Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просить визнати об`єктом права сумісної власності подружжя автомобіль Citroen, модель С4 2011 року випуску, сірого кольору, номерний знак [NUMBER] та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 89 592, 19 грн. Вимоги мотивовано тим, що сторони перебували в шлюбі з 06.11.2004 року по 24.01.2019 року. З січня 2017 року не проживають разом. 18.11.2011 року придбали спірний автомобіль. Для оплати вартості автомобіля відповідач отримав у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» кредит у розмірі 103 920,00 грн. Восени 2020 року вона дізналась, що відповідач 10.03.2018 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля Citroen, модель С4 2011 року випуску, сірого кольору, номерний знак [NUMBER] . Згоду на кладення вказаного договору вона не надавала, коштів від продажу автомобіля не отримувала. Оскільки автомобіль було придбано в період шлюбу, за спільні кошти подружжя, він є спільною сумісною власністю подружжя, а його відчуження без згоди позивача порушує її право. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22.11.2021 року [PERSON] подав відзив на позов у якому проти вимог позову заперечив, зазначив, що право спільної сумісної власності на спірний автомобіль припинено 10.03.2018 року, у зв`язку з його відчуженням на користь третьої особи. Крім того, позивач не надала докази, що спірний автомобіль відчужено без її згоди, оскільки з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8043/2018/852947 від 10.03.2018 року вона не зверталась. Позовна вимога, про стягнення компенсації ? частини спірного автомобіля у розмірі 89 592,19 грн також не підлягає задоволенню, оскільки в договорі вказана вартість автомобіля, що визначена сторонами цього договору, а позивачем не надано доказів дійсної вартості автомобіля на день продажу. Крім того позивач сплачує аліменти на дітей в повному обсязі і навіть більше. Вважає, що відчуженням автомобіля, він не зачепив інтереси дітей, оскільки бере активну участь у їх забезпеченні та вихованні. В судовому засіданні позивач на вимогах позову наполягає, з підстав викладених у позові, просить його задовольнити в повному обсязі. Крім того зазначила, що сплата відповідачем аліментів, це його обов`язок, і не має відношення до поділу майна подружжя. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позов. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.11.2004 року, який розірвано на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 24.01.2019 року. Від шлюбу мають дітей двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 18.11.2011 року [PERSON] та ТОВ «ТЕТРО» уклали договір купівлі продажу автомобіля Citroen, модель С4 2011 року випуску, сірого кольору, вартістю 173 200,00 грн. 18.11.2011 року [PERSON] та ПАТ «Банк «Кредит Дніпро» уклали кредитний договір № 2203251289101-А-UAH «Партнер 35» на суму 103 920,00 грн, який виплачено, що не заперечується сторонами. Відповідач користувався автомобілем одноособово. Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Автомобіль Citroen, модель С4 2011 року випуску, сірого кольору придбано 18.11.2011 року, в період перебування сторін у шлюбі. Таким чином, з наведених вище норм закону можна зробити висновок, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і частки у цьому майні дружини та чоловіка є рівними. Відповідна презумпція жодним чином не спростована. Крім того, судом встановлено, що 10.03.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу автомобіля Citroen, модель С4 2011 року випуску, сірого кольору, номерний знак [NUMBER] за ціною 179 184,39 грн. З огляду на викладене, а також зважаючи на відсутність доказів того, що майно було відчужене зі згоди позивача, з відповідача має бути стягнута на користь позивача компенсація вартості автомобіля в розмірі 89 592,19 грн., тобто пропорційної її частки, що становить 1/2. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов про стягнення компенсації вартості частки позивача у спільному майні слід задовольнити. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Суд на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved