Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

в листопаді 2021 року представник позивача КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21928,58 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21471,84 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 31707,69 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21750,54 грн., а також судовий збір в сумі 2270,00 грн. та витрати, пов`язані із отриманням інформації із реєстру в сумі 33,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що надання послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення в будинку [ADDRESS] здійснюється КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води, опублікованого в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги з оплати боргу за послуги, спожиті до 01 травня 2018 року, а саме: послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, позивач вказує, що відповідач отримує послуги, надані позивачем щодо квартири [ADDRESS] , однак, не вносить плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення та плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 31707,69 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21750,54 грн. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначені суми заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Після відкриття провадження представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади м. Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 Комунальному підприємству «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює Комунальне підприємство «Київтеплоенерго». 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як виконавцем, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Повідомленням визначено, що відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України, договір приєднання вважається акцептованим усіма споживача, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо умов цього договору. Відповідно до п.п. 1, 14 договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води згідно діючими нормативами, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплатити послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що зазначені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць, якщо інше не визначено договором. Оплата послуг щомісячна. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяця) на підставі розрахунків на оплату наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Новий Кредитор/Позивач) було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору. Відповідно до Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.4.2 Договору, Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії, Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші (без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії. Таким чином, позивач прийняв право вимоги щодо заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , а також прийняв право вимоги будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 №630, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111. Нарахування за спожиті послуги здійснювалось на підставі постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. На підтвердження заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період до травня 2018 року по липень 2021 року по квартирі [ADDRESS] позивачем надано розрахунок заборгованості та Додаток №1 до Договору про відступлення права вимог від 11 жовтня 2018 року №602-18, відповідно до якого: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення становить суму в розмірі 21928,58 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води становить суму в розмірі 21471,84 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення становить суму в розмірі 31707,69 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води становить суму в розмірі 21750,54 грн. У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. За визначенням, наданим у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України). Звертаючись до суду з позовом про стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за надані послуги, позивач посилається на те, що відповідач отримує та користується послугами із централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору, проте в матеріалах справи відсутній договір про надання послуг, який би був підписаний відповідачем. Поруч із цим, позивачем зазначено, що 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085) воно опублікувало повідомлення про публічний договір (оферту) про надання позивачем послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Саме по собі розміщення позивачем повідомлення у газеті «Хрещатик» № 34 (5085) КП «Київтеплоенерго» про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та змісту договору не свідчить про наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем. Так, на виконання вимог ч. 4 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, було здійснено запит до ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» від 19.11.2021 року, відповідно до якого було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , - зареєстрованою в м. Києві, в т.ч. за адресою: [ADDRESS] , - не значиться. Для правильного вирішення питання цивільно-правової відповідальності споживача послуг наданих позивачем необхідно встановити чи є відповідач власником або співвласником квартири, або за згодою власника вона є іншою особою, яка користується квартирою та отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з яким або від імені якого укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 26.04.1999 року, зазначена квартира належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Поруч із цим, із відповіді КП КМР «КМБТІ» від 17.12.2021 року, вбачається, що для отримання актуальної інформації щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в т.ч. і зазначеної квартири слід отримати витяг із Державного реєстру прав, а також дані із реєстрових книг КП КМР «КМБТІ» не систематизовані за даними власника та/або адресою його місця проживання в м. Києві. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2021 року, відомості щодо реєстрації прав на квартиру за адресою [ADDRESS] , відсутні. В ході розгляду справи стороною позивача не було заявлено клопотань про залучення до участі у справі інших співвласників квартири, як і не було заявлено клопотань щодо встановлення осіб, які в квартирі фактично зареєстровані, проживають, в т.ч. і на дату пред`явлення позовних вимог. Суд вважає, що позивачем не визначено правового статусу квартири та її власника/користувача, а також осіб, які фактично є споживачами послуг за вказаною адресою, що унеможливлює вирішення судом питання про стягнення заборгованості про оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, саме із відповідача, в т.ч., і як одного із співвласників вказаного майна. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено достатніми доказами той факт, що відповідач на час пред`явлення позовних вимог є законним власником та/або квартиронаймачем житлового приміщення, що відповідач фактично користується послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, та є споживачем послуг, які постачає позивач до квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача достатніми доказами не доведено, що відповідач фактично проживає/зареєстрована в квартирі, є власником квартири на час пред`явлення позову, отримує надані позивачем послуги, а відтак одноособово має сплатити на користь позивача заборгованість по сплаті за надані послуги, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позов, пред`явлений до відповідача [PERSON] , є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed