Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно на користь закладу, де перебуватимуть діти. Свої вимоги мотивує тим, що батьками [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . 24 листопада 2016 року зазначені діти вперше на підставі рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради були вилучені з родини та влаштовані до Тарутинського центру соціально-психологічної реабілітації у зв`язку з невиконанням відповідачами своїх батьківських обов`язків. В подальшому на підставі заяви [PERSON] діти були повернуті останньому. Однак, через деякий час [PERSON] знов почав пити та перестав піклуватись про дітей. Згідно рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради від 14 серпня 2019 року №777 діти вдруге були вилучені з родини та влаштовані до Тарутинського центру соціально-психологічної реабілітації. Згідно довідки з Тарутинського центру соціально-психологічної реабілітації, при влаштуванні дітей до закладу вони були вдягнуті у брудний розірваний одяг, без взуття, після медичного обстеження у дітей були виявлені на тілі множинні подряпини, тіло смерділо, волосся брудне. 29 січня 2020 року на комісії з питань захисту прав дитини розглядалась заява [PERSON] щодо повернення їй дітей, у задоволенні якої було відмовлено, оскільки при обстеженні умов проживання було встановлено, що у дітей відсутній сезонний одяг, відсутні продукти харчування, батьки не працюють та не мають коштів на утримання дітей. 19 травня 2021 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини на якому було вирішено звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав оскільки діти вже 2 роки перебувають в державному закладі та батьки жодним чином не усувають причини для повернення дітей, зловживають спиртними напоями, не мають постійного місця проживання, постійно чинять сварки між собою, не виконують рекомендації працівників служби у справах дітей та центру соціальних служб, не цікавляться долею дітей та станом їх здоров`я. Враховуючи викладене, представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали суду заяви, в яких позов не визнали з наступних підстав. Дійсно діти близько двох років перебувають у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Однак, на теперішній час вони з дружиною повністю змінили свій спосіб життя, влаштувались на роботу та створили всі умови, необхідні для проживання та розвитку дітей, усвідомили, що на справді для них значать їх діти, люблять своїх дітей, бажають спілкуватись з ними та піклуватись про них. Щодо висновку про доцільність позбавлення їх батьківських прав зазначили, що висновок зроблений без врахування їх думки. Крім того, доводи, зазначені у висновку на теперішній час відсутні. Виходячи з вищевикладеного, просили в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, а саме центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Болградської РДА до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила судове засідання провести за її відсутністю, з позовними вимогами згодна, не заперечує щодо їх задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.10); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.9); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.8); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.7). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 13 серпня 2019 року, в ході обстеження було виявлено безлад в будинку, діти були брудні, голодні, продукти харчування відсутні, [PERSON] перебувала в нетверезому стані, [PERSON] був відсутній, а тому було прийнято рішення вилучити малолітніх дітей та влаштувати їх до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської РДА (а.с.18). Рішенням виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області №777 від 14 серпня 2019 року вирішено вилучити малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] з сім`ї [PERSON] та влаштувати їх до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської РДА, оскільки в сім`ї склались умови, які загрожують здоров`ю та життю дітей (а.с.21). Згідно листа Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської РДА №02-02/329 від 19 серпня 2019 року, при влаштуванні до центру [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , останні були вдягнуті у брудний одяг, без взуття, у дітей були виявлені множинні подряпини на тілі, діти не миті тривалий час (а.с.20). З Витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Тарутинської РДА Одеської області від 29 січня 2020 року №01 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у задоволенні заяви щодо надання висновку про доцільність повернення їй дітей, оскільки батьки не створили умов для проживання, виховання та розвитку дітей (а.с.16). З характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої 31 березня 2021 року виконавчим комітетом Тарутинської селищної ради Одеської області вбачається, що останній не дотримується норм поведінки, вживає спиртні напої, вчиняє сварки, неуважний до рідних дітей, не виконує свої батьківські обов`язки, не бере активної участі у громадському житті (а.с.12). З характеристики [PERSON] , [INFO] , наданої 31 березня 2021 року виконавчим комітетом Тарутинської селищної ради Одеської області вбачається, що остання не дотримується норм поведінки, вживає спиртні напої, вчиняє сварки, неохайна, погано доглядає за дітьми, залишала на довгий час дітей на самоті, не виконує свої батьківські обов`язки, не бере активної участі у громадському житті (а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області №121 від 27 травня 2021 року вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по відношенню до їх дітей та звернутись до суду з відповідним позовом (а.с.4). 31 травня 2021 року органом опіки та піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по відношенню до їх дітей [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Частинами 5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Разом з тим, висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, не має переваги над іншими джерелами доказів і наперед встановленої сили, а підлягає перевірці й оцінці відповідно до вимог закону, за внутрішнім переконанням суду, у сукупності і взаємозв`язку з іншими зібраними у справі доказами. Водночас незгода з висновком органу опіки та піклування повинна бути вмотивована у відповідному процесуальному рішенні. Наданий висновок Органу опіки і піклування Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області суд оцінює критично і не погоджується з ним, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і, на думку суду, суперечить інтересам дітей, оскільки він складений, виходячи із обставин, які існували на час вилучення дітей. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Підстави для позбавлення батьківських прав, які зазначені в указаній нормі є вичерпними, тому жодні інші обставини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав одного з батьків. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухилялись від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, тим що вони як їх батьки не створили належного розвитку дітям, а саме: діти разом з ними не проживають, оскільки перебувають у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей; в будинку антисанітарія; не слідкували за гігієною дітей; для дітей в будинку не створили умов для їх проживання (місце для відпочинку та навчання). Однак, згідно з Актом обстеження умов проживання родини [PERSON] та [PERSON] від 11 листопада 2021 року, останні мешкають в будинку [ADDRESS] , умови проживання задовільні, в будинку прибрано, для дітей створені місця для відпочинку, навчання та розвитку, в достатній кількості наявні продукти харчування, [PERSON] та [PERSON] працюють за наймом. Тож, суд враховує ту обставину, що відповідачі, на думку суду, під час розгляду справи в суді усвідомили до чого призвело неналежне виконання ним своїх батьківських обов`язків та мають намір в подальшому утримуватися від поведінки, що стала підставою для позивача звертатися до суду з позовом про позбавлення їх батьківських прав, а також враховуючи, що відповідачі після направлення дітей до Центру не втрачають з ними зв`язок, постійно відвідують їх, цікавляться їх життям та здоров`ям, проводять з ними час, що в свою чергу свідчить про їх намагання піклуватися дітьми. У своїй сукупності зазначені вище обставини, факт повного заперечення позовної вимоги відповідачами у судовому засіданні та акт обстеження умов проживання їх родини від 11 листопада 2021 року, дозволяють суду дійти висновку про відсутність законних підстав у розумінні Сімейного кодексу України про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітніх дітей. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вони систематично продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, при цьому встановлено судом, що відповідачі вживають заходи для належного виконання батьківських обов`язків. У справі відсутні докази застосування до відповідачів заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачів відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Крім цього, у постанові Вищого Спеціалізованого Суду України у справі №211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року наголошено на тому, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивачем не доведено, що поведінка відповідачів відносно дітей є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо них на той час. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення батьків по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, а також, що неналежне виконання відповідачами їх батьківських обов`язків створило загрозу життю дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю. Крім того, суд, враховуючи вищенаведене, те що відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно яких позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може з урахуванням особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків, вважає за доцільне попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Контроль за виконанням відповідачами батьківських обов`язків покласти на орган опіки та піклування за місцем проживання відповідачів. Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір» та в задоволенні позову відмовлено, судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed