Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання. В позові позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, але не більше ніж досягнення сином 23 років. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2002 року по 19.01.2010 року. За час шлюбу в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу батьків син залишився проживати з матір`ю. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2019 року у справі №127/18621/19 змінено спосіб та розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.01.2010 року на утримання сина [PERSON] , стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. [INFO] син досяг повноліття, виплату батьком аліментів на його утримання припинено. Оскільки повнолітній син [PERSON] продовжує навчання, є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету електроенергетики та електромеханіки Вінницького національного технічного університету, він потребує матеріальної допомоги батька. Крім того, [PERSON] має прогресуючі хвороби, які потребують постійного лікування, значних фінансових витрат. Позивач самостійно утримує сина, несе всі витрати на лікування сина, домовитися про добровільну матеріальну допомогу батьком сину сторонам не вдалося. Відповідач інших дітей не має, фізично здоровий, значно покращив свій матеріальний стан, має можливість надавати сину матеріальну допомогу. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2021 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.01.2010 року у справі №2-946/10 та Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2019 року у справі №127/18621/19 [PERSON] сплачував на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно до повноліття дитини. На час розгляду даного позову [PERSON] досяг повноліття. [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] (позивачем у справі) за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №563, виданої 03.11.2021 року Вінницьким національним технічним університетом, [PERSON] є студентом ІІ курсу денної форми навчання факультету електроенергетики та електромеханіки ВНТУ. Згідно п.12 договору №219-2020 про навчання в закладі вищої освіти, укладеному між ВНТУ та [PERSON] 28.08.2020 року фінансування навчання [PERSON] здійснюється за рахунок бюджету. Відповідно до медичної документації, наявної в матеріалах справи, [PERSON] встановлено діагнози: складний короткозорий астигматизм, високого ступеня, прогресуюча форма; наслідки перенесеної в 2019 році ЗЧМТ, хронічний посттравматичний головний біль, вегетативна дизфункція з невротичним компонентом, астено-невротичний синдром на тлі герпесвірусної інфекції (на етапі лікування), рекомендовано прийом ряду медичних препаратів. Згідно ст. 199 ч. 1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом перевірено та встановлено наявність вказаних юридичних фактів. [PERSON] є повнолітнім сином відповідача, який продовжує навчання, доходів не має, має ряд хвороб, лікування яких потребує значних витрат, проживає разом з матір`ю, а тому суд дійшов висновку, що він потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання, а відповідач має змогу надавати сину таку допомогу, перешкод для виконання ним обов`язку у виді сплати аліментів по утриманню власної повнолітньої дитини у розмірі достатньому для забезпечення її життєвих потреб судом не встановлено. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується на батька позивача. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дитини або одного з батьків, з якими вона проживає, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, встановлені обставини справи та оцінює надані докази в їх сукупності, а також бере до уваги Правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 24 грудня 2014 року по справі №6-186цс14 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі №208/3075/16, та дійшов висновку, що можливо стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в Вінницькому національному технічному університеті. Судом враховано вимоги ст.182 СК України, тому приходить до висновку про задоволення позову та стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, оскільки саме такий розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідатиме потребам повнолітньої дитини в сучасних соціально-економічних реаліях. Вимога позивача про визначення мінімальної межі аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб задоволенню не підлягає через відсутність правової підстави для задоволення позову в цій частині. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 908 гривень судового збору.

Outcome: partial