Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

16 листопада 2021 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2017 року в загальній сумі 22625 грн. 05 коп. та судові витрати по справі в сумі 2270 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 07 травня 2017 року між сторонами існують договірні відносини, зокрема, відповідачу надано кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та правом позивача самостійно збільшувати кредитний ліміт. Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між нею та банком кредитний договір. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач належним чином не виконувала умови договору та не сплачувала в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 21 жовтня 2021 року має загальну заборгованість в сумі 22625,05 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, у зв`язку з наявністю доказів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи та відсутністю від неї заяв про відкладення судового засідання, таке проведено за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 07 травня 2017 року відповідач подала анкету-заяву до банку про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг». Відповідно даної заяви, позичальник погодилась, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг, зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватися з їх змінами, що викладені на сайті банку (а.с.9 зворотній бік). Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та тарифи, долучені до матеріалів справи, не містять підпису відповідача. Позивач, звертаючись з позовом, посилався на ту обставину, що він зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту, однак відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 22625,05 грн., з яких 17425,70 грн. - заборгованість за кредитом, 5199,35 грн. - заборгованість за процентами. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що споживач послуг банку приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач розуміла Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву. Не містять підпису відповідача і надані позивачем тарифи банку, якими передбачено нарахування процентів. В зв`язку з зазначеним, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг та тарифи не є належним доказом у справі. За таких обставин та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком тарифи та Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як належні та допустимі докази нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 5199,35 грн. У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 17425,70 грн. та відмови у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по процентам у сумі 5199,35 грн. у зв`язку з недоведеністю позовних вимог в цій частині. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1748.35 грн.

Outcome: partial