Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

16 липня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 19 серпня 2000 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб в Центральному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №557. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалося. З 2021 вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Вказував, що збереження шлюбу є недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним, оскільки подружжя проживає окремо. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.11.2021 подружжю надано строк для примирення терміном на два місяці та зупинено провадження у справі до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.01.2022 провадження у справі поновлено. В судове засідання позивач не з`явився, в заяві, що надійшла до суду, просив справу розглянути за його відсутності та наполягав на розірванні шлюбу. Також вказав, що протягом наданого судом строку на примирення позивачка ніяких дій щодо примирення не вживала (а.с. 62). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с. 23, 63-64). Відзиву на позов не надала. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судом встановлено, що 19 серпня 2000 року в Центральному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 557. Після державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. Так, шлюбні відносини між подружжям припинено, спільне господарство не ведеться, сім`я фактично розпалася. Судом встановлено, що протягом наданого на підставі ухвали суду за клопотанням позивачки строку для примирення, примирення сторін у справі не відбулося, а позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. За правилами статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved