Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ФОП [PERSON] про стягнення пені, просив стягнути з відповідача на його користь 8923 грн. 35 коп. пені за період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року, стягнути з відповідача на користь державного бюджету належну суму судового збору. В обґрунтування поданого позову зазначено, що у вересні 2018 року між ним і приватним підприємцем [PERSON] були укладені два договори: 1) на виготовлення та подальше встановлення віконно-балконного блоку; 2) на виготовлення та подальше встановлення (облаштування) дерев`яного балкону. Строк виконання першого договору визначений з 15 по 20 жовтня 2018 року; строк виконання другого договору з 31 жовтня по 10 листопада 2018 року. Перший договір був виконаний з деяким запізненням, а саме 12 листопада 2018 року, але все ж таки виконаний. По другому договору ним здійснена часткова оплата (аванс) в сумі 4000 грн., залишок - 5595 грн. Повна оплата замовлення проводиться перед початком встановлення. Підтвердженням прийняття замовлення приватним підприємцем [PERSON] є письмові документи - замовлення № 22 і № 23 з підписами сторін. В зв`язку з тривалим невиконанням підрядником своїх зобов`язань, замовник був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 серпня 2020 року по справі № 404/25/20, позовні вимоги задоволені частково, договір побутового підряду між сторонами розірваний та з відповідача на користь позивача стягнуто 4000 грн. збитків (аванс) і 4000 грн. пені. Суд відмовив в стягненні 4000 грн. моральної шкоди і 132 грн. 16 коп. 3% річних. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року рішення Кіровського районного суду від 31 серпня 2020 року змінено шляхом викладення його мотивувальної частини, щодо не відшкодування моральної шкоди, в редакції постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін. В силу вищевикладеного, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи, обставини встановлені рішенням Кіровського районного суду від 31 серпня 2020 року по справі № 404/25/20, яке набрало законної сили 01 грудня 2020 року. Вказано, що при первісному зверненні до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою 29 грудня 2019 року, він нарахував та обчислив пеню за 365 днів з врахуванням ст. 258 ЦК України, тобто з 29 грудня 2018 року по 29 грудня 2019 року. 31 березня 2021 року подав нову позовну заяву про стягнення з відповідача пені за новий період з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року. Частина 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Ця норма кореспондується зі ст.ст. 549-551 ЦК України. З врахуванням раніше зазначеного в позовній заяві по справі № 404/25/20 строку нарахування пені (365 днів з 29 грудня 2018 року по 29 грудня 2019 року), нових позовних заяв і нового строку нарахування пені та того факту, що порушення відповідачем свого обов`язку є триваючим і закінчилось лише 01 грудня 2020 року, позивач нараховує пеню за 31 календарний день з 1 травня 2020 року по 31 травня 2020 включно. Тому: 9595 грн. (вартість роботи, послуги) х 3 % = 287 грн. 85 коп. (за один день) х 31 день = 8923 грн. 35 коп. (загальна сума пені). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 травня 2021 року, матеріали справи передано на розгляд судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Павелко І.Л. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 травня 2021 року задоволено заяву про самовідвід головуючої по справі. Справу передано до канцелярії суду для визначення складу суду, в порядку ст. 33 ЦПК України. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2021 року, матеріали справи передано на розгляд судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Івановій Н.Ю. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 травня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 08 жовтня 2021 року від представника відповідача, адвоката Федорова З.Ф. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що дійсно, у вересні 2018 року між відповідачем та позивачем був укладений договір, за яким відповідач зобов`язувався забезпечити виготовлення та встановлення дерев`яного балкону позивачу. Усі істотні умови договору, зокрема характеристики балкону, строк виготовлення, розмір авансу та порядок повної оплати замовлення були перелічені у письмовому замовленні № 23. Згідно вказаного замовлення № 23, строк виготовлення визначений з 31 жовтня 2018 року по 10 листопада 2018 року. На виконання умов договору позивач сплатив аванс у сумі 4 000 грн. При цьому, у замовленні вказано, що повна оплата замовлення виконується перед початком встановлення. Фактично, у відповідача виникло два зобов`язання перед позивачем: 1) забезпечити виготовлення дерев`яного балкону згідно з характеристиками, визначеними у замовленні № 23; 2) встановити балкон. У позивача, у свою чергу, виникли обов`язки: 1) сплатити аванс у розмірі 4 000 грн. (позивач виконав) та 2) до початку встановлення балкону здійснити повну оплату замовлення (5 595 грн.). 31 жовтня 2018 року балкон, який був виготовлений на замовлення позивача знаходиться на складі відповідача. Однак, у зв`язку з невиконанням позивачем свого обов`язку щодо оплати повної вартості замовлення до початку встановлення, балкон не був встановлений. Таким чином, договір між сторонами у даній справі не був виконаний у повному обсязі саме через невиконання позивачем своїх зобов`язань з повної оплати замовлення. Відповідач використав своє право, передбачене ст. 856 ЦК України на притримання результату роботи, оскільки у його діяльності були випадки, коли він повністю виконував свою роботу, а з ним не розраховувались. Тому, щоб забезпечити захист своїх інтересів, відповідач з самого початку домовлявся з позивачем, що встановлення балкону відбудеться після повної оплати. У подальшому, 30 грудня 2019 року позивач звернувся до суду із позовними вимогами про розірвання договору та стягнення збитків, процентів, пені, моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, позивач вимагав стягнути з відповідача пеню у розмірі 105 065,25 грн., яку він обрахував за 365 днів (9595 грн. (вартість роботи) х 3% = 287,85 грн. (за один день) х 365 днів = 105 065,25 грн. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 серпня 2020 року позов був задоволений частково: розірвано договір побутового підряду, стягнуто з відповідача на користь позивача 4000 грн. авансу та 4000 грн. пені. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року рішення суду першої інстанції було змінене та викладено мотивувальну частину щодо вимог про відшкодування моральної шкоди у редакції вказаної постанови. У решті рішення суду було залишене без змін. Вказано, що 01 грудня 2020 року набрало законної сили рішення, за яким суд стягнув з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 4 000 грн. У вказаному рішенні зазначено, що «у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті б статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Суд, оцінивши надані сторонами докази, відносини, які склались між сторонами, розмір виконаних робіт, приходить до висновку про зменшення розміру пені до розміру завданих збитків, а саме 4000 грн. Вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню, в розмірі 4000 грн.». Тобто, суд, оцінивши усі обставини справи, надані пояснення та докази, врахувавши інтереси сторін вирішив, що станом на дату ухвалення рішення, а саме 31 серпня 2020 року, засадам справедливості, добросовісності, розумності буде відповідати сума пені 4 000 грн. За наслідками апеляційного перегляду рішення суду у цій частині залишилось без змін. Вважає, що суди надали свою оцінку правовідносинам сторін і вирішили питання про стягнення пені за наслідками часткового виконання спірного договору підряду. Вказані судові рішення були виконані та відповідач сплатив позивачу усі необхідні суми. Зазначено, що зараз позивач звертається до суду з новим позовом та просить знову стягнути з відповідача пеню у розмірі 8 923,35 грн. за період з 1 травня 2020 року по 31 травня 2020 року. Однак, у першому позові позивач взагалі не вказував за який період він нараховує пеню. У позовній заяві він вказав, що «з врахуванням вимог ст. 258 ЦК України та того факту, що порушення відповідача свого обов`язку є триваючим, пеня нарахована за 365 днів». Позивач не вказував конкретних дат, які охоплюють ці 365 днів - до дня звернення до суду або з моменту порушення зобов`язання чи інший строк. Рішення суду першої інстанції ухвалене 31 серпня 2020 року. У ньому так само не визначено строк, за який стягується пеня. Але, визначено, що принципам справедливості, добросовісності та розумності відповідатиме розмір пені 4 000 грн. Тобто, суд встановив станом на 31 серпня 2020 року розмір пені, яка підлягає стягненню. У зв`язку з цим, позовна вимога про стягнення пені за період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року вже фактично була вирішена судом. Позивач спочатку звернувся до суду із вимогою про стягнення пені без зазначення конкретних дат такого стягнення, а тепер подає до суду окремі позови з прив`язкою до календарних дат. Вважає, що таким чином позивач просто намагається отримати невиправдані додаткові прибутки. Будь-яких доказів, що у першому позові вирішувались питання стягнення пені за інший строк, позивач не надає. У зв`язку з викладеним, просив, якщо суд прийде до висновку про наявність у позивача права на повторне стягнення пені, то в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки до 1 гривні. Такий розмір обумовлений тим, що рішення суду уже були компенсовані позивачу усі його можливі збитки. В судовому засіданні позивач підтримав подану ним позовну заяву та просив задовольнити. Також, надав додаткові письмові пояснення по справі. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечили проти позовних вимоги та просили у задоволенні позову відмовити. Заслухавши поясненна позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач у вересні 2018 року уклав з ФОП [PERSON] два договори: на виготовлення та подальше встановлення віконно-балконного блоку та на виготовлення та подальше встановлення (облаштування) дерев`яного балкону. Строк виконання першого договору визначений з 15 по 20 жовтня 2018 року, строк виконання другого договору з 31 жовтня по 10 листопада 2018 року. Перший договір був виконаний 12 листопада 2018 року. По другому договору позивачем була здійснена часткова оплата (аванс) в сумі 4000 грн., залишок становив - 5595 грн. Повна оплата замовлення проводиться перед початком встановлення. Підтвердженням прийняття замовлення приватним підприємцем [PERSON] є письмові документи - замовлення № 22 і № 23 з підписами сторін. В зв`язку з тривалим невиконанням умов договору відповідачем, позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору, стягнення збитків, процентів, пені та моральної шкоди, просив розірвати договір підряду та стягнути збитки в розмірі 4000 грн., а саме сплачений аванс, стягнути проценти за безпідставне збереження грошей в розмірі 132,16 грн., стягнути пеню в розмірі 105065, 25 грн., стягнути моральну шкоду в розмірі 4000 грн. крім того, просить стягнути 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 серпня 2020 року (справа № 404/25/20), позов [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору, стягнення збитків, процентів, пені та моральної шкоди задоволено частково. Розірвано договір побутового підряду, укладений між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] , у вересні 2018, шляхом видачі письмового замовлення № 23. Стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] аванс в розмірі 4000 грн. та пеню в розмірі 4000 грн. У задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 4000 грн., процентів в розмірі 132,16 грн., пені в розмірі 101065,25 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. відмовлено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 01 грудня 2020 року рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 серпня 2020 року змінено, викладено його мотивувальну частину щодо вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000 грн. у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Відповідно до ч. 4 - ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, роботи визначені у договорі на виготовлення та подальше встановлення (облаштування) дерев`яного балкону, у встановлений строк, а саме з 31 жовтня по 11 листопад 2018 року відповідачем не були виконані. Загальна вартість замовлення склала 9595 грн., сума авансу становила 4000 грн., а залишок становив 5595 грн. Рішенням суду було розірвано договір побутового підряду, стягнуто з відповідача аванс та пеню. Згідно із ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може (не хоче) виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення, споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Абзацом 2 частини 5 ст. 10 вказаного Закону визначено, що сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. За змістом ст.ст. 546, 549, 611 ЦК України, неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язання та мірою цивільно-правової відповідальності. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що з врахуванням раніше зазначеного в позовній заяві по справі № 404/25/20 строку нарахування пені (365 днів з 29 грудня 2018 року по 29 грудня 2019 року), нових позовних заяв і нового строку нарахування пені та того факту, що порушення відповідачем свого обов`язку є триваючим і закінчилось лише 01 грудня 2020 року, він нараховує пеню за 31 календарний день з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року включно. Відповідно наданого позивачем розрахунку, зазначає, що розмір пені становить 8923 грн. 35 коп. (9595 грн. (вартість роботи, послуг) х 3% = 287 грн. 85 коп. (за один день) х 31 день). З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав до стягнення з відповідача пені за вказаний вище період, оскільки звертаючись до суду з позовом про розірвання договору, стягнення збитків, процентів, пені та моральної шкоди, цим правом позивач вже скористався згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 8923 грн. 35 коп. за період з 01 травня 2020 року по 31 травня 2020 року не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed