Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частину самочинно збудованого житлового будинку [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 82,6 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., нежитлової прибудови\~ А1-1, літньої кухні літ.Б-1, сараю літ. б-1, гаражу літ.В-1, сараю літ.Г-1, вбиральні літ.Д-1, огорожі №1, вимощення літ.І. У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та в кінцевій редакції вимог просив визнати за ним права та обов`язки забудовника на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 82,6 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., нежитлової прибудови А1-1, літньої кухні літ.Б-1, сараю літ. б-1, гаражу літ.В-1, сараю літ.Г-1, вбиральні літ.Д-1, огорожі №1, вимощення літ.І\~ в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що він разом із третіми особами є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки мати позивача та брати позивача відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача та [PERSON] у рівних частках кожному. Іншими спадкоємцями є треті особи у справі. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на належне йому за життя нерухоме майн,\~ а саме: житловий будинок [ADDRESS] . У передбачений законом строк позивач звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного\~ нотаріусу йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок, оскільки у позивача не було документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно та загалом через відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на зазначений житловий будинок. Батьку позивача [PERSON] за життя було відведено земельну ділянку для будівництва житлового будинку\~ по [ADDRESS] , плошею 550 кв.м. 23.09.1969 року за договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності Жданівське міське житлове управління відділу комунального господарства виконкому міської ради депутатів трудящих рішенням виконкому №12 від 25.06.1969 року про відведення земельної ділянки батьку позивача надано на праві безстрокового користування земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 550, кв.м. 30.09.1969 року інспекцією ДАБК м.Жданова спадкодавцю надано дозвіл №584 на виконання будівельних робіт по зведенню індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] з кінцевим строком виконання робіт на вересень 1972р. У 1972 році в межах наданого дозволу згідно з державними стандартами спадкодавець збудував будинок. 10.11.1992 р. архітектором Іллічівського виконкому спадкодавцю дозволено самозахват площею 21 кв.м. землі та включено їх до складу землекористування на задоволення заяви батька позивача від 15.10.1992р. Таким чином за твердженням позивача житловий будинок по [ADDRESS] збудований згідно з дозволів на спеціально відведеній земельній ділянці, з дотриманням будівельних норм та стандартів, однак за життя спадкодавець не зареєстрував право власності на житловий будинок. На підставі цього просив задовольнити позов. Позивач та його представник, адвокат Калініченко А.В. в судове засідання не прибули, надіслали до суду заяву про розгляд справи без їх присутності, уточнені позовні вимоги підтримали. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надіслала до суду відзив, в якому зазначила, що в силу вимог статті 331 ЦК України [PERSON] був власником матеріалів, обладнання, тощо, які були\~ використані в процесі цього будівництва (незакінченого будівництва) житлового будинку з усіма надвірними побудовами і спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . Посилається на правову позицію Верховного суду України у постанові від 27.05.2015р. №6-159цс15, відповідно до якої визнання права власності на об`єкти незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами, непередбачено. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила розглядати справу без її присутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без його присутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без його присутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без його присутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без його присутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила розглядати справу без її присутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] .08.1990р. 22 лютого 2016 року [PERSON] , про що видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23.02.2016р., Згідно з спадковою справою, витребуваною судом від державного нотаріусу Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, №491/2016, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк звернулись [PERSON] , [PERSON] . - [PERSON] , [INFO] , дружина спадкодавця, - [PERSON] , [INFO] , син спадкодавця, - [PERSON] , [INFO] , син спадкодавця, - [PERSON] , [INFO] , син спадкодавця, - [PERSON] , [INFO] , син спадкодавця від часток спадкового майна відмовились на користь дітей спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожному. Спадкоємці: - [PERSON] , [INFO] , син спадкодавця, - [PERSON] , [INFO] , син спадкодавця, - [PERSON] , [INFO] , син спадкодавця, - [PERSON] , [INFO] , донька спадкодавця, - [PERSON] , [INFO] , син спадкодавця, не подали заяв про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, тому вважається такими, що не прийняли її згідно із частиною 1 статті 1272 ЦК України. Згідно з постановою державного нотаріусу Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 04.02.2021 року №217/02-31 позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , з тих підстав, що державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, а також не представлено нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно з ч.1 ст 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] (син спадкодавця) є спадкоємцем за законом першої черги, який у встановленому законом порядку звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Крім нього другим спадкоємцем за законом першої черги є третя особа -\~ [PERSON] (дочка спадкодавця), яка також у встановлений строк звернулася із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які звернулись із заявами, відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. З урахуванням цього [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги та в рівних частках по 1/2 частці мають право на спадкове майно спадкодавця - [PERSON] . Щодо обсягу спадкового майна судом встановлено наступне. Згідно з статтею 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З матеріалів інвентарної справи, витребуваної з Маріупольського БТІ та оглянутої в судовому засіданні, встановлено, що відповідно до дозволу на проведення будівельних робіт №584 від 30.09.1969 року, виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Жданова спадкодавцю [PERSON] було надано відповідний дозвіл на проведення будівельних робіт по зведенню індивідуального житлового будинку з надвірними побудовами на ділянці [ADDRESS] . Строк закінчення робіт вересень 1972р. Згідно з випискою із протоколу засідання виконкому Іллічівської райради депутатів від 25.06.1969р. спадкодавцю [PERSON] було відведено земельну ділянку для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно з нотаріально посвідченим договором від 30.09.1969 року, укладеним між Міським житловим управлінням відділу комунального господарства виконкому міської ради та [PERSON] , останньому було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 550 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності за адресою [ADDRESS] . Згідно з технічним паспортом на домоволодіння по [ADDRESS] , виконаного ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» 28.10.2020 року, вказано, що житловий будинок А-1, прибудова а-1, ганок а1, літня кухня Б-1, сарай б-1 збудовані в 1970-1972 роках. Згідно з листом ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» від 05.11.2020 року, наявному в інвентаризаційній справі БТІ, державному нотаріусу повідомлено, що право власності на домоволодіння по [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до технічної інвентаризації, проведеній 28.10.2020р встановлено, що на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ А-1, нежитлова прибудова літА1-1, прибудова літ. а-1, загальною площею 82,6 м2, житловою площею 32,6м2. Ганок літ. а1, літня кухня літ.