь у її вихованні та навчанні, надавав матеріальну допомогу. В даний час відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні та побаченнях з дитиною. У зв`язку з вищевикладеним, позивач, посилаючись на приписи сімейного законодавства, звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою у якій просить суд визнати позивача батьком дитини [PERSON] , виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] відомості про батька дитини [PERSON] , як батька дитини, внести відомості до актового запису про народження дитини [PERSON] , зазначивши батьком дитини позивача. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У підготовчому засіданні позивач [PERSON] відмовився від позовної вимоги про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON] відомостей про батька дитини [PERSON] , позовні вимоги про визнання позивача батьком дитини [PERSON] та внесення відомостей до актового запису про народження дитини [PERSON] , зазначивши батьком дитини позивача підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Суду пояснив, що він являється біологічним батьком дитини, постійно дбав про неї та цікавився його життям, проте останнім часом відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Крім цього, як підтвердження того, що він являється батьком дитини, зазначив про те, що по батькові дитини, яке вказано зі слів матері, - « [PERSON] ». У підготовчому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі, суду пояснила, що позивач являється біологічним батьком дитини, проте відомості до актового запису про народження дитини було записано на підставі ч. 1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері. У підготовчому засіданні представник третьої особи Чорнобаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Данилевська Н.М. не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8). Згідно зі ст 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття «сімейне життя» має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини ( Keegan v. Ireland, 44 ; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30). З норм ст. 8 Конвенції випливають і позитивні зобов`язання держави. Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, у разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї ( Kroon and Others v. the Netherlands, 32 ). Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. За таких обставин, суд, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог позивача, вважає доведеним наявність родинного зв`язку між позивачем та дитиною - [PERSON] . Однак позивач позбавлений можливості встановити юридичний зв`язок з дитиною у позасудовому порядку, що становить перешкоду у реалізації ним свого права на повагу до сімейного життя. Нормами ст. 134 СК України передбачено, що на підставі, зокрема рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, (далі - Правила) передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно з пп. 2.13.1 розділу ІІ Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до пп. 2.16.7 розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, враховуючи досліджені судом докази у їх сукупності, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved