Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 8 червня 2021 року та зареєстрований за реєстровим номером 114915, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №003-02037-031013 від 03 жовтня 2013 року у розмірі 10395 грн. 01 коп., а також просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 1362 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що у жовтні 2021 року їй стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області відкрито виконавче провадження № 66933203 по виконанню виконавчого напису № 114915, виданого 8 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в сумі 10395 грн. 01 коп. Вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що його було вчинено з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом, оскільки кредитний договір, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений та нотаріусу не було надано доказів, що підтверджують безспірність заборгованості. Вказаний виконавчий напис порушує її права, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів. Окрім того, приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. на виконання виконавчого напису видано постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно з даними Єдиного реєстру нотаріусів станом на день подання позову приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. тимчасово не діє. Листи, які надсилаються цьому приватному нотаріусу на адресу, яка вказана у Єдиному реєстрі нотаріусів, повертаються до відправника у зв`язку з закінченням терміну зберігання, а тому вважає недоцільно залучати до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. як третю особу без самостійних вимог. Приватним нотаріусом було порушено вимоги ст. ст. 47, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Глави 8, 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Сума заборгованості не є безспірною, не підтверджена належними і допустимими доказами. Крім того, відповідач невірно здійснив розрахунок заборгованості, не врахував строки позовної давності у три роки та строк, на який видавався кредит, а саме на 24 місяці. Так, 3 жовтня 2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 003-02037-031013 у формі заяви, яка нотаріально не посвідчувалася, строком на 24 місяці на суму 5350 гривень. Вказаний кредит вона сплачувала на рахунок «Дельта-банк» у строки, погоджені у заяві. Відтак, вимоги за виконавчим написом, зареєстрованим у реєстрі за № 114915, за яким з неї на користь відповідача пропонується стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 10395 грн. 01 коп., яка складається: із заборгованості за тілом кредиту - 5528 грн. 56 коп.; заборгованості за відсотками та комісією - 1816 грн. 45 коп.; заборгованості за штрафними санкціями - 3000 грн., плати за вчинення виконавчого напису - 50 грн., що в загальному становить 10395 грн. 01 коп., є безпідставними. За виконавчим написом стягнення пропонується провести за період з 25 травня 2021 року по 3 червня 2021 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі № 910/13233/19 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначається: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами». Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 до Переліку змін, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 8 червня 2021 року за реєстровим номером 114915 не врахував, що станом на 8 червня 2021 року постановою КМУ №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені, є не чинні, а тому повинен був відмовити відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат», за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність її заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, а тому у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем є безспірними. Відсутні належні і допустимі докази в обґрунтування безспірності суми заборгованості за кредитним договором, як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі період (25.05.2021 року - 03.06.2021 року). Крім того, зі змісту виконавчого напису не вбачається, що приватним нотаріусом було враховано строки позовної давності. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Позивачка [PERSON] одночасно з поданням позовної заяви подала до суду заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 листопада 2021 року задоволено: зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 114915 від 8 червня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №003-02037-031013 від 3 жовтня 2013 року у розмірі 10395 грн. 01 коп. Ухвалою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 листопада 2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Остапенка Є.М. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала 2 грудня 2021 року до суду заяву, із змісту якої вбачається, що вона справу просить розглянути у її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомили, відзиву не подали. За таких обставин та беручи до уваги те, що позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, ухвалою суду від 7 лютого 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Цивільного процесуального кодексу України. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Суд встановив, що 8 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № №114915, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти за період з 25 травня 2021 року по 3 червня 2021 року у розмірі 10395 грн. 01 коп., з яких: 5525 грн. 56 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1816 грн. 45 коп. - заборгованість за відсотками та комісією; 3000 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 250521-ФК від 25 травня 2021 року, якому у свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами», відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в свою чергу ТОВ «СІТІ ФІНАНС» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 1/Д від 15 жовтня 2020 року, якому ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору факторингу № 450/К від 11 травня 2018 року відступило право вимоги за кредитним договором № 003-02037-031013 від 3 жовтня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , (а.с. 12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клеха А.Є. від 24 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження №66933203 з виконання вищезазначеного виконавчого напису (а.с. 14). 28 вересня 2021 року приватним виконавцем у зазначеному виконавчому провадженні винесено постанову, згідно з якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , які вона отримує у ЦНСП «Камінь-Каширської міської ради», а саме, постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20% (від доходу) до виплати загального боргу 11953 грн. 97 коп. (вказана сума складається з основної суми боргу, винагороди приватного виконавця та витрат на здійснення виконавчого провадження (а.с. 17). Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що його вчинено приватним нотаріусом Остапенком Є.М. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження наявності у позивачки заборгованості по кредитному договору, а тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною. Подані фінансовою установою нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту, так і процентів та комісії, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені. Крім того, в оспорюваному виконавчому написі вказано, що його вчинено на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року такий Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Згідно з п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26листопада 2014 року в цій частині. Постанова апеляційного адміністративного суду набрала законної сили з моменту її проголошення, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року цю постанову залишено без змін. Виконавчий напис, вчинення якого оспорює позивачка, вчинений нотаріусом 8 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Отже, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. Таким чином, кредитний договір №003-02037-031013 від 3 жовтня 2013 року на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позов задоволено у повному об`ємі, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені останньою та документально підтвердженні судові витрати по оплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн., а всього судові витрати у розмірі 1362 грн.

Outcome: approved