Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] 07 жовтня 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2021 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2021 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду на 10 грудня 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду на 10 січня 2022 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2022 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду на 24 січня 2022 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено і призначено дату розгляду на 04 лютого 2022 року. Позивач у своєму позові посилався на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 березня 1994 року йому належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] , та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дудіною О.С. і зареєстрованого в реєстрі за № 8593, він є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровано сина позивача - відповідача [PERSON] , який у квартирі не проживає, його речей у ній немає, комунальні послуги він не сплачує, поточний ремонт не здійснює, добровільно зніматися з реєстрації не бажає, посилаючись на зайнятість. Перешкод у проживанні за місцем реєстрації йому ніхто не чинить. Позивач у своїх позовних вимогах просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням [ADDRESS] , що є підставою для подальшого зняття з реєстрації. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено. У своїй заяві від 18 грудня 2021 року, яка надійшла до суду 01 лютого 2022 року, відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа Департамент адмініпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у своїй заяві до суду просила справу розглянути за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 березня 1994 року [PERSON] належить Ѕ частина квартири [ADDRESS] (а.с. 5), право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» (а.с. 5 оберт). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 серпня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дудіною О.С. і зареєстрованого у реєстрі за № 8593, [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] (а.с. 6), право власності на яку у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 7). Згідно з довідкою № 10607, виданою 17 вересня 2021 року Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, у спірному житловому приміщенні зареєстровано крім позивача відповідача [PERSON] (а.с. 10). Згідно з актом обстеження квартири, складеного 17 вересня 2021 року, затвердженого головою ОСББ «Парус 1Е», [PERSON] не проживає у спірній квартирі з квітня 2005 року, його речей у квартирі немає (а.с. 9). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) квартири [ADDRESS] , не проживає у ній з квітня 2005 року, його речей у квартирі, належній позивачеві, немає, комунальні послуги він не сплачує, участь в утриманні квартири не приймає, а також, що у своїй заяві відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд приходить висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved