Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно страхова компанія», звернувся [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на його користь пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 13\~150 грн. 68 коп., три відсотки річних у розмірі 2\~695 грн. 89 коп., інфляційні витрати у розмірі 8\~109 грн. 38 коп., а всього 23\~955 гривень 95 коп. та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що 22 вересня 2019 року приблизно о 20 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем Hyundai Coupe д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у с. Сираї Козелецького району Чернігівської області по автодорозі Київ Чернігів Нові Яриловичі у напрямку від м. Чернігова до м. Києва, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Hyundai Coupe д.н.з. [NUMBER] застрахована згідно Полісу № AM 4622752 у ПрАТ «УПСК». 20 грудня 2019 року на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах батька загиблого - [PERSON] . Загальна сума вимоги страхового відшкодування, заподіяною смертю [PERSON] , становила 200 000,00 грн., з яких: 50 076,00 грн. - моральна шкода, 150 228,00 грн. - відшкодування на утримання, 6 790,00 грн. - витрати на поховання. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року у справі № 734/3621/20 позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування було задоволено повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок: пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 25563 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 23 копійки, три проценти річних у розмірі 5753 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 42 копійки, інфляційні втрати відповідно до індексу інфляції у розмірі 8527 (вісім тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 89 копійок на користь [PERSON] . Рішення першої інстанції не оскаржувалося та набрало законної сили 20.05.2021 року. 16 серпня 2021 року на банківський рахунок позивача на виконання рішення суду надійшли грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн. Відтак, позивач вважає, що з відповідача потрібно стягнути пеню, 3% річних, інфляційні витрати за період включно, зокрема за період, який не охоплений рішенням Козелецького районного суду від 19 квітня 2021 року до фактичного виконання відповідачем вказаного рішення - 16 серпня 2021 року. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. В судове засідання представник відповідача приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» не з`явився, подав до суду письмовий відзив на позов у якому просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити з тих підстав, що рішення суду щодо стягнення страхових витрат на користь позивача виконане у повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22 вересня 2019 року приблизно о 20 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем Hyundai Coupe д.н.з. [NUMBER] , рухаючись у с. Сираї Козелецького району Чернігівської області по автодорозі Київ Чернігів Нові Яриловичі у напрямку від м. Чернігова до м. Києва, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки Hyundai Coupe д.н.з. [NUMBER] застрахована згідно Полісу № AM 4622752 у ПрАТ «УПСК». 20 грудня 2019 року на адресу відповідача було направлено заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах батька загиблого - [PERSON] . Загальна сума вимоги страхового відшкодування, заподіяною смертю [PERSON] , становила 200 000,00 грн., з яких: 50 076,00 грн. - моральна шкода, 150 228,00 грн. - відшкодування на утримання, 6 790,00 грн. - витрати на поховання. Листом № 61/18 від 10 січня 2020 року ПрАТ «УПСК» повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування: буде прийнято після отримання відповідачем відповідного рішення по кримінальній справі за фактом даної ДТП. З рішенням страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи позивач не погодився та звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області із позовом про стягнення повної суми страхового відшкодування у розмірі 200000, 00 грн. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року у справі № 734/3621/20 позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування було задоволено повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок: пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 25563 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 23 копійки, три проценти річних у розмірі 5753 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 42 копійки, інфляційні втрати відповідно до індексу інфляції у розмірі 8527 (вісім тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 89 копійок на користь [PERSON] . Рішення першої інстанції не оскаржувалося та набрало законної сили 20.05.2021 року. 16 серпня 2021 року на банківський рахунок позивача надійшли грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн. (страхове відшкодування та штрафні санкції за період з 20 березня 2020 року по 04 березня 2021 року відповідно до сум, вказаних у рішенні Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року у справі № 734/3621/20). Предметом спору є стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Статтею 33 Закону України № 1961-IV передбачені дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема: 33.1. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надавати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Крім цього, ст. 33-1 Закону України № 1961-IV передбачено сприяння страховику та МТСБУ у розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема: 33-1.1. Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Пунктом 35.1. ст. 35 Закону України № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подіє страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Таким чином позивач виконав всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством України, задля отримання страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - подав заяву про страхове відшкодування в строк, передбачений ст. 35 Закону України з додаванням необхідного пакету документів. Статтею 34 Закону України № 1961-IV передбачені дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) - п. 34.1. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування; п. 34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків; п. 34.3. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховим (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Пункт 34.4. для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідач був повідомлений про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Представник відповідача отримав заяву про відшкодування шкоди, оглянув транспортний засіб позивача та склав акт про огляд транспортного засобу, однак в подальшому не здійснив всіх необхідних дій задля виплати відшкодування шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України № 1961-IV. Тому, суд вважає, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства України щодо виплати страхового відшкодування, через що позивач має право на страхове відшкодування шкоди, пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних за час прострочення виплати страхового відшкодування шкоди. Відповідно до п.п. 3, 4, ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими Законами України, нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення, інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого В п. 22.1. ст. 22 Закону України № 1961-IV зазначено: у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 37.1. ст. 37 Закону України № 1961-IV передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місця з дня отримання документів. Відповідно до ст. 28 Закону України № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Проаналізувавши норми ст.ст. 524, 533, 535, 625 ЦК України можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті) тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Таким чином, грошових зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договорі про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору страхову суму. Тобто, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склались між сторонами у справі, є грошових зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. В силу приписів ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Відповідно до п. 36.5. Закону України № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 36.7 Закону України № 1961-IV рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування у судовому порядку. З огляду на вищевикладене з відповідача слід стягнути пеню, 3% річних, інфляційні втрати за період, який не охоплений рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2021 року у справі № 734/3621/20 до дня фактичного виконання відповідачем згаданого судового рішення - 16 серпня 2021 року. Враховуючи наведене, сума пені, 3 % річних, інфляційні втрат, яка підлягає до стягнення з відповідача на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 05 березня 2021 року по 15 серпня 2021 року включно становить: 23955,95 грн., з яких: пеня 13150,68 грн., відсотки річні 2695,89 грн., інфляційні втрати 8109,38 грн., що підтверджується наданим розрахунком суми пені. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З дослідженого в судовому засіданні детального опису наданих послуг [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 02.09.2021 року, вбачається, що загальна вартість наданих послуг складає 5000,00 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 183 від 21.10.2021 року [PERSON] прийняв від [PERSON] на підставі договору від 02.09.2021 року п`ять тисяч гривень 00 копійок. Тому, ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved