Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 30 листопада 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 07 лютого 2018 року. У шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки щомісячно в розмірі 1500,00 грн., до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок не виконання відповідачем рішення суду за ним за період з 11.10.2019 року по липень 2021 року утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 30950,00 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця. Розмір заборгованості по аліментам, визначений державним виконавцем, відповідачем у судовому порядку оскаржено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з 11.10.2019 року по 01.07.2021 року складає 9450,00 грн. ( 1500,00 грн.-сума аліментів х1% х 630( кількість днів прострочення) = 9450,00 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 9450 грн. та понесені нею судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити у повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення у повному обсязі не заперечує. Третя особа - представник Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) С. Нестеренко надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Як установлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 25.05.2018 року ( а.с.4). У шлюбі в них народилася донька- [PERSON] , [INFO] . Копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 08 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 218 підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] ( а. с. 5). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року у цивільній справі № 180/1992/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги позивача задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 ( одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено ( а.с. 6-10). Рішення суду набрало законної сили 28.02.2020 року. 05.03.2020 року на виконання рішення суду Марганецьким міським судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист, який був звернений позивачем на примусове виконання до Марганецького міського відділу державної виконавчої служби. На підставі виконавчого листа № 180/1992/19 від 05.03.2020 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 ( одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2019 року і до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки у розмірі, визначеному рішенням суду, внаслідок чого, за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів. Так, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №180/1992/19 від 05.03.2020 року, наданого старшим державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 12.07.2020 року №18.21-34/19535, наявного в матеріалах справи, за [PERSON] за період з 11.10.2019 року по червень 2021 року включно утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 30950,00 грн.. Тобто борг станом на 01.07.2021 року становить 30950,00 грн. ( а.с. 12). Суд вважає, що встановленим фактам та обставинам відповідають відносини, які регулюються ЦК України, СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно в твердій грошовій сумі. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді даного спору про стягнення, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясовувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі № 759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі № 359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі № 372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Позивачем у своєму позові наведено свій розрахунок неустойки (пені, за період з 11.10.2019 по 01.07.2021 року, загальний розмір якої становить 9450,00 грн. і складається з: 1500,00 грн. -сума аліментів х1% х 630 (кількість днів прострочення)= 9450,00 грн. Однак, суд не погоджується з розрахунками позивача наведеними у позові, оскільки вони зроблені не вірно. Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги позивачем, наведені норми матеріального права, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постановах від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, суд вважає за необхідне навести свої розрахунки. Так, позивачем в позові заявлені вимоги про стягнення неустойки (пені) в розмірі 9450,00 грн.. Період за який позивач просить стягнути неустойку (пеню) зазначає: з 11.10.2019 року по 01 липня 2021 року. Розрахунок неустойки (пені) розрахований судом за період з 11.10.2019 року по 01 липня 2021 року, тобто в межах позовної давності та заявлених вимог та на основі розрахунку заборгованості за період з 11.10. 2019 року по 30 червня 2021 включно. 2019 рік: з 11 жовтня 2019 року ( сума аліментів 1 500,00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 21 (кількість днів прострочення) = 315,00 грн. (сума неустойки (пені)); листопад 2019 року ( сума аліментів 1 500,00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 450,00 грн. (сума неустойки (пені)); грудень 2019 року ( сума аліментів 1 500,00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 465,00 грн. (сума неустойки (пені)). Загальний розмір неустойки (пені) за 2019 рік ( 11.10.2019-31.12.2019) складає - 1230,00 грн. 2020 рік: січень 2020 року (сума аліментів 1500,00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 465,00 грн. (сума неустойки (пені)); лютий 2020 року ( сума аліментів 1 500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 29 (кількість днів прострочення) =435.00 грн. (сума неустойки (пені)); березень 2020 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 465.00 грн. (сума неустойки (пені)); квітень 2020 року сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 450.00 грн. (сума неустойки (пені)); травень 2020 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) =465,00 грн. (сума неустойки (пені)); червень 2020 року ( сума аліментів 1 500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 450.00 грн. (сума неустойки (пені)); липень 2020 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 465.00 грн. (сума неустойки (пені)); серпень 2020 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 465.00 грн. (сума неустойки (пені)); вересень 2020 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 450.00 грн. (сума неустойки (пені)); жовтень 2020 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 465.00 грн. (сума неустойки (пені)); листопад 2020 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 450.00 грн. (сума неустойки (пені)); грудень 2020 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) =465.00 грн. (сума неустойки (пені)); Загальний розмір неустойки (пені) за 2020 рік складає - 5 490.00 грн. 2021 рік: січень 2021 року сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 465.00 грн. (сума неустойки (пені)); лютий 2021 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 28 (кількість днів прострочення) = 420.00 грн. (сума неустойки (пені)); березень 2021 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) =465.00 грн. (сума неустойки (пені)); квітень 2021 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) =450.00 грн. (сума неустойки (пені)); травень 2021 року ( сума аліментів1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 31 (кількість днів прострочення) = 465.00 грн. (сума неустойки (пені)); червень 2021 року ( сума аліментів 1500.00 грн. - сплачена сума аліментів 0 грн.) х пеня (1%) х 30 (кількість днів прострочення) = 450.00 грн. (сума неустойки (пені)); Загальний розмір неустойки (пені) за 2021 рік (період 01.01.2021-30.06.2021) складає - 2715.00 грн. Таким чином, неустойка (пеня) зі сплати аліментів за період з 11 жовтня 2019 року по 30.06.2021 року включно сумарно становить - 9435,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача, який зобов`язаний за рішенням суду сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини , однак не виконував свої обов`язки по сплаті аліментів, порушене право позивача на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає судовому захисту. Частиною 2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, однак відповідачем не надано ніяких доказів про його матеріальне становище сімейний стан. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вищевказану норму матеріального права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки (пені). Враховуючи вищевикладене та наведений розрахунок, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, в частині стягнення розміру неустойки (пені), стягнувши з відповідача на користь позивачки неустойку за несплату аліментів в розмірі 9435,00 грн., яка буде відповідати принципу розумності та справедливості. Щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, суд виходить із наступного. Частиною 3 статті 194 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження», і вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 194 СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у зв`язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України). В даному випадку аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення. Судом встановлено, що позивач у вступній та описовій частині своєї позовної заяви та у заяві, поданою нею до суду 12.01.2022 року посилається на вимоги про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, проте у прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь лише неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 9450 грн. та понесені нею судові витрати, при ухваленні рішення, суд при розгляді справи не може виходити за межі позовних вимог. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відсутній спір про розмір такої заборгованості та вони стягуються державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів необхідно відмовити. У відповідності до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 908, 00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved