Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

16.11.2021 до суду надійшла позовна заява АТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 11.10.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір № CL-227851, відповідно до якого останній було надано кредит на поточні потреби в розмірі 105 000 грн. в строк до 10.10.2024 зі сплатою за користування кредитними коштами 35% річних. Однак, в наслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 02.09.2021 утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 158 635,20 грн., з яких: 102 392,40 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 56 242,80грн. сума заборгованості за відсотками. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 158 635,20 грн. та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 03.12.2021 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Від представника позивача надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 509, 526, 527, 530, 549, 550, 554, 1054, 1048, 1049 1055 ЦК України. Як вбачається із змісту ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 11.10.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір №CL-227851 відповідно до якого останній було надано кредитна поточні потреби в розмірі 105 000 грн. у строк до 10.10.2024 зі сплатою за користування кредитними коштами 35% річних (а.с. 10-12). У відповідності до п. 2.3 кредитного договору строк кредитування встановлюється терміном на 60 місяців до 10.10.2024. П. 4.1 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі 35 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В п. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання. Станом на 02.09.2021 утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 158 635,20 грн., з яких: 102 392,40 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 56 242,80 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 5-9). Отже, відповідач істотно порушила умови кредитного договору, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 533, 549, 550, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України не повернувши суму кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, а тому слід стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 158 635,20 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 379, 53 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ч. 1, 3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Представником позивача заявлено на користь позивача до стягнення 15 863,52 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката, копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019, копію ордеру від 16.06.2020 (а.с.29-32). Суд оцінює такі докази як недостатні, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження факту сплати позивачем на користь представника зазначеної суми гонорару та детального його розрахунку, акту приймання-передачі наданих послуг, а дана вимога до задоволення не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: partial