Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У серпні 2020 Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 27 серпня 2014 року між банком та відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказувало, що відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконувала, у зв`язку із чим у неї станом на 15 червня 2020 утворилася заборгованість у розмірі 165 542,37 грн, яка складається з: 101 753,19 грн - заборгованість за тілом кредита; 34 232,10 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 29 557,08 грн - пеня. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 18.01.2021 представник відповідача Сап`янова Ю.В. заявила клопотання про передачу справи за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, оскільки відповідач [PERSON] з 22.06.2019 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2021 передано справу для розгляду по суті за територіальною підсудністю. Відповідно до системи автоматизованого розподілу, справа надійшла до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області 19.02.2021. 03.03.2021 представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, у відповідності до якою позивач прохав стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 27.08.2014 станом на 19.02.2021 в розмірі 135 985,29 грн, які з них: 101 753,19 грн- заборгованість за тілом кредиту; 34 232,10 грн -заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, а також понесені судові витрати. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представник позивача, адвокат Лаврук А.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача, адвокат Сап`янова Ю.В. у судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася та просила відмовити у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, встановив наступне. 27 серпня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6 000,00 грн шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши платіжну картку. 31.01.2017 кредитний ліміт збільшено до 30 500 грн. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Судом встановлено, що в укладеному сторонами кредитному договорі у вигляді анкети-заяви строк дії кредитного договору не зазначено. До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщено на сайті: https://privatbank.ua. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 19.02.2020 відповідач має заборгованість в розмірі 135 985,29 грн, яка складається з 101 753,19 грн- заборгованість за тілом кредиту; 34 232,10 грн -заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Укладення анкети-заяви від 27.08.2014 б/н відповідачем не спростовано. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 43 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб. 17.11.2020 представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не оформлювала кредитного договору у розмірах та на умовах, зазначених у позовній заяві. Зазначає, що проходження ідентифікації у АТ КБ "ПриватБанк", не свідчить про існування договірних кредитних правовідносин, оскільки дана обставина не підтверджує факт укладання між сторонами кредитного договору у письмовій формі. 03.12.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. В даній відповіді позивач зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 статті 639 ЦК України встановлено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Кредитний договір між сторонами укладено відповідно до ст. 634 ЦК України. Відповідно до Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, АТ КБ "ПриватБанк" публічно пропонує невизначено колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг. 15.12.2020 представником відповідача надано заперечення, в якому заперечує викладені обставини у відповіді на відзив, оскільки анкета-заява не відображає змісту кредитних взаємовідносин. Посилається на те, що анкета-заява була заповнена відповідачкою виключно з метою отримання банківської картки для щомісячного зарахування на неї заробітної плати. 30.12.2020 представником позивача надані повторні пояснення, щодо форми кредитного договору. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.03.2021 клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів - задоволено. На виконання ухвали суду від 15.03.2021 від АТ КБ "ПриватБанк" надійшов лист з поясненнями та виписка за договором станом на 15.03.2021; довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] . 06.07.2021 від представника відповідача надійшли письмові пояснення, щодо наданих позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів документів. На підставі встановленого, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову відповідно до наступного. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у спірному випадку - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.08.2014, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» як невід`ємну частину спірного договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що ці документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами саме у зазначених банком розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що до спірних правовідносин також неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин (27.08.2014 року) до моменту звернення до суду з позовом (31.08.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З наведених підстав суд дійшов висновку про те, що банк не довів, що саме надані Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в обумовленому позивачем розмірі. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). З урахуванням наведеного підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 34 232,10 грн відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» складає 74,83 % (101 753,19 грн х 100 / 135 985,29 грн). За подання позовної заяви банком сплачено 2 483,14 грн судового збору. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1858,13 грн - витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволених вимог (2483,14 грн х 74,83 % ). На підставі викладеного,

Outcome: approved