Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, позивачка [PERSON] просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що позивачка є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 вересня 2001 року. У квартирі зареєстрована відповідачка по справі, яка є її дочкою, однак з січня 2000 року у спірному житловому приміщенні не проживає. Таким чином, враховуючи, що відповідачка більше року не проживає у належній позивачці квартирі, остання просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації [PERSON] негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника. Позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] , які про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися. Від них надійшли заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Відповідачка [PERSON] , яку було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог [PERSON] . Зазначила, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] вона не проживає з січня 2000 року і до теперішнього часу, оскільки переїхала на постійне місце проживання до Московської області Російської Федерації, де вона також отримала громадянство Російської Федерації, про що надала суду копію свого паспорту громадянки Російської Федерації. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 вересня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. та зареєстрованого у реєстрі за № 1-5453, є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Право приватної власності за [PERSON] зареєстровано Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Артемівська 10 жовтня 2001 року (а.с. 9 зворот). Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як видно з довідки про склад сім`ї № 1731 від 30 вересня 2021 року, у спірному житловому приміщенні, окрім позивачки, зареєстрована її дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до акту від 30 вересня 2021 року, відповідачка [PERSON] з січня 2000 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Тому позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved