Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

29.11.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Новотроїцької територіальної громади Генічеського району Херсонської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] на території Автономної Республіки Крим померла її мати, [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. Оскільки мати померла на тимчасово окупованій території, позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як вона зареєстрована та проживає на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь, тяжко переживала смерть матері, хворіла і у зв`язку з тим, що існує адміністративний кордон між окупованою територією та материковою територією України через черги на кордоні у неї виникли складнощі з перетину кордону. Надіслати заяву про прийняття спадщини нотаріусу поштою також не мала можливості, так як потрібно було засвідчити її підпис іншим нотаріусом за її місцем проживання, але відповідно до ч.3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Інших спадкоємців не має, її батько помер в 2014 році. Оскільки позивач вважає строк пропуску прийняття спадщини поважним, вона звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для її прийняття. Позивач та її представник адвокат Козачок М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Позивач будучи допитаною в якості свідка суду показала, що її мати [PERSON] померла [INFO] на окупованій території АР Крим в м. Севастополь. Після її смерті відкрилась спадщина та вона бажає отримати її. Окрім неї нікого із спадкоємців не має, батько помер в 2014 році. Заяву про прийняття спадщини вчасно не подала, так як проживає в м. Севастополь, тому є складнощі з оформлення документів виданих на окупованій території та перетином кордону. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не надали. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.08.2018 року /а.п. 6/. Родинні відносини позивача з померлою [PERSON] підтверджуються матеріалами справи, а саме копією повторного свідоцтва про народження [PERSON] від 31.08.2021 року серії [NUMBER] , відповідно до якого її матір`ю є [PERSON] , батьком [PERSON] /а.п. 9/. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] 11.03.1977 року уклала шлюб з громадянином [PERSON] та змінила дошлюбне прізвища на шлюбне « [PERSON] » /а.п. 10/. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2014 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] /а.п. 12/, відповідно до витягу зі спадкового реєстру від 03.09.2021 року №66253059 спадкова справа заведена за №57459784 від 19.05.2015 року /а.п. 13/. Така інформація також підтвердження копією спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , де заяву про прийняття спадщини подала його донька [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ніхто не прийняв, спадкова справа не заведена. Матеріали справи містять документи, які підтверджують те, що на окупованій території України Ар Крим не відкривалась спадкова справа після померлих батьків позивача [PERSON] та [PERSON] , а саме роздруківка запиту з реєстру справ Федеральної нотаріальної палати щодо відсутності відкритих спадкових справ після померлої, [INFO] [PERSON] ; роздруківка запиту з реєстру спадкових справ Федеральної нотаріальної палати щодо відсутності відкритих спадкових справ після померлого , [INFO] [PERSON] /а.п. 28, 29/. Вказані документи мають реквізити та посилання щодо його видачі органом Російської Федерації, тому не створюють правових наслідків, але сприймаються судом в даному випадку як докази. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Стаття 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 визначено, що згідно з правилами статті 1220 ЦК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Оскільки смерть матері позивача настала на окупованій території, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, позивач фактично була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини, так як вона зареєстрована та проживає на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь, тяжко переживала смерть матері, хворіла і у зв`язку з тим, що існує адміністративний кордон між окупованою територією та материковою територією України через черги на кордоні у неї виникли складнощі з перетину кордону. Надіслати заяву про прийняття спадщини нотаріусу поштою також не мала можливості, так як потрібно було засвідчити її підпис іншим нотаріусом за її місцем проживання, але відповідно до ч.3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Outcome: approved