Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивач [PERSON] , адвокат Павлов Ю.В. звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Вільнозапорізького сільського голови від 29.11.2021 року № 267 «Про оголошення догани [PERSON] », здійснити розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що [PERSON] працює на посаді директора Вільнозапорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Вільнозапорізької сільської ради. Розпорядженням Вільнозапорізького сільського голови № 267-ро від 29.11.2021 року «Про оголошення догани [PERSON] » їй оголошено догану за вчинення дисциплінарного проступку, що мало місце 29.10.2021 р. Як підставу такого вказано на довідку про результати перевірки дотримання вимог законодавства у сфері освіти у Вільнозапорізькій ЗОШ від 03.11.2021 року та письмові пояснення [PERSON] від 08.11.2021 року. Із вказаного розпорядження слідує, що 03.11.2021 року робочою групою Вільнозапорізької сільської ради було здійснено перевірку діяльності Вільнозапорізької ЗОШ та встановлено порушення з боку директора школи, а саме: завідувач господарством школи [PERSON] подала заяву про звільнення за власним бажанням від 05.10.2021 року, однак була звільнена за цією заявою лише 29.10.2021 року, тобто з порушенням двотижневого строку, та станом на 03.11.2021 року [PERSON] не було повернуто її трудову книжку із записом про її звільнення. Відтак, звільнення [PERSON] було здійснено директором школи [PERSON] 29.10.2021 року з порушенням порядку, визначеного статтями 38, 47 КЗпП України. З таким розпорядженням він категорично не згідний з огляду на те, що із преамбули оскаржуваного розпорядження слідує, що [PERSON] подавала заяву про звільнення за власним бажанням 05.10.2021 р., поряд з цим, дата подання цієї заяви не вказана. оскільки вона була 05.10.2021 р. лише складена, а відомості про її подання (реєстрацію) - відсутні. У наказі від 29.10.2021 р. № 38 «Про звільнення з посади завідувача господарством [PERSON] » не зазначено в якості підстави для його видання заяву [PERSON] від 05.10.2021 р. Обставини порушення позивачем двотижневого строку, визначеного ст. 38 Кодексу законів про працю України, при звільненні [PERSON] з посади завідувача господарством школи, відповідачем недоведені оскільки ним неправильно встановлено початок відліку двотижневого строку за заявою [PERSON] від 05.10.2021 р. (встановлено початок відліку такого строку не з дати подання (реєстрації) такої заяви, а з дати її складання), а також відповідачем недоведені обставини того, що саме за заявою від 05.10.2021 р. [PERSON] була звільнена за наказом від 29.10.2021 р. № 38. Звинувачення [PERSON] в порушенні ст. 47 Кодексу законів про працю України, а саме в несвоєчасній видачі [PERSON] трудової книжки, після її звільнення, також є безпідставними оскільки норма цієї статті щодо зобов`язання власника або уповноваженого ним органу видати працівникові в день звільнення належно оформлену трудову книжку була виключена на підставі Закону України від 05.02.2021 р. № 1217-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», з 10.06.2021 р. Крім цього, при виданні оскаржуваного розпорядження, відповідачем не враховано попередню роботу [PERSON] на посаді директора школи відповідно до вимог ч. 3 ст. 149 Кодексу законів про працю України. Так, в преамбулі даного розпорядження нічого зазначено про обставини попередньої роботи [PERSON] . Таким чином, Вільнозапорізьким сільським головою не доведено факт порушення директором Вільнозапорізької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] двотижневого строку в розумінні ст. 38 Кодексу законів про працю України при звільненні [PERSON] з посади завідувача господарством цієї школи оскільки ним не було встановлено початок відліку такого строку, що в свою чергу унеможливлює встановлення дати закінчення такого строку. Також, склад дисциплінарного порушення з боку позивача, що полягає в несвоєчасній видачі [PERSON] трудової книжки, ґрунтується на нормі закону, що втратила чинність. Крім цього, при виданні оскаржуваного розпорядження, відповідачем було допущено порушення вимоги ч. 3 ст. 149 Кодексу законів про працю України в частині урахування попередньої роботи позивача. Представником відповідача до суду надіслано письмовий відзив на позовну заяву, яким категорично заперечуються позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилається на те, що: згідно усталеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду презумпція невинуватості не поширюється на дисциплінарні провадження, адже останні є за своїм змістом цивільно-правовим спором (постанова ВП ВС від 03.06.2021 у справі № 11-396сап20; постанова ВП ВС від 08.04.2021 у справі №11-238сап20); позиція сторони позивача про незаконність дисциплінарного стягнення через відсутність на заяві [PERSON] дати її реєстрації за вхідною кореспонденцією, а також через відсутність у наказі про звільнення [PERSON] посилання саме на її заяву від 05.10.2021 як на підставу для звільнення, з посиланням на презумпцією невинуватості, є непереконливою. Крім цього, позивач не стверджує, що заява [PERSON] від 05.10.2021 була подана пізніше. Так само він не стверджує, що [PERSON] подавала якусь іншу заяву, яка слугувала дійсною підставою для звільнення. Отже, зміст вказаної позиції полягає не у наведенні доказів правомірності дій [PERSON] , а лише у перекладанні тягаря доказування виключно на роботодавця. При цьому недоліки, на які вказує представник позивача (відсутність реєстрації заяви, відсутність відповідного посилання у наказі про звільнення) є виключною компетенцією [PERSON] . Саме до обов`язків останньої належало забезпечення вчинення відповідних дій. Тому вказані недоліки, які виникли з вини виключно [PERSON] і свідчать про неналежне ведення діловодства у закладі освіти, не можуть, по-перше, ставитись у вину відповідачу, і, по-друге, [PERSON] не може розраховувати на певні переваги від таких порушень у вигляді посилання на ці обставини, як недоведені роботодавцем та, відповідно, такі, що дають підстави уникнути дисциплінарної відповідальності. За результатами перевірки, проведеної відповідачем, [PERSON] була ознайомлена із довідкою про результати перевірки під підпис. При цьому жодних заперечень чи зауважень, про які йдеться у позовній заяві, від [PERSON] не надходило. Більше того, таких зауважень не містять і письмові пояснення [PERSON] , в яких вона по суті визнала факт перевищення 14-денного строку для звільнення [PERSON] . Навпаки, у поясненнях [PERSON] вказана конкретна причина такої затримки усна домовленість із [PERSON] про продовження роботи на період здачі звітів з харчування дітей. Отже, позиція представника позивачки [PERSON] не узгоджується із документально встановленою попередньою поведінкою [PERSON] . За таких обставин вбачаються підстави вважати таку позицію недобросовісною та суперечливою, що є підставою для її відхилення. Щодо безпідставного звинувачення у порушенні ст. 47 КЗпП України зазначає, що у оскаржуваному розпорядженні звинувачення [PERSON] з боку відповідача у «невидачі трудової книжки в день звільнення». 29.11.2021 [PERSON] подала до сільської ради письмову «інформацію про усунені недоліки, виявлені під час перевірки 03.11.2021». Згідно п. 8 цієї інформації як один з недоліків, який нею усунуто, вказано про те, що [PERSON] було видано трудову книжку. За таких обставин перебування у Вільнозапорізькій ЗОШ (а не на руках у працівника) трудової книжки [PERSON] станом на 03.11.2021 (після звільнення останньої), без внесених до неї записів про звільнення, та за умови неподання в електронному вигляді інформації про звільнення [PERSON] , не може свідчити про дотримання [PERSON] вимог ст. 47 КЗпП України. Щодо неврахування попередньої роботи [PERSON] , то зауважує, що закон не містить прямого припису про те, що відповідне детальне обґрунтування має відображатись у тексті розпорядження про оголошення догани. Крім цього, стверджує, що Закон передбачає лише два види дисциплінарного стягнення для працівників: догана та звільнення. У тексті оскаржуваного розпорядження зазначено, що при обранні виду дисциплінарного стягнення враховано, в тому числі й попередню роботу [PERSON] та в результаті обрано більш м`який вид дисциплінарного стягнення - догану. Більш детальна мотивація врахування попередньої роботи працівника була б доцільною у випадку, якби законом передбачалась більш розгорнута диференціація видів дисциплінарних стягнень. Інших заяв по суті справи, в яких відповідно до вимог ч. 1 ст.174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 20 грудня 2021 року головуючим суддею у справі визначено суддю Ціпивко І.І. Ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області Ціпивко І.І. від 20 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справ постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11 січня 2022 р. Протокольною ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року при розгляді справи оголошено перерву за клопотанням представника позивача до 25 січня 2022 року. Розгляд справи по суті відбувся 25 січня 2022 р. за участі представників сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила та клопотань про розгляд справи без її участі не подавала. Представник позивачки, адвокат Павлов Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Позов просив задовольнити. Представник відповідача, адвокат М`якенький С.В. у судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у письмовому відзиві на позов. Просив у задоволенні такого позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно строкового трудового договору (контракту) з керівником комунального закладу загальної середньої освіти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Новобузького району від 26 травня 2020 року, укладеного між Новобузькою районною радою Миколаївської області та [PERSON] , остання призначена на посаду директора Вільнозапорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Новобузької районної ради Миколаївської області. Розділом ІІ згаданого вище контракту визначено права та обов`язки сторін, серед яких п. 2.1.4. визначено право керівника закладу освіти призначати на посаду, переводити на іншу посаду та звільняти з посади працівників закладу освіти, визначати їхні посадові обов`язки, заохочувати та притягати до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до п. 2.2.1 Розділу ІІ Контракту керівник закладу середньої освіти зобов`язаний виконувати Закон України «Про освіту», Закон України «Про повну загальну середню освіту» та інші акти законодавства. Згідно п. 2.2.51 Розділу ІІ Контракту керівник закладу освіти організовує документообіг, бухгалтерський облік та звітність відповідно до законодавства. Відповідно до п. 2.2.53 Розділу ІІ Контракту керівник закладу середньої освіти виконує інші обов`язки, покладені на нього законодавством, Засновником, Установчими документами закладу загальної середньої освіти, колективним договором та цим Строковим трудовим договором (контрактом). Згідно п. 5.1 Розділу 5 Контракту у разі невиконання або неналежного виконання обов`язків, передбачених цим [PERSON] трудовим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим Строковим трудовим договором. Згідно рішення Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області № 107 від 28 липня 2020 року «Про безоплатне прийняття у комунальну власність Вільнозапорізької об`єднаної територіальної громади зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Новобузького району, Вільнозапорізької, Новохристофорівської та Новоюр`ївської загальноосвітніх шкіл І-ІІІ стцпенів», прийнято безоплатно у комунальну власність Вільнозапорізької об`єднаної територіальної громади зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Новобузького району, зокрема Вільнозапорізьку загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів Новобузької районної ради Миколаївської області. На виконання розпорядження Вільнозапорізького сільського голови № 128-р від 02 листопада 2021 року «Про створення робочої групи з контролю за діяльністю Вільнозапорізької ЗОШ І-ІІІ ступенів», здійснено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері освіти у Вільнозапорізькій ЗОШ, за результатами якої складено довідку від 03 листопада 2021 року. Згідно довідки про результати перевірки дотримання вимог законодавства у сфері освіти Вільнозапорізької ЗОШ від 03 листопада 2021 року, у Вільнозапорізькій ЗОШ І-ІІІ ступенів виявлено численні порушення законодавства, серед яких виявлено трудову книжку [PERSON] , яка не була видана своєчасно на руки працівнику, оскільки [PERSON] 05.10.2021 подала заяву про звільнення за власним бажанням, проте звільнена лише 29.10.2021 року. Заяви про прийняття на роботу та про звільнення не реєструються як вхідна кореспонденція. За результатами перевірки робоча група дійшла висновку про порушення з боку директора школи: ст. 38 КЗпП України, у частині не звільнення завідувача господарством [PERSON] через два тижні після подання нею заяви про звільнення за власним бажанням; Інструкції з діловодства у закладах загальної середньої освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України № 676 від 25.06.2018 року, Закону України «Про охорону праці», Закону України «Про освіту» та Закону України «Про загальну середню освіту». Відтак, директору шкоди [PERSON] запропоновано усунути виявлені недоліки, неухильно додержуватись у подальшій діяльності вимог трудового законодавства, законодавства про освіту, про охорону праці, правил діловодства, організувати роботу по збереженню комунального майна, інформувати сільського голову письмово про усунення недоліків. 05 листопада 2021 року директор Вільнозапорізької школи [PERSON] ознайомилася із довідкою про результати перевірки дотримання вимог законодавства у сфері освіти Вільнозапорізької ЗОШ від 03 листопада 2021 року. 08 листопада 2021 року [PERSON] надала письмові пояснення голові Вільнозапорізької сільської ради з приводу викладеного у згаданій вище довідці, якими підтвердила наявність вказаних порушень та пояснила, що завідувач господарством [PERSON] не була звільнена з посади через 14 днів після подання нею заяви, так як за усною угодою продовжувала працювати до кінця місяця для того щоб здати звіти у бухгалтерію. 05 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до директора школи [PERSON] із заявою про звільнення її з посади завгоспа за власним бажанням. 29 жовтня 2021 року наказом директора Вільнозапорізької ЗОШ І-ІІІ ступенів Вільнозапорізької сільської ради [PERSON] . [PERSON] звільнено з посади завідувача господарством з 29.10.2021 року за ст. 38 КЗпП України. Згідно інформації про усунені недоліки, виявлені під час перевірки 03.11.2021 року, наданої 29.11.2021 року директором школи Дудюк Л.Г. голові Вільнозапорізької сільської ради встановлено те, що позивач [PERSON] усунула частину порушень, які були виявлені у Вільнозпорізькій ЗОШ під час перевірки та викладені у довідці за її результатами, у тому числі і видано звільненій 29.10.2021 року [PERSON] трудову книжку. Розпорядженням сільського голови Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області № 267-ро від 29 листопада 2021 року, директору Вільнозапорізької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] за вчинення дисциплінарного проступку, а саме у виданні наказу про звільнення завідувача господарством [PERSON] , що мало місце 29.10.2021 року, за її заявою від 05.10.2021 року та у несвоєчасній видачі [PERSON] трудової книжки, оголошено догану. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з запереченням позивачкою вчинення нею дисциплінарного проступку та відповідно незгодою останньої із оголошеним їй стягненням у вигляді догани. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Кодексу законів про працю України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про освіту» . Згідно ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~система місцевого самоврядування включає в себе, в т.ч. сільського, селищного, міського голову. Відповідно до приписів ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Пунктами 10 та 20 ч. 4\~ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~передбачено, що сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад; видає розпорядження у межах своїх повноважень. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про освіту» , керівництво закладом загальної середньої освіти здійснює директор, повноваження якого визначаються законом, статутом закладу освіти та трудовим договором. Згідно ч.4\~ст.\~38\~Закону України\~«Про повну\~загальну середню\~освіту»,\~керівник закладу\~загальної середньої\~освіти зобов`язаний: зокрема виконувати цей Закон,\~Закон України\~"Про\~освіту"\~та інші\~акти законодавства,\~а також\~забезпечувати та\~контролювати їх\~виконання працівниками\~закладу,\~зокрема в\~частині організації\~освітнього процесу\~державною мовою; планувати\~та організовувати\~діяльність закладу\~загальної середньої\~освіти; організовувати\~документообіг,\~бухгалтерський облік\~та звітність\~відповідно до\~законодавства; виконувати інші обов`язки, покладені на нього законодавством, засновником, установчими документами закладу загальної середньої освіти, колективним договором, строковим трудовим договором. Положеннями ч. 1\~ст. 3 КЗпП України\~визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до\~статті 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з ст.. 140 КЗпП України, \~трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до ст. 141 КЗпП України, \~ власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. За загальним правилом, визначеним\~статтею 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до\~статті 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з частиною першою\~статті 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Частиною першою\~статті 148 КЗпП України\~визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Відповідно до\~статті 149 цього ж Кодексу\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені\~статтями 147-149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Так, як на підставу своїх вимог позивачка посилається у позовній заяві на те, що заява звільненого працівника [PERSON] датована 05.10.2021 року, однак не містить дати її реєстрації, тому відлік двотижневого строку, визначеного ст.. 38 КЗпП України, розрахований роботодавцем невірно. Крім цього у наказі про звільнення [PERSON] відсутнє посилання на її заяву від 05.10.2021 року як на підставу звільнення. Судом критично оцінюються такі твердження сторони позивача, оскільки спростовуються письмовим поясненнями самої позивачки, яка підтвердила те, що [PERSON] подала їй заяву про звільнення 05.10.2021 року та була звільнена із порушенням строку, визначеного ст.38 КЗпПУкраїни, у зв`язку з їх усною домовленістю. А не реєстрація такої заяви у вхідній кореспонденції не спростовує факту її подачі. Більше того відсутність реєстрації заяв працівників по вхідній кореспонденції є одним із порушень ведення діловодства у Вільнозапорізькій ЗОШ, виявленому робочою групою при проведенні перевірки та зазначеному у довідці про проведення такої перевірки, за що несе відповідальність позивач як керівник установи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має\~право розірвати\~трудовий договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~попередивши про\~це власника\~або уповноважений\~ним орган\~письмово за\~два тижні.\~У разі,\~коли заява\~працівника про\~звільнення з\~роботи за\~власним бажанням\~зумовлена неможливістю\~продовжувати роботу\~(переїзд\~на нове\~місце проживання;\~переведення чоловіка\~або дружини\~на роботу\~в іншу\~місцевість;\~вступ до\~навчального закладу;\~неможливість проживання\~у даній\~місцевості,\~підтверджена медичним\~висновком;\~вагітність;\~догляд за\~дитиною до\~досягнення нею\~чотирнадцятирічного віку\~або дитиною\~з інвалідністю;\~догляд за\~хворим членом\~сім`ї\~відповідно до\~медичного висновку\~або особою\~з інвалідністю\~I\~групи;\~вихід на\~пенсію;\~прийняття на\~роботу за\~конкурсом,\~а також\~з інших\~поважних причин),\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~розірвати трудовий\~договір у\~строк,\~про який\~просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] продовжила працювати після закінчення строку попередження про звільнення, не залишила роботи, відтак в силу вимог ст. 38 КЗпП України у позивача [PERSON] не було правових підстав для звільнення її за поданою раніше заявою. Факт подачі інших заяв [PERSON] про звільнення судом не встановлено, сторонами не доведено. Так само як і не доведено будь-яких домовленостей між [PERSON] та [PERSON] з приводу продовження роботи. Судом також не береться до уваги твердження позивача про незаконність звинувачення її відповідачем у порушенні норми ст. 47 КЗпП України, а саме у несвоєчасній видачі [PERSON] трудової книжки після її звільнення, зважаючи на таке. Так, Законом України № 1217-ІХ від 05.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі», який набрав чинності з 10.06.2021 року, внесено зміни до ст. 47 КЗпП України. Згідно ст.\~47\~КЗпП України (у новій редакції), власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~статті 116\~цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Разом з\~тим,\~у Розділі\~ІІ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» згаданого\~вище Закону\~встановлено,\~що включення\~Пенсійним фондом\~України до\~реєстру застрахованих\~осіб Державного\~реєстру загальнообов`язкового\~державного соціального\~страхування відсутніх\~відомостей про\~трудову діяльність\~працівників здійснюється\~протягом п`яти\~років з\~дня набрання\~чинності цим\~Законом на\~підставі відомостей,\~поданих страхувальником\~або застрахованою\~особою у\~порядку та\~строки,\~встановлені Пенсійним\~фондом України\~за погодженням\~із центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері соціального\~захисту населення,\~та центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері трудових\~відносин. Після\~завершення цих\~робіт наявні\~трудові книжки\~видаються працівникам\~особисто під\~підпис. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати належно оформлену трудову книжку працівнику, з яким укладено трудовий договір до набрання чинності цим Законом та який звільняється до завершення процедури включення до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутніх відомостей про трудову діяльність, у день звільнення. З матеріалів справи та досліджених у суді доказів встановлено, що трудова книжка [PERSON] була видана після її звільнення, а не у день її звільнення, як того вимагає Закон, що є грубим порушенням трудового законодавства, та може потягти за собою наслідки у вигляді матеріальних збитків. Журналу обліку трудових книжок та їх видачі у Вільнозапорізькій ЗОШ не ведеться. \~ \~ \~ \~Представник позивача у позовній заяві як на підставу позовних вимог посилається також на те, що при оголошенні догани [PERSON] сільським головою не було враховано попередню її роботу на посаді директора школи відповідно до вимог ч.3 ст. 149 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Таке посилання представника позивача спростовується дослідженим у судовому засіданні розпорядженням Вільнозапорізького сільського голови від 29.11.2021 року, у якому вказано про те, що при оголошені догани позивачу [PERSON] враховано її попередню роботу та відповідно обране із двох альтернативних дисциплінарних стягнень менш тяжке «догану». \~ \~ \~ \~Крім цього, у судовому засіданні представником позивача не наведено хоча б одного заохочення позивачки [PERSON] , якого не було враховано при накладенні на неї дисциплінарного стягнення та не зазначено чи взагалі такі заохочення існували. Відтак такі твердження представника позивача суд вважає голослівними. Досліджені у судовому засіданні докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Так, при розгляді справи встановлено, що позивачкою [PERSON] порушено порядок звільнення працівника за ст. 38 КЗпП України, а саме видано наказ про звільнення [PERSON] 29.10.2021 року за заявою працівника від 05.10.2021 року та несвоєчасно видано [PERSON] трудову книжку, що є порушенням ст. 47 КЗпП України, та грубим порушенням трудової дисципліни, за що її притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За встановлених судом обставин, оскаржуване позивачем розпорядження Вільнозапорізького сільського голови про оголошення догани [PERSON] винесене за наявності достатніх підстав та у порядку визначеному законом, оскільки факти неналежного виконання посадових обов`язків позивачем та порушення нею трудової дисципліни дійсно мало місце. Дисциплінарне стягнення накладено уповноваженою на те особою впродовж визначеного законом строку та із додержанням вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності, задоволенню не підлягають. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , то судові витрати, понесені позивачкою, слід віднести на її рахунок. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed