Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 2006 року він разом із своєю дружиною [PERSON] допомагали самотній жінці [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . У власності [PERSON] перебуває квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 10 вересня 2021 року позивачем під час прибирання квартири, в якій проживала [PERSON] , випадково знайдено заповіт від 17 червня 2010 року, відповідно до умов якого [PERSON] заповіла квартиру позивачу - [PERSON] 14 вересня 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Гафяк М.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса від 14 вересня 2021 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки позивач не подав заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк та не має можливості підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на те, що заявник не був обізнаний щодо наявності заповіту, складеного на його ім`я, оскільки він із спадкодавицею не був близькими родичем та проживав окремо, просить визначити йому додатковий строк, тривалістю два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 21.09.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 29). Ухвалою суду від 21.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 63). Представник позивача - адвокат Кожарін С.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив слухати справу за його відсутності та відсутності позивача (а.с. 67-71). Представник відповідача просив розглянути справу у відсутність відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 60). Третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Гафяк М.О. надала суду заяву про слухання справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11-12). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 8). З копії заповіту від 17 червня 2010 року 11 години 00 хвилин вбачається, що [PERSON] за життя розпорядилася належним їй майном та заповіла все своє майно [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1269 ЦК України вказує на те, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78,79 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , [INFO] . Відповідно, спадкоємці як за законом, так і за заповітом, мають право звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців від цієї дати. Позивачем стверджується про те, що про існування заповіту йому як на момент смерті [PERSON] , так і на час, встановлений законом у шість місяців, про існування заповіту, складеного на його ім`я, відомо не було, тому він звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини відразу як дізнався про нього - 14.09.2021 року. Постановою нотаріуса від 14 вересня 2021 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки позивач не подав заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк та не має можливості підтвердити факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 16). Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до висновку, що [PERSON] надано суду належні та допустимі докази, які свідчать про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини, зокрема те, що він дізнався про наявність заповіту на його користь вже після спливу передбаченого законом терміну, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Такий висновок узгоджується із висновками викладеними в постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17 та постановах Верховного Суду у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 09 квітня 2020 року у справі № 648/703/17 (провадження № 61- 41669св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18) від 26 березня 2020 року у справах № 517/82/19 (провадження № 61-1340св20) та № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 10 червня 2020 року у справі № 640/13714/17 (провадження № 61-44478св18) від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 24 липня 2020 року у справі № 729/559/18 (провадження № 61-1099св19). Окрім того, як на підставу для подання позову та визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач [PERSON] послався на те, що він мав перешкоди у поданні заяви про прийняття спадщини та є підстави визнати такі причини поважними, оскільки він не проживав спільно з спадкодавцем, не мав спільного побуту, окрім цього, нотаріусом не зроблено жодної спроби своєчасно, протягом визначеного законом строку, розшукати спадкоємця за заповітом. Про наявність волевиявлення та складення заповіту [PERSON] позивачу, як він зазначає та встановлено судом, стало відомо лише у вересні 2021 року. Отже, неповідомлення нотаріусом спадкоємця про заповіт є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19.. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позивач довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом, а також враховує і те, що він звернувся із заявою про прийняття спадщини у короткий термін з моменту, коли він дізнався про наявність заповіту та, дізнавшись, що він пропустив встановлений законом термін для подання такої заяви, він у короткий проміжок часу звернувся до суду із даним позовом. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved