Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

01 листопада 2021 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк») - Ляр Д.Ю. звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що відповідач [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею була підписана заява № б/н від 03.01.2013 року. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідачка була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви. Відповідно до Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті позивача, Банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримати банківські послуги, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою. Підписавши анкету-заяву, відповідачка, як клієнт Банку, отримала доступ до всіх без виключення послуг Банку. Таким чином, між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (14.06.2018 року змінено найменування на АТ КБ «ПриватБанк»), та відповідачкою укладено кредитний договір, згідно якого відповідачка отримала в Банку кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка [PERSON] має кредитну заборгованість, яка станом на 14.09.2021 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становить 10815,95 грн, з яких: 9025,74 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1790,21 грн -заборгованість за простроченими відсотками. Відповідачка заборгованості не погашає, чим порушує права та інтереси позивача. Наслідками порушення відповідачкою зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 03.01.2013 року в загальному розмірі 10815,95 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідачка 28 грудня 2021 року подала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що має намір вирішити спір в досудовому порядку. Також, надала квитанцію про сплату боргу у розмірі 6000,00 грн. Суд відклав розгляд справи до 31 січня 2022 року. В судове засідання, призначене на 31.01.2022 відповідачка не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, доказів врегулювання спору в позасудовому порядку не надала. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що 03.01.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідачка отримала кредитну картку із встановленим початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшено до 11000,00 грн. Відповідачкою був підписаний паспорт споживчого кредиту від 14.08.2020 року (змінена редакція). В цей же день отримано нову кредитну картку [NUMBER] . Строк дії картки до квітня 2024 року, що встановлено з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.17), копії паспорту споживчого кредиту (ст. 18-20), які підписані відповідачкою, виписки по рахунку (а.с.48-53), довідки про надані кредитні картки (а.с.16), довідки про зміну умов кредитування (а.с. 15). Позивач стверджує, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заяво хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Для кредитного договору істотними умовами є предмет, ціна (сума), строк повернення кредиту, проценти за користування ним, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). (ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України). Із загального аналізу вище вказаних норм вбачається, що належною формою укладення кредитного договору є письмова форма. Не залежно від того, чи це кредитний договір індивідуального характеру, чи договір приєднання, а також незалежно від того, чи його зміст зафіксований в одному або кількох документах, кредитний договір (усі його складові) має бути підписаний сторонами. Окрім того, відповідно до ст. 634 ЦК України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. На підтвердження укладення кредитного договрру позивач надав суду в копіях анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також виписку по рахунку. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). Позивачем в обґрунтування позовних вимог надано копію паспорту споживчого кредиту про умови кредитування з наданням кредитних карток Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, World Black Edition, VISA Signature, World Elite, Infinite, підписаний сторонами 14.08.2020 (а.с. 18-20) та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який сторонами не підписаний (а.с. 21-22). З виписки, розрахунку заборгованості та паспорту споживчого кредиту вбачається, що відповідачці надано кредитну картку «Універсальна», з пільговим періодом 55 днів, що нею не заперечується. Умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; розмір процентної ставки за користування кредитом: пільгова процентна ставка - 0,00001 % річних; процентна ставка поза межами пільгового періоду для картки «Універсальна» - 42,00 % річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84,00 % (а. с. 18-20). Позивач до позовної заяви також додає копії: довідки про надані кредитні картки, згідно з якою відповідачці 22.08.2013 було вперше видано кредитну картку, яка в подальшому неодноразово перевипускалась, останній раз - 14.08.2010 (а.с.16); довідки про зміну умов кредитування, відповідно до якої 22.08.2013 встановлено кредитний ліміт 300,00 грн, який в подальшому 07.05.2019 збільшено до 11000,00 грн, а 26.11.2020 зменшено до 8917,14 грн (а.с. 15). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Як вбачається з виписки банку по рахунку (а.с.48-53), відповідачка [PERSON] своїми фактичними діями, які виразились в отриманні та фактичному використанні кредитних коштів у розмірі встановленого банком кредитного ліміту, підтвердила свою згоду на встановлення та зміну кредитного ліміту на кредитній карті. Позивачем долучено до матеріалів справи виписку по картковим рахункам відповідачки, з якої вбачається користування відповідачкою кредитними картками № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідачка [PERSON] не заперечувала факт отримання кредитної картки та користування кредитними коштами, про що свідчить також часткове погашення заборгованості після звернення позивача до суду (а.с. 74а) та бажання врегулювати спір в позасудовому порядку, а тому суд приходить до висновку про виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Згідно з п. 2.1.5.5 Умов позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до змісту пунктів 2.1.4.2, 2.1.4.6 Умов банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Згідно з пунктів 2.1.2.11, 2.1.2.12 картка діє до останнього місяця, зазначеного на лицьовій стороні картки включно. Після закінчення терміну дії відповідна картка продовжується банком (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку. Перевипуск картки на новий строк здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування картки, передбачених договором. На підставі п. 2.1.3.5 Умов клієнт доручає банку здійснювати списання коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні термінів платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у випадку настання термінів платежів по інших договорах клієнта в розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунку. Банк здійснює списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України за договором, та купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському Валютному Ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформляється меморіальним ордером. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредитну картку, використовуючи яку відповідачка користувалася кредитними коштами (довідка - а.с.16). Відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 14.09.2021 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становить 10815,95 грн, з яких: 9025,74 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1790,21 грн -заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки у фактично підписаній сторонами анкеті-заяві та довідці про умови кредитування строк повернення кредитних коштів не визначений, відповідачка [PERSON] не повернула позивачу фактично отримані кошти, що свідчить про порушення прав позивача, Банк вправі вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому суд вважає, що на дату звернення до суду вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 9025,74 грн була обгрунтована. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 22.08.2013 до 31.08.2014 проценти нараховувались банком за процентною ставкою в розмірі 30,00 % річних, з 01.09.2014 до 31.03.2015 - 34,80 %, з 01.04.2015 до 31.05.2015 - 43,20 % річних, з 01.06.2020 до 13.10.2015 - 30,00% річних (2,5% на місяць), з 14.10.2015 до 15.03.2016 - 34,80 % (2,9% на місяць), з 16.03.2016 до 31.07.2020 - 43,20% річних (3,5 % на місяць), з 01.08.2020 до 14.09.2021 - 42 % річних (3,5% на місяць). При цьому 01.10.2019, в періоди з 01.08.2020 до 17.09.2020, з 01.10.2020 до 04.11.2020 та з 01.01.2021 до 30.06.2021 при нарахуванні процентів застосовувався подвійний коефіцієнт річна процентної ставки, яка діяла у відповідний період. Тобто процентна ставка за кредитом змінювалась Банком в односторонньому порядку (а.с.10-14). До позовної заяви позивач долучив паспорт споживчого кредиту, який підписаний сторонами та відповідно до якого сторони узгодили процентну ставку з 14.08.2020 у розмірі 42 % річних та 84% річних (подвійний коефіцієнт) при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (а.с. 18-20). Відповідачка не висловила заперечень щодо зміни процентної ставки, за якою нараховувались банком проценти за користування кредитом. Натомість сплатила частину боргу після звернення позивача до суду та висловлювала готовність вирішити спір в позасудовому порядку (а.с. 74а, 75 - квитанція, заява). З огляду на вище зазначене, вбачається, що вимога про стягнення заборгованості за простроченими відсотками станом у розмірі 1790,21 грн на дату звернення до суду була обґрунтована. 29 листопада 2021 року відповідачка сплатила в рахунок погашення кредиту кошти у розмірі 6000,00 грн, що підтверджується оригіналом квитанції (а.с. 74 а). З урахуванням черговості зарахування коштів на погашення заборгованості, вбачається, що відповідачка повністю погасила заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 1790,21 грн, а також частину заборгованості за простроченим тілом кредиту, а саме - 4209,79 грн (6000,00 грн - 1790,21 грн = 4209,79). Залишок заборгованості за простроченим тілом кредиту, який підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог становить 4815,95 грн (9025,74 грн - 4209,79 грн = 4815,95 грн). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання згідно умов кредитного договору № б/н, укладеного 03.01.2013 року, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, яка станом на 14.09.2021 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становить 10815,95 грн, з яких: 9025,74 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1790,21 грн -заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.01.2013 року в розмірі 4815,95 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: partial