Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

28.04.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про оспорення батьківства до відповідач [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро) . 13.07.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідачів - фізичних осіб 15.07.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 01.09.2021 року. 01.09.2021 року розгляд справи зупинений в зв`язку з призначенням судової генетичної експертизи. 08.11.2021 року до суду надійшло повідомлення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР» про невиконання ухвали суду про призначення судової генетичної експертизи в зв`язку з неявкою в відповідача для відібрання зразків. 17.11.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області поновлене провадження у справі. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засідання на 14.01.2022 року. 14.01.2022 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засідання на 03.02.2022 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 03.02.2022 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить виключити запис про нього як про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , відомості про його батьківство із актового запису про народження дитини, вчиненого 12 березня 2021 року Чечелівським районним у місті Дніпрі районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) . Припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки, які стягуються за судовим наказом, виданим Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 16.04.2019 року він уклав шлюб з відповідачкою. Їх шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4. Оскільки з початку шлюбу, відносини між ним та відповідачкою склались вкрай напруженими, так як відповідачка своєю поведінкою зробила його перебування у шлюбі з нею неможливим та недоцільним, зокрема відповідачка по декілька раз на місяць виїздила з дому, за її словами до подруги в м. Дніпро, та по декілька днів поспіль не ночувала вдома, не ставлячи його до відома та не з`ясовуючи його думки щодо її поїздок. 29.05.2020 року тобто через рік після укладення шлюбу, ним було подано позов до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області про розірвання шлюбу, який він мотивував тим, що його шлюб виявився невдалим, з 04 березня 2020 року шлюбні відносини вони не підтримували та спільне господарство не вели, мають різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєпорозуміння і вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Однак рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року у задоволенні й ого позову було відмовлено, з тих підстав, що на момент розгляду справи відповідачка подала до суду довідку про свою вагітність строком 35 тижнів, і що унеможливлювало розірвання шлюбу. [INFO] у відповідачки у м. Дніпро народилась дитина -син [PERSON] . Він зі свого боку, на час народження дитини, жодних заяв про визнання себе батьком, до органів РАЦС не подавав, оскільки свого батьківства до цієї дитини не визнавав та не визнає по цей час. Проте він був записаний батьком цієї дитини так як на час її народження перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. 22.10.2020 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулась відповідачка з позовом до нього про визначення прізвища народженої у неї дитини, який рішенням цього суду від 18 січня 2021 року був задоволений та дитині відповідачки було визначено прізвище за прізвищем матері - [PERSON] . 12.08.2020 року відповідачка до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області подала заяву про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на її утримання в розмірі ј частини всіх видів його доходу до досягнення дитиною, що народилась у відповідачки трирічного віку. Рішення набрало законної сили та виконується. У березні 2021 року відповідачка до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області подала заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, що народилась у неї, яку цим же судом було задоволено та видано судовий наказ від 01.квітня 2021 року. Однак з березня місяця 2020 року вони з відповідачкою припинили між собою будь-які стосунки, оскільки відповідачка фактично відмовилась від відносин з ним та тривалий час до цього по декілька днів поспіль проживала в м. Дніпро, а виходячи з медичної довідки, яку відповідачка надала в судове засідання під час розгляду його позову про розірвання шлюбу, на момент зачаття дитини відповідачка з ним не проживала та мешкала з її слів в м. Дніпро, у зв`язку з чим його батьківство стосовно дитини, яка народилась у відповідачки, на його переконання виключається. Він має відомості про те, що в той час відповідачка підтримувала стосунки з іншим чоловіком, який є, з великою ймовірністю, батьком дитини, що народилась у відповідачки 14.09.2020 року, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі за підставами викладеними в позовній заяві. Також пояснив, що перший раз відповідачка зникла з дому в червні-липня 2019 року, залишивши свого сина від іншого шлюбу разом з ним. Коли відповідачка не приїхала на ніч та наступного дня він дуже хвилювався, намагався її розшукати. Про цей факт відомо і за місцем його роботи. Але через декілька днів відповідачка з`явилась та пояснила, що була в подруги в м. Дніпро. Потім по декілька раз на місяць відповідачка почала зникати з дому не повідомлявши його куди і з якою метою вона відлучається. В зв`язку з чим з березня 2020 року вони повністю припинили шлюбні стосунки, відповідачка з`їхала з його будинку. І більше ніяких відносин вони одне з одним не підтримували. А згідно довідки, яку надала відповідачка в судове засідання про розірвання шлюбу, вбачається, що він не може бути батьком народженої в неї дитини, оскільки на той час припинив будь-які стосунки з нею.. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Направлені за адресою реєстрації відповідачки судові повістки повернулись до суду, як не отримані відповідачкою відзив на позовну заяву відповідачка не надала. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.04.2019 . Шлюб між сторонами був зареєстрований виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Відповідач заперечує своє батьківство стосовно даної дитини. Свої заперечення позивач мотивує тим, що з березня місяця 2020 року вони з відповідачкою припинили між собою будь-які стосунки, оскільки відповідачка фактично відмовилась від відносин з ним та тривалий час до цього по декілька днів постіль проживала в м. Дніпро, а виходячи з медичної довідки, яку відповідачка надала в судове засідання під час розгляду позову про розірвання шлюбу, на момент зачаття дитини відповідачка з позивачем не проживала та мешкала з її слів в м. Дніпро, у зв`язку з чим його батьківство стосовно дитини, яка народилась у відповідачки, на переконання позивача виключається. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України - Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.. І позивач посилається на те, що не є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] .. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до п. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як про батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п. 6 ст. 136 СК України - До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. З метою встановлення наявності чи відсутністю кровного зв`язку між позивачем та дитиною - [PERSON] , [INFO] , ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2021 року була призначена судово-генетична експертиза. Також сторони були попереджені про наслідки, передбачені ст. 109 ЦПК України щодо ухилення від участі у проведенні зазначеної експертизи. Згідно повідомлення від 02.11.2021 року № 1214 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи «ДОР» була повернена ухвала Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2021 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства гр. [PERSON] , у відношення до дитини [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з неявкою гр. [PERSON] , з дитиною 04.10.2021 року і 01.11.2021 року. Неявка відповідачка до експертної установи для відібрання зразків у призначений день та час підтверджується також довідками зав. відділення судово-медичної експертизи від 04.10.2021 року та від 01.11.2021 року. Відповідно до ст. 109 ЦПК України - У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки відповідачка, [PERSON] , ухилилась від участі у проведенні судово-генетичної експертизи. Та враховуючи, що сторони починаючи з березня місяці 2020 року припинили шлюбні відносини та спільне проживання, що підтверджується копією рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року і будь-яких доводів на спростування даного факту відповідачем не надано. Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині виключення відомостей про позивача, як про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , із актового запису про народження цієї дитини. оскільки існує ймовірність зачаття дитини в ід іншої особи, і відповідач сумнівів відносно цього факту не спростувала. Вирішуючи позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Як вбачається із наданих суду доказів, аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , стягуються на підставі наказу, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області від01 квітня 2021 року. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 170 ЦПК України - У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. Таким чином нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачений інший порядок оспорення стягнення аліментів за судовим наказом. Відповідно позивачем обраний неправильний спосіб захисту порушених прав в цій частині. Крім того вимога про звільнення від стягнення аліментів на час подання позовної заяви про оспорення батьківства не відноситься до предмету спору, пов`язаного із оспоренням батьківства та є передчасною. Оскільки дане питання може бути вирішення лише після набрання рішенням законної сили, яким підтверджено відсутність кровного споріднення між батьком та дитиною. На утримання я кої стягуються аліменти. Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині суд вважає за можливе відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн. оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. В іншій частині сплачені судові витрати покладаються на відповідача, оскільки судом відмовлено у застосування заходів забезпечення позову.

Outcome: partial