Б-1, сарай літ.б-1, гараж літ.В-1, сарай літ.Г-1, вбиральня літ.Д-1, огорожа №1, вимощення І. Житловий будинок літ.А-1, нежитлова прибудова літ.А1-1, прибудова літ.а-1, загальною площею 82,6 м2, житловою площею 32,6м2. Ганок літ. а1, літня кухня літ.Б-1, сарай літ.б-1,\~ гараж літ.В-1, сарай літ.Г-1, вбиральня літ.Д-1, горожа №1, вимощення І-побудовані до 1992 року згідно до Постанови КМУ від 07.06.2017р. №406 не відносяться до самочинного будівництва та не підлягають здачі до експлуатації. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно постанови державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 04.02.2021 р. №217/02-31 позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок з усіма надвірними побудовами та спорудами, розташованого у [ADDRESS] оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок та реєстрація права власності у відповідному реєстрі. Тобто позивач звертався до нотаріальної контори в установленому законом порядку для оформлення спадкових прав після смерті батька, але з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на будинок та зареєстрованого права власності об`єктивно позбавлений можливості зробити це в досудовому порядку, у зв`язку із цим спадкові права позивача підлягають захисту в судовому порядку. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Зібрані у справі докази свідчать про перебування у спадкодавця [PERSON] на законних підставах земельної ділянки по [ADDRESS] та виділення йому земельної ділянки на підставі договору про надання в безстрокове користування від 30.09.1969р. та в подальшому надання дозволу на будівництво №584 від 30.09.1969 року, а також проведення будівельних робіт та зведення будинку до 1972 року. Проте доказів прийняття виконаних робіт, введення домоволодіння в експлуатацію у встановленому порядку та реєстрація права власності на будинок позивачем надано не було. При надані правової оцінки встановленим обставинам справи та вирішуючи спірне питання чи є недобудоване домоволодіння спадкодавця об`єктом права власності та чи входить воно до складу спадкового майна, суд керуються наступними положеннями законодавства. Відповідно ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути -\~ визнання права. Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - Лист Вищого Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Згідно до п. 3.2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. В п. 3.2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України наголошено, що за умови наявності акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Однак визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Оскільки у судовому засіданні було встановлено відсутність необхідного за діючим законодавством акту введення спірного будинку в експлуатацію, що підтверджується матеріалами оглянутої інвентарної справи та технічним паспортом на домоволодіння, то в такому разі суд вважає, що за час свого життя спадкодавець [PERSON] не набув право власності на вказане домоволодіння, а набув лише права забудовника. Таким чином, за відсутності посвідчення права власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності за спадкодавцем, неможливо визнати за позивачем право власності на вказаний будинок в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Водночас в п. 3.2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України вказано, що в разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим правовим режимом спірного майна. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про спадкування» зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Отже, за наведеними приписами закону та існуючою судовою практикою судів вищих інстанції одним із прийнятних способів захисту прав спадкоємця в даному випаду є визнання за спадкоємцем в порядку спадкування майнових прав забудовника, що входять до складу спадщини, про що обґрунтовано у своєму уточненому позові просив [PERSON] . Викладене вище свідчить, що будівництво відбулося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах та могло б бути введено в експлуатацію спадкодавцем за час його життя, що наразі не відбулось у зв`язку із його смертю. За таких умов спірний житловий будинок літ.А-1, нежитлова прибудова літ.А1-1, прибудова літ.а-1, загальною площею 82,6 м2, житловою площею 32,6м2. Ганок літ. а1, літня кухня літ.Б-1, сарай літ.б-1,\~ гараж літ.В-1, сарай літ.Г-1, вбиральня літ.Д-1, горожа №1, вимощення І, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , до здачі їх в експлуатацію та реєстрації права власності є незавершеним будівництвом. Таким чином, оскільки суд встановив перехід спадкових прав від [PERSON] до спадкоємця [PERSON] на 1/2 частину спадкового майна, тому суд вважає, що позивач [PERSON] успадкував 1/2 частину всіх прав забудовника, які належали на момент смерті [PERSON] , на проведення будівництва та введення в експлуатацію вказаних побудов, які розташовані по [ADDRESS] . На підставі ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, якщо ж договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі право власності на нерухоме майно. За ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до п.77 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином суд встановив, що для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок та прибудови, що розташований по [ADDRESS] , необхідно з визначеними у «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документами звернутись до державного реєстратора речових прав. На підставі переліченого суд дійшов висновку, що в такому випадку до позивача, як спадкоємця померлого [PERSON] , перейшло право забудовника на оформлення 1/2 частки права власності на спірне домоволодіння по [ADDRESS] у встановленому законом на даний момент порядку. З огляду на викладене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та захистити його права шляхом визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права забудовника на 1/2 частину нерухомого майна: житловий будинок літ.А-1, нежитлова прибудова літ.А1-1, прибудова літ.а-1, загальною площею 82,6 м2, житловою площею 32,6м2. Ганок літ. а1, літня кухня літ.Б-1, сарай літ.б-1, гараж літ.В-1, сарай літ.Г-1, вбиральня літ.Д-1, горожа №1, вимощення І, що розташовані за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved