Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.08.2011 року сторони зареєстрували шлюб, від спільного подружнього життя в їхній сім`ї народились двоє дітей: [INFO] син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON] . Подружні відносини не склались і рішенням Чернівецького районного суду від 01 липня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати із позивачем і перебувають на її утриманні. Відповідач періодично надавав незначні суми коштів, про те вони навіть частково не відповідають прожиткового мінімуму. На прохання позивача узгодити спосіб утримання дітей [PERSON] не реагував, що змусило позивача звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей. Рішенням Чернівецького районного суду від 09 вересня 2015 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи стягнення із 07.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Чернівецького районного суду від 20 жовтня 2020 року із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1200 тисяч гривень щомісячно, починаючи стягнення із 27.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує на те, що ні 600 гривень на утримання сина [PERSON] , ні 1200 тисяч гривень на утримання доньки [PERSON] навіть частково не покривають затрат на утримання дітей, а відповідач в добровільному порядку збільшити розмір аліментів не бажає. Зазначає, що відповідач молодий і здоровий чоловік, постійно працює за кордоном по перевезенню вантажів своїми транспортними засобами, має у власності земельний пай, від якого утримує дохід у вигляді орендної плати. Позивач просить суд змінити розмір утримуваних аліментів із [PERSON] на утримання малолітніх дітей згідно рішень Чернівецького районного суду Вінницької області від 09 вересня 2015 року на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно на 2500 тисяч гривень щомісячно, згідно рішення Чернівецького районного суду від 20 жовтня 2020 року на утримання доньки [PERSON] [INFO] із 1200 тисяч гривень на 2500 тисяч гривень щомісячно до досягнення повноліття кожного з дітей. Ухвалою суду від 11.11.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягнення, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 30.11.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформації щодо перетину відповідачем - [PERSON] , [INFO] , кордону за останні три роки. Розгляд справи відкладено. 03.12.2021 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (Вх.№3122), у якому вказує, що позивач не працює й позивачем не надано жодного доказу, що неповнолітні діти отримують всі належні умови для розвитку. Також зазначив, що позивач [PERSON] не надає жодної квитанції, розрахункові документи, які підтверджують, що сплаченні відповідачем кошти на утримання дітей позивач тратить за призначенням. 17.12.2021 року від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, на вимогу ухвали суду від 30.11.2021 року, надано витяг з наявною інформацією щодо перетину державного кордону України [PERSON] з 01.01.2019 по 01.12.2021 роки. 20.12.2021 року позивачем [PERSON] через канцелярію суду подано клопотання (Вх.№3243/21-Вх), яким долучила до матеріалів справи додаткові докази. Ухвалою суду від 22.12.2021 року розгляд справи відкладено на підставі поданих позивачем та відповідачем заяв (Вх.№3295/21-Вх. від 22.12.2021 та Вх.№3263/21-Вх. від 20.12.2021 року, відповідно). Ухвалою суду від 12.01.2022 року розгляд справи відкладено на підставі поданої відповідачем заяви (Вх.№69 від 10.01.2022 року) у зв`язку із бажанням позивача бути присутнім в судовому засіданні та наданням суду пояснень стосовно позовних вимог [PERSON] . Також даною ухвалою задоволено клопотання позивача про виклик в якості свідка [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що утримувати дітей допомагають батьки та брат. Вказала, що її матеріальний стан не змінився, продовжує перебувати в декретній відпустці по догляду за дитиною до чотирьох років. Збільшились витрати на утримання дітей - оплата за дитячий садочок та оплата за харчування в школі. Також зазначила, що відповідач рідко купує дітям одяг, раз на десять років возив дітей на відпочинок. Зі слів позивача, відповідач їздить закордон на роботу й матеріально забезпечений, тому просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково в розмірі 2500 гривень на двох дітей. Також зазначив, що окрім аліментів він також займається оздоровленням дітей, їх вихованням. Вказав, що являється безробітним, не є приватним підприємцем, відтак, автомобілі, які перебувають в його власності не використовуються ним для отримання прибутку, а перебування його закордоном не підтверджує його працевлаштування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову частково з огляду на наступне: Під час спільного життя [PERSON] та [PERSON] у них народилось двоє дітей: малолітній син [PERSON] , [INFO] , та малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтв про народження серій [NUMBER] й [NUMBER] , відповідач [PERSON] записаний батьком дітей (а.с. 6-7). Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 09 вересня 2015 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 600 гривень щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 07.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11). Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2020 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1200 гривень щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 27.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Також присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини в розмірі 600грн. щомісячно до досягнення [PERSON] трирічного віку, а саме, до [INFO] (а.с. 8-9). Згідно довідки від 12.07.2021 року №764, виданої виконкомом Чернівецької селищної ради Вінницької області, вбачається, що на утриманні та вихованні [PERSON] перебувають донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майн щодо суб`єкта за №281425496 від 27.10.2021 року, за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка, площею 3,0373га, яка перебуває в оренді у ФГ «Вільне» (а.с.13-14). Згідно довідки Адміністрації Держприкордонслужби України та витягів з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» про перетин кордону [PERSON] , вбачається, що у період з 01.01.2019 по 01.12.2021 роки [PERSON] дійсно неодноразово перетинав державний кордон України (а.с.41). Згідно результатів пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, долучених позивачем до матеріалів справи разом з відповіддю на адвокатський запит, вбачається, що у власності [PERSON] значаться чотири транспортні засоби, придбані у період 28.09.2016 року - 05.05.2021 року, зокрема, два вантажні автомобілі - MAN, TGA 26.430, 2005 року випуску, DAF, FT 95.380, 1999 року випуску, легковий автомобіль - VOLKSWAGEN, TRANSPORTER, 2002 року випуску, та причіп KOGEL, AWE 18 (а.с.45-47). Свідок [PERSON] , суду показала, що відповідач їздить за кордон на роботу і працює там водієм. Дана інформація [PERSON] стала відома зі слів позивача, розмір заробітної плати свідку - невідомий. Зазначила, що позивач [PERSON] хороша мати, діти забезпечені. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів у зв`язку із нестачею грошових коштів, які сплачує на даний час відповідач для підтримання повноцінної життєдіяльності дітей. Частиною першою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Встановленим судом фактичним обставинам справи відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Конвенцією про права дитини, Конституцією України, Сімейним кодексом України. Відповідно до частин першої, другої ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зіст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей, з відповідача стягуються аліменти в сумі 1800грн. щомісячно, однак на даний час зазначена сума є недостатньою для матеріального утримання дітей, оскільки в силу свого віку діти природньо потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, відновлення здоров`я, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. В судовому засіданні сторонами визнано факт перебування [PERSON] у відпустці о догляду за дитиною до досягнення 4-хрічного віку, відтак, згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, дана обставина не підлягає доказуванню. Разом з цим, суд зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт працевлаштування відповідача за кордоном по перевезенню вантажів своїми транспортними засобами, оскільки з долучених до матеріалів справи довідки про наявність у відповідача відповідних транспортних засобів та довідки про перетин кордону, такі обставини не підтверджені. Окрім того, факт перетину державного кордону [PERSON] не підтверджує факт його працевлаштування за кордоном. При цьому, відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо заборони працювати у зв`язку із захворюванням або своєї непрацездатності, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. При цьому, судом не береться до уваги довідка Чернівецької селищної ради від 17.11.2021 №648 про те, що батько відповідача є інвалідом третьої групи та перебуває на його утриманні, оскільки згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, такі обставини мали б бути підтверджені іншими засобами доказування (посвідченням, показами батька, тощо). За змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд зазначає, що заявлена вимога про стягнення п`яти тисяч гривень з відповідача на двох дітей є суттєвою сумою, що значно перевищує п`ятдесяти відсотковий поріг від мінімальної плати аліментів для дітей відповідного віку. Відтак, за недоведеності працевлаштування відповідача та отримання ним відповідного доходу, беручи до уваги, що матеріалами справи доведено зміну матеріального становища позивача, та факт частково визнання [PERSON] позову в розмірі дві тисячі п`ятсот гривень на двох дітей, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та зміну розміру аліментів, визначених та стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] : з 600 гривень щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON] , згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 09.09.2015 року, та з 1200 гривень щомісячно на утримання малолітньої доньки [PERSON] , згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 20.10.2020 року, на 2500 гривень щомісячно на утримання двох дітей. Частиною першою ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову або у фіксованому розмірі. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 02.12.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 2481 гривні. Відтак, ставка судового збору за подання до суду заяви, зокрема про стягнення аліментів становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн., однак відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягується відповідно до задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягнення судового збору у розмірі 496 гривень 20 копійок.

Outcome: approved