Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

13 квітня 2020 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд виділити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , в натурі 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виділити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , в натурі 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,1500 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., посилаючись на те, що 26.06.1987 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який був розірваний 10.10.2017 року., та 14.11.2017 року вони знову зареєстрували шлюб. В період спільного проживання та шлюбу з відповідачем, ними було за спільні кошти набуто (побудовано) житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний вище житловий будинок зареєстровано на ім`я відповідача, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно цього ж Витягу, вказаний вище житловий будинок складається з наступного: під літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м.; під літ. «Б» - літня кухня; під літ. «В,в» - підвал; під літ. «Г» - вбиральня - літній душ; №1-8, І - споруди. Також за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1500 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки з відповідачем не проживають разом та не підтримують відносин, позивач хоче поділити вказане вище майно, проте домовленості про розподіл майна немає. Після проведення у справі судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи, від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій вона просить визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та який згідно технічного паспорту виготовленого 20.11.2017р. фахівцями КП «Овідіопольське РБТІ» складається з: власне житлового будинку під літ. «А» - загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м.;літньої кухні під літ. «Б»; підвалу під літ. «В,в»; вбиральні-літнього душу під літ. «Г» та споруд за №1-8,І; Припинити право спільної сумісної власності, яке існує між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) щодо жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; В зв`язку з припиненням права спільної власності виділити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у власність з жилого будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] наступні приміщення, будівлі та споруди, а саме: з житлового будинку під літерою «А» - приміщення: коридор 1-3 площею 6,7 кв.м та житлову кімнату 1-4 площею 23,4 кв.м загальною площею 30,1 кв.м.; літню кухню «Б»; вбиральню-літній душ «Г»; підвал «В,в»; ворота №2, хвіртку №1; колодязь інженерних мереж №6; вигрібну яму №8; Ѕ частини огорожі №3; Ѕ частину вимощення І; Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 60 935,00 гривень компенсації за зменшення вартості його частини будинку; Обов`язок виконання будівельних робіт із закладення дверного отвору між приміщеннями «1-3 та 1-1»; організацію дверного отвору в приміщенні «1-3» замість віконного отвору, закладення дверного отвору між приміщеннями «1-4 та 1-1» та організації дверного отвору між приміщеннями «1-3 та 1-4» у спірному будинку покласти на [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) вартість 1/2 частини цих будівельних робіт в сумі 16 801,00 гривень; Зобов`язати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) не чинити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у будь-який спосіб виконувати роботи пов`язані з переплануванням та поділом спірного будинку; З земельної ділянки фактичною площею 0,1776 га виділити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у користування 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0838 га за першим варіантом експерта, яка обмежена літерами «П-Б-В-Г-Д-Е-Ж-З-И-К-Р-П-Б», (позначено жовтим кольором у додатку №3 до висновку) і межі які проходять наступним чином: -Від лівої межі з точки «П» вдовж фасадної межі довжиною 15,11 м до точки «Б»; -З точки «Б» поворот ліворуч і по прямій довжиною 9,33м до точки «В»; -З точки «В» поворот ліворуч по прямій лінії довжиною 6,72 м до перетину з будинком літ. «А» і далі поміж будинкових перегородок вздовж будинку до перетину в точці «Г» на відстані 1м від стіни будинку; -- Далі з точки «Г» поворот праворуч по прямій лінії довжиною 4,8 м до перетину в точці «Д»; -Від точки «Д» поворот праворуч вздовж бокової стіни будинку довжиною лінії 7,9м до точки «Е»; -З точки «Е» поворот праворуч по прямій лінії довжиною 1,5 м до перетину в точці «Ж»; -З точки «Ж» поворот ліворуч і по прямій лінії довжиною 46,4м до точки «И»; -З точки «И» навскіс довжиною 3,2м до перетину в точці «К»; -З точки «К» поворот ліворуч по ламаній лінії вздовж межі ділянки довжинами 5,70м, 8,91м та 7,90м до перетину в точці «Р»; -З точки «Р» поворот ліворуч і вздовж лівої межі ділянки по прямій лінії довжиною 50,47м до перетину з фасадною межею в точці «П». Визначити, що в`їзд (прохід) еа земельну ділянку, яка виділяється [PERSON] у користування і яка зайнята частиною будинку літ. «А», літньою кухнею «Б», підвалом (погребом) - «В,в», вбиральнею - «Г» та спорудами - 1,2,6,8 та І необхідно обладнати з боку [ADDRESS] , через існуючу хвіртку (ворота), влаштовану в огорожі по фасадній межі земельної ділянки. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати, які складаються зі: сплати судового збору в розмірі 1020,00 гривень; витрат на правничу допомогу в сумі 13500,00 гривень; та витрат пов`язаних з проведенням судової експертизи в сумі 10100,00 гривень. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала, просить задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому не заперечував щодо задоволення позову [PERSON] . Також просив слухати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.1987 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, який був розірваний 10.10.2017 року, та 14.11.2017 року вони знову зареєстрували шлюб. В період спільного проживання та шлюбу з відповідачем, ними було за спільні кошти набуто (побудовано) житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний вище житловий будинок зареєстровано на ім`я відповідача, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно цього ж Витягу, вказаний вище житловий будинок складається з наступного: під літ. «А» - житловий будинок, загальною площею 52,0 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м.; під літ. «Б» - літня кухня; під літ. «В,в» - підвал; під літ. «Г» - вбиральня - літній душ; №1-8, І - споруди. Також за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1500 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] .. Задовольняючи позов суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім, речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,2 ст. 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Крім того, пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з положеннями ч.2 ст.370 Цивільного кодексу України та відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, зважаючи на те, що будинок був побудований відповідачем та позивачем під час спільного проживання у шлюбі, то він, зважаючи на те, що право власності на нього оформлено лише на ім`я відповідача, є об`єктом спільного сумісного майна подружжя та підлягає поділу. З метою встановлення технічної можливості реального поділу спірного домоволодіння та земельної ділянки, а також вартості домоволодіння, ухвалою суду була призначена судова будівельно-технічна, оціночно-будівельна та земельно-технічна експертизи. Судовим експертом Сікорською О.А. була проведена вищевказана експертиза, за результатами якої був складений висновок експерта № 201/21 від 05.11.2021 року, згідно якого було запропоновано два варіанту поділу житлового будинку з господарськими будівлями і два варіанту користування земельною ділянкою. Висновок експерта є обґрунтованим, тому суд може з ним погодитися. Що стосується встановлення порядку користування земельною ділянкою, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільні сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частина 4 статті 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Оскільки земельна ділянка не приватизована, але враховуючи, що на земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який є приватною частковою власністю сторін, то до сторін має перейти право користування частиною земельної ділянки, яка відповідає їхній частці в домоволодінні, згідно варіанту поділу, зазначеного у висновку судового експерта Сікорської О.А. №201/21 від 05.11.2021 року. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивачем було обрано належний спосіб захисту своїх прав, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення і поділу підлягає вказане домоволодіння згідно першого варіанту поділу зазначеного у висновку судового Сікорської О.А. №201/21 від 05.11.2021 року, про що просив позивач та не заперечувалося відповідачем, та з визначенням порядку користування земельною ділянкою, відповідно до належних позивачу і відповідачу часток у праві власності на домоволодіння, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на проведення експертизи в розмірі 10 100,00 гривень та судовий збір в розмірі 1020,00 гривень, який був сплачений позивачем при поданні позову до суду, оскільки такі витрати документально підтверджені відповідними квитанціями. (а.с.1-2, 163). Окрім цього, позивач у прохальній частині позовних вимог просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача у разі відмови в позові, у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. Однак, звертаючись до суду з вищевказаним позовом, в прохальній його частині щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 13500,00 гривень, з боку позивача не надано жодного належного та допустимого доказу понесення останнім таких витрат. Тому, вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу є недоведеними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial