Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Сторони уклали шлюб 06.03.2016 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] .. Протягом тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Між ними систематично та часто безпідставно виникають сварки. Все це призвело до того, що вона втратила до відповідача почуття розуміння, поваги та любові, спільного господарства сторони не ведуть, примирення між ними неможливе, вони стали чужими людьми, тому шлюб існує формально. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та послалася на обставини, викладені в позовній заяві, яку просить задоволити. Миритись позивач не бажає, просить шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу. Додатково пояснив, що сторони дійсно не проживають як одна сім`я, кожен живе своїм життям, їх сім`я існує тільки формально, миритись не бажають і просить шлюб розірвати. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. Заслухавши позивача, відповідача, з`ясувавши, дійсні причини позовної заяви, фактичні взаємини подружжя, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. З свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 06.03.2016р., про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 2, місце реєстрації Лисовицька сільська рада Стрийського району Львівської області. Сторони протягом тривалого часу конфліктують, сімейним життям не живуть, примирення між ними не відбулося. При таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обидвох, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, який позов про розірвання шлюбу визнав, що також свідчить про відсутність намірів останньої зберігати шлюб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі підлягає до задоволення, оскільки, при таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обидвох, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved