Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] 22 липня 2021 року засобами поштового зв`язку направив до суду позов до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, який надійшов до суду 26 липня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та призначено судовий розгляд на 01 жовтня 2021 року, в якості третьої особи до участі у справі залучено [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 01 листопада 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 01 грудня 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 04 січня 2022 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 02 лютого 2022 року. Позивач у своєму позові посилався на те, що 12 жовтня 2007 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого у них народився [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з відповідачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року з нього на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі ј частини від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 11 лютого 2017 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого у них народився [PERSON] , [INFO] . На теперішній час на його утриманні перебуває малолітній син від шлюбу з [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та малолітній син від шлюбу з [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Також на його утриманні перебуває мати - [PERSON] , яка є непрацездатною особою, яку він зобов`язаний утримувати, витрачаючи значні суми коштів на лікування. Тому позивач змушений запозичати кошти, оформлювати кредити, які нічим повертати через низьку заробітну плату. Просив зменшити розмір аліментів, стягнутий рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з ј частини доходу на 1/6 частину від його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття, та відкликати виконавчий лист № 205/7362/15-ц, виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Третій особі [PERSON] у встановленому порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками, у встановлений строк третьою особою письмових пояснень до суду подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 12 жовтня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 6), який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року було розірвано, про що свідчить відмітка у паспорті позивача (а.с. 14), та від якого у них народився [INFO] син [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8). 11 лютого 2017 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 9), від якого у них народився [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до довідки № 1331 від 17 червня 2021 року, виданої ТОВ «Мед-сервіс», дохід [PERSON] за період з 01 лютого 2021 року по 31 травня 2021 року склав 5 783 гривні 57 коп. (а.с. 11). Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З матеріалів справи вбачається, що розмір доходів позивача за період з 01 лютого 2021 року по 31 травня 2021 року склав 5 783 гривні 57 коп., тобто, дохід позивача становить близько 1 500 гривень на місяць. Виходячи з того, що згідно із ЗУ «Пpo Дepжавний бюджeт на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня 2021 року складає 2 618 гривень, а відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача за рішенням суду становить гарантований законом мінімальний розмір аліментів, оскільки розміру доходів позивача становить мінімальний гарантований розмір аліментів, який станом на 01 січня 2022 року складає 1 309 гривень для дитини віком від 6 років. Не заслуговують на увагу суду посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває матір, оскільки примусового стягнення аліментів з нього на її утримання не здійснюється, а допомогу він надає у добровільному порядку. Окрім цього мати є пенсіонером та отримує пенсію. Також суд критично оцінює доводи позивача, що рівень його заробітної плати дуже низький, оскільки відповідачеві Конституцією України гарантовано право на вільний вибір роботи, на яку він вільно погоджується, а матеріальне утримання дітей є його обов`язком, і відповідач не мусить нести неспівмірні, витрати з утримання сина лише з підстав того, що доходи відповідача становлять менше, ніж мінімальна заробітна плата. При цьому суд зауважує, що належними і допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, у тому числі у зв`язку із народженням дитини від іншого шлюбу, що не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Таким чином, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини суперечитиме її інтересам. Тому позовні вимоги позивача щодо зміни розміру аліментів є необґрунтованими. З приводу заявлених позовних вимог про відкликання виконавчого листа № 205/7362/15-ц, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, вони є похідними від позовних вимог про зміну розміру аліментів, у задоволенні яких [PERSON] було відмовлено, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, судові витрати понесені ним при розгляді даної справи, слід віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed