Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

у листопаді 2021 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 27.11.2018 між позивачем та відповідачем в електронній формі, в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, укладений договір про надання фінансових послуг № 181127-142553 на суму 3000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому утворилася заборгованість в розмірі 71 051,56 грн. 06.12.2021р. суд своєю ухвалою відкрив спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.68) та в подальшому задовольнив клопотання позивача про витребування доказів (а.с.68). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги підтримав, не заперечує проти заочного рішення (а.с.75), відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно, проте згідно з поштовим повідомленням адресат за зареєстрованим місцем проживання відсутній (а.с.67, 80,87,88). Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін та відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку, та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 27.11.2018 між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та [PERSON] заповнена Заява-анкета для отримання кредиту № 181127-142553, за умовами якої відповідач просить надати кредит в розмірі 3000 грн строком на 16 днів до 12.12.2018, за яким зобов`язується сплатити проценти в розмірі 960,00 грн, розмір процентів: 2% за кожен день користування кредитом, також зобов`язується при виникненні заборгованості сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню в розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня, на 15 день - 5, 02% заборгованості, на 30 - 7, 67 % (а.с. 11). З інформації щодо порядку та хронології дій щодо укладення електронного договору видно, що [PERSON] 27.11.2018р. ознайомився з Правилами й умовами надання позики і підписав кредитний договір в порядку визначеному ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.15). Як видно з інформації щодо порядку (процедури) отримання кредиту та підписання електронних договорів, в ній викладена покрокова інструкція, яка передбачає реєстрацію через БанкИД в системі Google або Facebook, після чого вводяться персональні дані, реквізити карти, сума позики і термін, потім надходить смс з кодом підтвердження. Після перевірки даних про власника картки, у разі позитивного рішення, система генерує унікальний код для підтвердження підписання кредитного договору в порядку, передбаченому ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а потім переводить кошти на картку клієнта через платіжну систему за допомогою ТОВ ФК «Вей Фор Пей». За повідомленням ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», на адресу [PERSON] , номер карти [NUMBER] , 27.11.2018р. було перераховано 3000 грн (а.с. 13), що також підтверджується випискою по вказаному рахунку на ім`я відповідача в АТ КБ «Приватбанк» (а.с.89-91). З розрахунків заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних вбачається, що відповідач станом на 27.10.2021р. має борг перед позивачем в розмірі 71 051,56 грн, що включає 3000, 00 грн - тіло кредиту, 63 110,98 грн - проценти за користування кредитом, пеня -361, 02 грн, індекс інфляції за весь період прострочення - 1592,91 грн та 3% річних - 2986,65 грн (а.с. 15-21,22-31,32-41). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" в електронній формі. Згідно з ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З матеріалів справи видно, що відповідач 27.11.2018 отримав у позику від позивача 3000,00 грн, які зобов`язаний був повернути протягом 16 днів, тобто до 12.12.2018р., натомість заборгованість банком розрахована до 27.10.2021р. (а.с.15-41) з якої видно також, що відповідач здійснив погашення заборгованості 15.12.2018, коли були перераховані кошти в сумі 1288 грн грн, а також 03.01.2019 - 300 грн, і 15.03.2019 - 400 грн, тобто поза межами строку кредитного договору. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України вимоги про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку дії договору. В подальшому права та інтереси позивача підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Договором № 181127-142553 від 27.11.2018 року передбачено проценти за користування позикою в розмірі 960,00 грн, а з урахуванням погашення заборгованості 849,02, потрібно стягнути з відповідача на користь позивача проценти в розмірі 110,98 грн. Отже, з огляду на те, що сторони узгодити строк дії кредитного договору до 12.12.2018р., а відтак нарахування банком процентів після цієї дати є безпідставним, і за період такого прострочення кредитор має право на стягнення грошової суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. За таких обставин, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за період з 27.11.2018р. по 12.12.2018р., тобто в межах дії кредитного договору в розмірі 3110,98 грн, що включає 3000,00 грн - заборгованість за кредитом та 110,98 грн - відсотки. Відповідно до п.3.2.1 Умов надання та обслуговування кредитів, при видачі кредиту, що не перевищує 1 мінімальної заробітної плати та/або на строк до 1 місяця, кошти зараховуються в наступному порядку: спочатку сплачується неустойка, потім проценти, а наостанок сума кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 13.12.2018р. борг з урахуванням суми кредиту та відсотків становив 4164,14 грн, після чого протягом 12 днів позичальник нарахував пеню за кожен день прострочення в розмірі 3, 64 %. Водночас суд не погоджується з нарахованими позивачем розміром пені, оскільки вона розрахована від більшого розміру заборгованості, тобто з урахуванням несплачених відсотків, поза межами строку кредитного договору, а відтак за кожен з 12 днів прострочення розмір пені буде становити по 113,26 грн, а всього 1358,87 грн. В той же час, оскільки відповідачем сплачено пеню в розмірі 1138,98 грн, тому з останнього потрібно стягнути різницю в розмірі 219,89 грн. Так, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У своєму розрахунку позивач навів розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, натомість оскільки суд не погодився із розрахунком заборгованості за тілом кредиту та процентами, а відтак розрахунок 3% річних буде таким: 3110,98 грн х (3% х 1066 (кількість днів прострочення) /365)/100% = 272,57 грн. Розрахунок інфляційних втрат слід проводити виключно з розміру заборгованості , яка станом на 13.12.2018 склала 3110,98 грн, та врахувати індекси інфляції, які складають: які складають: з липня по грудень 2018 року - 105, 2%, за 2019 рік - 104, 1%, за 2020 рік - 105, 0%, за 2021 року - 110, 0%. Отже, розрахунок інфляційних втрат буде таким: 3110,98 грн х 118,525/100% = 3687,29 грн - 3110,98 = 576,31 грн (інфляційні втрати). За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики між ним та позивачем в установлені договором строки, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та проценти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 181127-142553 від 27.11.2018 станом на 27.10.2021р. у розмірі 3959,86 грн, що включає: 3000,00 грн - заборгованість за кредитом; 110,98 грн - заборгованість за процентами ; 3% річних - 272,57 грн; інфляційні втрати - 576,31грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 126,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial