Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики розмірі 36900,00 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає те, що 27.02.2020 він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 36000,00 грн за укладеним між ними договором безпроцентної позики, згідно з яким [PERSON] зобов`язалася повернути зазначену суму позики до 31.12.2020. На підтвердження отримання позики [PERSON] надала відповідну розписку, засвідчену своїм підписом в присутності [PERSON] . У встановлений договором строк відповідач позику не повернула. З метою досудового врегулювання спору він 15.01.2021 надіслав [PERSON] заяву-претензію про повернення позичених коштів, однак станом на час пред`явлення позову відповідач коштів не повернула. Додатково позивач надав докази того, що 23.01.2021 [PERSON] звернулась до нього із заявою, в якій просила не звертатись до суду та відтермінувати повернення коштів до 01.08.2021 в зв`язку з її тяжким матеріальним становищем та станом здоров`я. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 03.11.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача погоджується на заочний розгляд справи. В судове засідання, призначене на 25.01.2022, відповідач [PERSON] повторно не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS-повідомлення. Відзиву на позов не подала. При цьому, 25.01.2022 [PERSON] подала засобами електронного зв`язку клопотання, в якому просила відкласти розгляд справи на місяць в зв`язку з вірусною хворобою та її поганим самопочуттям. Оцінивши доводи та мотиви зазначеного клопотання, суд вважає їх неповажними, а клопотання необґрунтованим, зважаючи на таке. Відповідач жодного разу не прибули в судове засіданні. При цьому, судове засідання, призначене на 20.12.2021, було відкладене за клопотанням [PERSON] , яка у поданій до суду заяві просила відкласти розгляд справи в зв`язку з її неможливістю прибути в засідання за станом здоров`я, а також надати час для того, щоб її представник ознайомився з матеріалами справ. Крім того, просила надати час, щоб зібрати кошти для погашення боргу. Також суд зазначає, що провадження у справі було відкрито ще 03.11.2021, копія даної ухвали та копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу, однак вона відмовилася отримувати поштове відправлення, що підтверджується довідкою працівника поштового відділення. Відзиву на позовну заяву, будь-яких пояснень та доказів, що стосуються предмета спору, відповідач не подала, хоч у неї було достатньо часу та можливостей зробити це. Будь-яких доказів на обґрунтування клопотання відкладення розгляду справи відповідач також не надала. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. А згідно з нормами ч. 3 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. За таких обставин суд вважає, що відповідач не належним чином користується наданими їм процесуальними правами та неналежно виконує процесуальні обов`язки. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Крім того, оскільки відповідач не прибула в судове засідання без поважних причин (причини неявки відповідача суд визнав неповажними, що описано вище) та не подала відзиву, суд вирішив проводити заочний розгляд справи, про що 25.01.2022 постановлено відповідну ухвалу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Частинами 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.01.2022, є дата складення повного судового рішення 31.01.2022. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову зважаючи на таке. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно з ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Статтею 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як встановив суд, 27.02.2020 між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого позичальник отримала в борг грошові кошти в сумі 36900,00 грн, що еквівалентно 1500 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленому на момент укладення цього договору. Відповідно до п. 2.1 даного договору позика повинна бути повернута позичальником позикодавцю до 31.12.2020. Крім підписаного договору позики, [PERSON] надала [PERSON] письмову розписку про те, що отримала 1500 доларів США (36900,00 грн) згідно з договором безстрокової позики від 20.02.2020. [PERSON] стверджує, що на день звернення в суд відповідач [PERSON] борг у вказній сумі йому не повернула. Факт неповернення коштів [PERSON] підтверджується також наданою позивачем заявою [PERSON] від 23.01.2021, адресована йому, відповідно до якої відповідач просила не звертатися до суду та відтермінувати повернення коштів до 01.08.2021 у зв`язку із її складним фінансовим становищем та станом здоров`я. Наведені обставини підтверджуються наданими позивачем оригіналами описаних вище документів та їх копій. В свою чергу, відповідач не надала суду будь-яких аргументованих пояснень і доказів на спростування наведених позивачем обставин і пред`явлених ним позовних вимог. Більше того, у поданій суду заяві про відкладення розгляду справи від 20.12.2021 [PERSON] сама просила надати час, щоб зібрати кошти для погашення боргу. Отже, враховуючи наявність договору безпроцентної позики, письмової розписки, відсутність будь-яких заперечень та пояснень відповідача щодо спростування позовних вимог, а також відсутності доказів повернення [PERSON] позичених коштів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення суми позики в розмірі 36000,00 грн є підставними та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 05.10.2021 № 0.0.2290477376.1. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved