Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

09.11.2021 року позивачка звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за № 89418, щодо стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» заборгованість у розмірі 10 722,00 гривні; стягнути з відповідача на користь [PERSON] в порядку, повернення стягнутого за виконавчим написом від 28.12.2018 року, зареєстрованого в реєстрі №13420, грошові кошти в розмірі 3051 гривня 86 копійок; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. 18.06.2021 р. відкрито виконавче провадження № 65860850 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» заборгованість у розмірі 10 722,40 гривень. Позивачка з цим категорично не погоджується, та вважає, що виконавчий напис № 89418 від 05.04.2021 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а також, позивачка просить стягнути з відповідача, в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом від 28.12.2018 року, зареєстрованого в реєстрі №13420, грошові кошти в розмірі 3051 гривня 86 копійок. Враховуючи вищевикладене, позивачка звернулась до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~10.11.2021\~року заяву\~позивачки про вжиття заходів забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення за постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 07.07.2021 року загальна сума боргу 10 722.00 (десять тисяч сімсот двадцять дві) гривні у виконавчому провадженні ВП № 65860850 відкритого на підставі виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною зареєстрованого в реєстрі за № 89418 від 05.04.2021 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Також, разом з позовом, позивачкою було подано клопотання про витребування доказів у вищевказаній справі. Ухвалою Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~08.12.2021\~року \~клопотання \~ позивачки\~про витребування\~доказів задоволено\~та витребувано\~ у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни належним чином завірені копії документів на підставі, яких був вчинений виконавчий напис № 89418 від 05.04.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» суми заборгованості у розмірі 10 722,00 гривні та витребувати з Київського обласного державного нотаріального архіву інформацію про те, чи були передані приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною до архіву усі документи діловодства та архів цього нотаріуса, а також належним чином завірені копії документів на підставі яких був вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною виконавчий напис № 89418 від 05.04.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» суми заборгованості у розмірі 10 722,00грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 року підготовче провадження у вищевказаній справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 10.01.2022 року, на виконання ухвали суду від 08.12.2021 року, Київський обласний державний нотаріальний архів повідомив суду, що станом на 30.12.2021 року архів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Головкіної Я.В. на зберігання до Київського державного архіву не передався. Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи вищевикладене та приписи ч. 10 ст. 84 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами. 26.01.2022 року в судове засідання позивачка не з`явилась, від позивачки 26.11.2022 року надійшла заява до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій вона просила суд розглянути справу без її участі та вказала, що позовну заяву підтримує, просить задовольнити. 26.01.2022 року представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. 26.01.2022 року треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи, належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно матеріалів справи, 04 березня 2019 року між позивачкою та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» було укладено кредитний договір № 00-160049, згідно предмету якого кредитор надав позичальнику кредит у гривні на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користуванням ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 4830,00 (чотири тисячі вісімсот тридцять) гривень. Згідно матеріалів справи, 10 пунктом вищевказаного кредитного договору № 00-160049 від 04.03.2019 року передбачено, що цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Кредитора в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису Кредитора, що відтворений засобами копіювання і електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Позичальнику на номер телефону повідомлений останнім у Заяві на отримання кредиту. Введення Позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом цього договору вважається направленням Кредитору повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Договір діє до повного виконання грошових зобов`язань за Договором, крім випадків припинення його дії за згодою Сторін, відповідно до Договору чи закону. Судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір № 00-160049 був укладений в простій письмовій формі, не посвідчений нотаріально, даний договір не містить підпису позивачки. Судом встановлено, що 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис № 89418, яким з позивачки було звернено стягнення на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», заборгованість у розмірі 10\~722,00 гривні, в тому числі 4830,00 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3574,00 гривні прострочена заборгованість за комісією та 2318,00 гривень за період з 28 березня 2019 року по 23 березня 2021 року. На підставі чого, 18 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65860850, щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованість у розмірі 10\~722, 00 гривень. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядоку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» зазначеного Переліку документів встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Вищевказаний пункт 2 Переліку документів був внесений Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014 року. Разом із цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 р. «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001 р. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди: б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору. Вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу кредитного договору, нотаріально не посвідченого, чинним законодавством не передбачалось. Судом вище було встановлено, що кредитний договір № 00-160049, що укладений 04 березня 2019 року між позивачкою та відповідачем був укладений в простій письмовій формі, не посвідчений нотаріально та взагалі не містив підпису позиваки. Однак, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис № 89418 на підставі кредитного договору № 00-160049, який не був посвідчений нотаріально, а був укладений в простій письмовій формі та підписаний невідомим електронним підписом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, суд звертає увагу відповідача, що Переліком документів у редакції від 29.11.2001 року було передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, Верховним Судом у постанові від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Судом встановлено, що позивачка дізналась про вчинення приватним нотаріусом Головкіною Я.В. виконавчого напису № 89418 та взагалі про заборгованість перед відповідачем лише в липні місяці з листа приватного виконавця № 20176 від 07.07 2021 року, яким остання звернула стягнення на доходи позивачки. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. У свою чергу, Постановою Верховного суду у складі суддів Касаційного цивільного суду № 750/3781/20 від 19.03.2021 року колегією суддів було зазначено наступне: для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання... Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з цим, згідно з висновками, викладеними в Постанові Вищого суду у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19 вбачається, що: безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Згідно з пунктами 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження № 65860850 не містили жодних доказів про отримання позивакою повідомлення про порушення зобов`язань за Кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість, вказані документи позивачка не отримувала, про наявну заборгованість дізналась лише в липні місяці. Внаслідок вищевказаних дій, позивачка була позбавлена права на подання нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису, а відповідачем на спростування доводів позивача та належних доказів відправлення такого повідомлення позивачу, також отриманні її позивачем. У постанові Верховного Суду від 27.03.2019 справа № 137/1666/16-ц зроблений висновок, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Враховуючи все вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за № 89418, підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про повернення стягнутих за виконавчим написом грошових коштів, суд відмовляє у її задоволенні, з огляду на наступне. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, суд звертає увагу позивачки, що у разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Згідно матеріалів справи, позивачка не обрала конкретного способу захисту, у позовній заяві не наведено матеріальних норм права на підставі, яких вона звернулась до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом від 28.12.2018 року, зареєстрованого в реєстрі №13420, грошові кошти в розмірі 3051 гривня 86 копійок. Також, суд роз`яснює позивачці, що договір, на підставі якого з позивачки було стягнено грошові кошти на користь відповідача, не визнано недійсним, а лише за наявності таких вимог, можуть бути застосовані наслідки недійсності правочину. Суд звертає увагу позиваки, що обрання позивачем неналежного способу захисту права, або взагалі не обрання способу захисту, є самостійною підставою для відмови в позові, такий висновок неодноразово робила Велика Палата Верховного Суду. У постанові ВП\~ВС від\~26\~січня 2021\~року у\~справі №\~522/1528/15\--ц перелічено підстави, необхідні для висновку про дотримання чи недотримання принципу процесуальної економії. Так, ефективність позовної вимоги про визнання відсутності права чи про визнання права припиненим має оцінюватися з огляду на обставини справи залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду. Позовні вимоги не підлягають задоволенню, якщо суд, дотримуючись принципу стадійності захисту права, дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачено законом або договором та/або він є неефективним для захисту порушеного права в таких правовідносинах. Про цей висновок Велика Палата Верховного Суду нагадала в постанові від 2 лютого ц.р. у справі № 925/642/19. Суд звертає увагу позивачки, що про стадійність захисту права висловилася ще в постанові від\~14\~жовтня 2019\~року об`єднана палата Касаційного господарського суду (КГС) у складі ВС під час розгляду справи № 910/6642/18. За висновком об`єднаної палати, під час вирішення спору суд з`ясовує: чи існує в позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективним, якщо здійснюватиметься в той спосіб, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку в позові слід відмовити. Також, неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від: виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами; змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа; характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ефективний спосіб захисту має відповідати: змісту права чи інтересу; характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Суд має право відмовити в задоволенні позову лише через те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, або взагалі його не обрав. Відповідний висновок викладено в постанові КГС\~ВС від\~7\~квітня ц.р.\~у справі\~№ 924/199/20 про визнання поруки припиненою. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судом встановлено, що позивачка понесла судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору за позовну заяву в розмірі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією №49383 від 02.11.2021 року, сплаченого судового збору за забезпечення позовної заяви в розмірі 454,00 гривень, що підтверджується квитанцією №49394 від 02.11.2021 року. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: partial