Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

11 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07 вересня 1998 року була прийнята в члени риболовецького колгоспу «Свідомість», що розташований в с.Василівка Очаківського району Миколаївської області. Розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації № 15 від 14 січня 2004 року рибколкогпу «Свідомість» було надано дозвіл розробку проекту приватизації земель в межах Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Протоколом загальних зборів рибколгоспу від 19 липня 2007 року було затверджено списки членів РК «Свідомість», які мають право на земельну частку (пай) та розподіл їх на місцевості. Рішенням Очаківської райдержадміністрації було затверджено списки членів РК «Свідомість», які мають право на отримання земельної частки (пай) у кількості 74 осіб. Однак її прізвище було відсутнє у вказаному списку. На час отримання державного акту на землю та розпаювання земель, вона була членом рибколкоспу та мала право на отримання земельного паю, проте помилково не була включена до списку. Враховуючи, що було порушено її права, просила визнати за нею, як за колишнім членом РК «Свідомість», право на земельну частку (пай), орієнтованим розміром 4,18 умовних кадастрових гектарів, з резервного фонду створеного при паюванні земель, що перебували у постійному користуванні РК «Свідомість» Очаківського району на території Очаківської міської об`єднаної територіальної громади, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вказавши що Очаківська міська рада Миколаївської області, як правонаступник Покровської сільської ради Очаківського району не є розпорядниками земель, що знаходяться за межами населених пунктів. Представник третьої особи - риболовецького колгоспу «Свідомість» у судовому засіданні не заперечував проти позову. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у судове засідання не з`явився, у своїх поясненнях від 17.09.2021 року в.о. начальника Головного управління Ігор Шапран зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області не здійснює повноважень у сфері розпорядження землями, що перебували у власності КПС, а тому рішення по даній справі не може вплинути на право та обов`язки Головного управління. Просив справу розглянути без участі їх представника. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] 07 вересня 1998 року була прийнята на посаду завідуючої Василівським клубом-бібліотекою та прийнята в члени рибколгоспу «Свідомість», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.20). Розпорядженням голови Очаківської районної державної адміністрації від 14 січня 2004 року № 15 риболовецькому колгоспу «Свідомість» надано дозвіл на розробку проекту приватизації земель сільськогосподарського призначення із земель державної власності, які перебувають в постійному користуванні риболовецького колгоспу «Свідомість» на підставі державного акту на право користування землею (а.с.23). Розпорядженням голови Очаківської районної державної адміністрації від 17 грудня 2007 року № 668 затверджено протокол № 1 загальних зборів членів риболовецького колгоспу «Свідомість» від 19 липня 2007 року (а.с.24) Додатком до вказаного розпорядження є список громадян України, які мають право на отримання у власність земельної частки (паю) із земель рибколгоспу «Свідомість» в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, однак до вказаного списку [PERSON] не була включена (а.с. 25). Як вбачається з довідки від 29.06.2021 року № 879/163-21, виданої в.о. заступника начальника відділу в Очаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Н.Грибук, розмір земельної частки (паю) по риболовецькому колгоспу «Свідомість» в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області складає 4,18 гектарів, з них біля села Василівка в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області - 2,85 га; біля села Покровка в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області - 1,33 га. (а.с.34). Як зазначено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Згідно ст. 1 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» за № 2114-ХІІ від 14.02.1992 року (далі - ЗУ № 2114-ХІІ від 14.02.1992 року), колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ № 2114-ХІІ від 14.02.1992 року, об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Статтею 1 Указу Президента України від 03.12.1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» передбачено здійснення заходів щодо реформування протягом грудня 1999 - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності (далі - приватні формування). Це право, гарантоване ч. 2 ст. 14 Конституції України, не може бути обмежено рішеннями загальних зборів членів колективних сільськогосподарських підприємств або будь-якими іншими рішеннями. Згідно з положеннями ч. ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 6 цього Кодексу. Частинами 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року передбачено, що при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян (ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року). Згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ від 08.08.1995 року за № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 Указу від 08.08.1995 року за № 720/95, право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з вимогами ст. ст. 22, 23 ЗК України (у редакції від 22.06.1993 року) та Указу від 08.08.1995 року за № 720/95, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах Колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання Колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 16.04.2004 року за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, саме по собі не внесення особи до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не може позбавити її права на земельну частку (пай). Що стосується твердження представника відповідача про те, що Очаківська міська рада не є належним відповідачем, суд зазначає наступне. Відповідно до 24 Розділу X ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. За такого, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судові витрати віднести за рахунок позивачки.

Outcome: approved