Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 06 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тростянецького РУЮ Вінницької області, актовий запис №48. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що 06.09.2008 вони з відповідачем одружились. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Постійні сварки та непорозуміння призвели до того, що вони втратили почуття поваги один до одного та стали чужими людьми. Подружні відносини припинені з жовтня 2021 року. Примирення між ними не можливе. Подальше збереження сім`ї вважає неможливим та недоцільним. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою судді від 21.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Просила залишити їй прізвище [PERSON] , та стягнути понесені нею судові витрати з відповідача, а також повернути 50 відсотків сплаченого судового збору з державного бюджету. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, миритись не бажає. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб, виданого Відділом РАЦС Тростянецького РУЮ Вінницької області 06.09.2008 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 вересня 2008 року, про що складено відповідний актовий запис № 48. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.12). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом ДРАЦС Тростянецького РУЮ Вінницької області (а.с.10). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом ДРАЦС Тростянецького РУЮ Вінницької області (а.с.11). Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Позивач також просить залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, з врахуванням вимог ст. 113 СК України, позивачу після розірвання шлюбу слід залишити прізвище [PERSON] . Крім того, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена у ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до квитанції №0.0.2369986545.1 від 08.12.2021 позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с. 1). Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, з врахуванням вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, необхідно повернути на користь позивача з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову, що становить 454,00 грн., та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved