Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до Рафалівської селищної ради Рівненської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рафалівської селищної ради Володимирецького (на даний час Вараського) району Рівненської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять - земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розатошовані на території Рафалівської селищної ради Володимирецького (на даний час Вараського) району загальною площею 3,06 га. Вказану спадщину позивач прийняв як спадкоємець за законом, однак спадкові права оформити не зміг через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки. В даний час у оформленні спадщини в органах державного нотаріату йому відмовлено. Просить визнати за ним право власності, оскільки підтвердити свої спадкові права не має можливості, окрім як в судовому порядку. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду 26.11.2021 року. Ухвалою суду від 29.11.2021 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання представник позивача [PERSON] , не з`явився, однак подав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Рафалівської селищної ради Рівненської області, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але надали суду заяву в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечували. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] , померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. Судом встановлено, що за життя [PERSON] , фактично належала земельна ділянка загальною площею 3,06 га для ведення особистого селянського господарства, яка розатошована на території Рафалівської селищної ради Володимирецького (на даний час Вараського) району Рівненської області. Вказана ділянка була успадкована [PERSON] після смерті її матері [PERSON] , однак відповідні документи не були оформлені до часу смерті [PERSON] . Згідно постанови Володимирецької державної районної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 28.09.2021 року, вбачається, що оформити спадкові права на земельну ділянку через нотаріальну контору [PERSON] , не має можливості, через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно от.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця. Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексуУкраїни, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно, оскільки спадкодавець фактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] набула право власності на земельні ділянки, яке підтверджувалось відповідним сетифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації №302 від 30.09.2005 року був замінений Державним актом. При цьому, [PERSON] успадкувала вказану земельну ділянку після смерті своєї матері [PERSON] , і з урахуванням положень ст.1268 ЦК України на час своєї смерті була її власником. В свою чергу, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна своєї матері першої черги, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, до складу якої входить і вказана земельна ділянка. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] , здійснюється за законом, оскільки остання за життя заповіту не залишила, а спадкоємець який звернувся до суд вважається таким, що фактично прийняв спадщину оскільки у визначений законодавством термін звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини де його заяву було прийнято та заведено спадкову справу. Зі ст.1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на викладене, [PERSON] , є спадкоємцем майна [PERSON] , першого ступеню, і єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1269 ЦК України. Про це свідчить і та обставина, що позивачем отримано свідоцтва про право на спадщину на інші обєкти нерухомого спадкового майна. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов є доведеним, обгрунтованим і підлягає задоволенню. При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що позасудовий спосіб врегулювання даного спору відсутній, оскільки через відсутність у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів оформлення спадщини в органах нотаріату та реєстрація речового права є неможливими, а також те, що інші спадкоємці майна покійної [PERSON] від спадщини відмовились, а орган місцевого самоврядування з відповідним позовом (заявою) про визнання спадщини відумерлою до суду не звертався і на спадкове майно не претендує. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить. Враховуючи викладене,

Outcome: approved