Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду, 21.01.2021 року, з відповідним позовом. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2374 від 19.12.2014 року, а також визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з нею. В обґрунтування позову посилалась на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, вони мають різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки. Між ними відсутнє взаєморозуміння, фактично шлюб розпався ще в листопаді 2017 року. З того часу спільне господарство вони не ведуть, збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище без змін. Окрім того, син проживає із нею, перебуває на її утриманні, вони фактично проживають за адресою [ADDRESS] . Відповідач не проявляє зацікавленості в долі сина, не приймає участі у його вихованні, не спілкується. Всіма питаннями життя сина займається та опікується виключно вона. У зв`язку із відсутністю будь-якого контакту із відповідачем вона не має змоги здійснити реєстрацію місця проживання сина. На утримання дитини стягнуто судовим наказом аліменти. З урахуванням наведеного, оскільки вони не дійшли фактично згоди щодо місця визначення дитини після розірвання шлюбу, вирішення даного питання потрібно для можливості в повному обсязі реалізовувати права дитини, просила визначити місце проживання їх сина з нею. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подавалось. Представником 3-ї особи подано до суду висновок щодо розв`язання спору щодо визначення місця проживання дитини. Позивачем подано до суду заяву про підтримання позовних вимог, просила вимоги позову про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з нею, задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомляв, про час та дату розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Представником 3-ї особи подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника служби та висновок щодо розв`язання спору. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач у справі, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , фактично проживає [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту, актом про фактичне місце проживання, договором оренди. Відповідач у справі, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту, довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова. Сторони у справі перебувають у шлюбі, що зареєстрований 19 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2374. Прізвище до шлюбу позивачки « [PERSON] ». Оригінал свідоцтва про шлюб долучений до справи. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до дослідженого судом акту про фактичне проживання, [PERSON] , [INFO] , проживає із матір`ю за адресою [ADDRESS] . З урахуванням досліджених обставин у справі суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Як вбачається із змісту позову шлюбні стосунки між подружжям припинено ще в листопаді 2017 року, відповідач будь-яких заперечень з приводу часу припинення стосунків до суду не подавав. Враховуючи наведене, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що вимоги позову про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Даних про наявність спору про поділ спільного майна немає. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання за вимогою про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч.2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Син сторін у справі є малолітнім, в 2021 році йому виповнилось 6 років. Відповідно до вимог ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Фактично, з листопада 2017 року сторони не проживають спільно та з того часу зв`язок із відповідачем, як стверджує позивач, відсутній. До суду відповідач не з`явився, заперечень щодо визначення місця проживання дитини із позивачкою не надавав, запрошувався до служби у справах дітей, але не прибув, заперечень також не подавав, тому його згода щодо визначення місця проживання дитини із матір`ю відсутня. Відповідно до дослідженого судом договору оренди від 14.11.2017 року позивачкою орендовано у власника квартиру за адресою [ADDRESS] . За договором визначено, що позивачка проживає в квартирі із сином [PERSON] . Відповідно до копії судового наказу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.09.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), на утримання дитини [PERSON] . З листопада 2017 року сторони не проживають спільно, відповідно до укладеного договору оренди з цього часу син проживає із матір`ю. За даними комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №348 ХМР» [PERSON] прийнятий 20.02.2018 року у групу №2, наразі відвідує групу №8, протягом всього часу мати дитини систематично приймає участь у батьківських зборах, забезпечує дитину речами та матеріалами, необхідними для проведення навчальної та виховної роботи, своєчасно проводила оплату за харчуванні, поважно ставиться до вихователів, обслуговуючого персоналу, але батько дитини за цей час заклад не відвідував, не спілкувався з дитиною та вихователями, не приймав участі у батьківських зборах. Дитина відвідує заклад здорова та доглянута. Окрім того, відповідно до наданого суду висновку Департаменту служб у справах дітей було визнано доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] . Суд повністю погоджується із наданим висновком, оскільки службою було досліджено житлово-побутові умови проживання матері, інформацію закладів освіти та охорони здоров`я щодо участі матері в життя дитини, те що мати є фізичною особою підприємцем, не перебуває на відповідних обліках у лікарів психіатра та нарколога. Відповідач, в свою чергу, на запрошення до служби не прибув, своїх заперечень не подавав. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу із матір`ю, підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на її користь сплачений при подачі позову судових збір за дві вимоги немайнового характеру по 908 гривень, відповідно до дослідженої судом квитанції на загальну суму 1816 гривень.

Outcome: approved