Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] , проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. На даний час вони з відповідачем вже тривалий час разом не проживають. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач записаний батьком дітей за їхньою спільною заявою. На даний час діти зареєстровані та проживають разом із нею. Діти ростуть, потребують належного харчування, відповідного одягу, взуття. Вона кожного дня купляє для них продукти харчування, необхідні для отримання дітьми повноцінного харчування відповідно до стану здоров`я та віку. Також діти потребують духовного та культурного розвитку, тому вона з дітьми часто відвідує дитячі ігрові кімнати, які є платними. Крім того вона періодично проходить з дітьми профілактичні медичні обстеження. Тому витрати, необхідні для виховання та проживання дітей в даний час є дуже великими. Вона на даний час не працює, займається вихованням дітей, які є малолітніми, та яких не має з ким залишати. Крім того підприємницькою діяльністю вона не займається. Відповідач в добровільному порядку відмовляється виплачувати достатій розмір грошової допомоги для забезпечення повноцінного проживання дітей. Їй відомо, що відповідач їздить на роботу за кордон, отримує заробітну плату, має стабільний регулярний дохід, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Також зазначає, що відповідач є фізично здоровою працездатною людиною. Тому вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також просила стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею витрати на професійну правничу допомогу. Не заперечила проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.12.2021 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про їх народження. Відповідач записаний батьком дітей за їхньою спільною заявою (а.с. 6-7). З довідки про склад сім`ї від 17.11.2021 за № 1381, виданої Делятинською селищною радою вбачається, що позивач на даний час разом з неповнолітніми дітьми зареєстрована та проживає в [ADDRESS] (а.с. 8). Як вбачається з позовної заяви, позивач на даний час не працює, займається вихованням малолітініх дітей, підприємницькою діяльністю не займається. Відповідач участі у вихованні та піклуванні про дітей добровільно не приймає. Відповідач є особою працездатного віку, працює по тимчасових заробітках. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання малолітньої дитини. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Виходячи із встановлених по справі обставин щодо працездатного віку відповідача, обов`язку обох батьків утримувати дітей, факт проживання дітей з матір`ю, вік та стан здоров`я дітей, матеріальний стан позивача, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який працює по тимчасових заробітках, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовільнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 23.11.2021. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 2500 грн. 00 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанції № 728364 серії ААЗ від 23.11.2021, та 992 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved