Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач в листопаді 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частин всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком [PERSON] , допомоги на утримання дитини не надає у зв`язку з викладеним вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2021 року прийнято до провадження цивільну справу, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 31.01.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив в якому позовні вимоги визнав частково, просив встановити розмір аліментів на утримання дитини у виді 50 відсотків прожиткового мінімуму обґрунтовуючи свою позицію тим, що відповідач на теперішній час офіційно не працює, постійного доходу не має, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Відповідь на відзив до суду не надходила. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2014 року, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2017 року справа № 766/11708/16. Від даного шлюбу [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис № 150 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 10.02.2015 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного УЮ у Херсонській області. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . На момент розгляду судом даного позову сторонами не досягнуто остаточної домовленості стосовно способу виконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання дитини та розміру щомісячних періодичних платежів (аліментів). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимогам ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 02.06.2016року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає про відсутність у відповідача постійного місця роботи та регулярного доходу, знаходження на утриманні ще однієї дитини. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом враховуються вимоги ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а також те, що відповідачем не надано доказів, на підтвердження заявлених доводів, зокрема, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, в тому числі визначених ст. 182 СК України, що він має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Посилання відповідача на мінливий дохід на теперішній час, не є підставою стягнення аліментів у вказаному ним розмірі. Матеріали справи свідчить про те, що відповідач не має обмежень для працевлаштування за станом здоров`я, у справі відсутні докази того, що відповідач не може отримати роботу та зарплату, відповідач також не довів суду, що він позбавлений можливості вживати ефективні заходи для свого працевлаштування. Таким чином, підстав для стягнення з відповідача аліментів у зазначеному ним розмірі суд не вбачає, а тому, на підставі ст. 183 СК України суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтований та такими що підлягають задоволенню та вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2021 року і до повноліття дитини. Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн , від якого позивач звільнена при подачі позову. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved