Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

15 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №51767, вчинений 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Веллфін» у сумі 13 607,40 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників та документами, отриманими під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, відкритому державним виконавцем Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Пушкою І. В., позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №51767 від 24.05.2021, який був вчинений приватним нотаріусом Грисюк О. В., яка на теперішній час тимчасово не діє, про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Веллфін» у розмірі 13 607,40 грн. за період з 16.11.2019 по 01.03.2021 за кредитним договором 1056372 від 16.11.2019 укладеним між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] . Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості. При цьому посилається на необґрунтованість посилання нотаріусом на п. 2 Переліку №1172 як на підставу вчинення виконавчого напису, оскільки на час його вчинення цей пункт Переліку не діяв. Зі змісту виконавчого напису неможливо встановити, на підставі яких документів він вчинений, чи надавався нотаріусу оригінал кредитного договору, чи надавалися банком нотаріусу документи на підтвердження отримання кредитних коштів та користування такими кредитними коштами, розміру боргу тощо. Позивач не визнає факт наявності будь-якої кредитної заборгованості перед ТОВ «Веллфін», тому що жодного кредитного договору не укладав, кредитних коштів не отримував. 16.11.2019 у позивача була викрадена сім-карта мобільного оператора Київстар та через мобільний номер злочинець викрав приватні дані позивача та оформив кредити через мережу Інтернет, у зв`язку з чим позивач 18.11.2019 звернувся до правоохоронних органів, де за його зверненням 09.12.2019 були внесені відомості до ЄРДР. Про отримання кредитних коштів невстановленою особою від імені [PERSON] позивач повідомив ТОВ «Веллфін» шляхом направлення 02, 06 та 16 грудня 2019 електронних листів на електронну адресу office@creditup.com.ua. Таким чином, на думку позивача, заборгованість перед товариством заявлена до стягнення не є безспірною, в чому не переконалася нотаріус. Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом. Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року також витребувано за клопотанням позивача письмові докази у нотаріуса. 17 вересня 2021 року ухвалою суду за заявою позивача про забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною за реєстровим номером № 51767, у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні у Покровському ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів, не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на час розгляду справи від приватного нотаріуса Грисюк О. В. витребувані письмові докази не надійшли, будь-які пояснення у справі від третьої особи також не надходили. Відповідно до інформації, розміщеної у вільному доступі на офіційному сайті Мін`юст України у Єдиному реєстрі нотаріусів зазначено про те, що приватний нотаріус Грисюк О. В. тимчасово не діє без зазначення підстав. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи, щов матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. вчинено виконавчий напис № 51767 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за Кредитним договором № 1056372 від 16.11.2019 за період з 16.11.2019 по 01.03.2021 року в розмірі 13 607,40 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 700,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10 157,40 грн., а також з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Веллфін» плату за вчинення виконавчого напису 750,00 грн; загальна сума, яка підлягає стягненню, складає 13 607,40 грн. (а.с. 15). Постановою державного виконавця Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пушка І. В. від 20.08.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 66553169 з виконання виконавчого напису № 51767, виданого 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 13 607,40 грн. (а.с.14). Як вбачається з копії Договору позики №1056372 від 16.11.2019 його предметом було надання Товариством позики позичальнику на споживчі цілі в розмірі 2 700,00 грн. строком на 15 днів до 01.12.2019 зі сплатою за користування позикою: 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн, за перший день користування позикою; 1,9 % від суми позики щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня, в межах строку позики, визначеного п. 1.3. Договору. Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Особистий підпис позичальника на Договорі позики відсутній.(а.с.20-24) Суд, за відсутності надання будь-яких документів з боку нотаріуса та відповідача у справі - ТОВ «Веллфін», позбавлений можливості встановити, чи зазначений Договір позики є тотожним Кредитному договору, про який йде мова і який був підставою для вчинення оспорюваного позивачем виконавчого напису № 51767 від 24.05.2021. Відповідно до копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2019 року внесені відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви [PERSON] про те, що невстановлена особа шляхом довіри оформила кредит у позиках ТОВ «ФК Дінеро», ТОВ «Укрпозика», «CreditUp», «Гоуфінгоу», чим спричинила [PERSON] матеріальний збиток, який встановлюється (кримінальне провадження №12019040730002613, правова кваліфікація ч.1 ст.190 КК України) (а.с.18). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно дост. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,закономвстановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Також пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними. Тобто порядок, періодичність друкування форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п.5.6 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04.07.2018 № 75,далі Положення № 75). Первинний документ банку - це документ, який містить відомості про операцію, складається на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України (на паперових носіях або в електронній формі) (пп. 14 п. 3 Положення № 75). Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п.п. 61, 62 Положення № 75). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримувала від ТОВ «Веллфін» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Крім цього, виконавчий напис викладений повністю на спеціальному бланку, а не на оригіналі документа чи його дублікаті, що встановлює заборгованість, що вказує на порушення нотаріусом пп. 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідач, зі свого боку, не спростував обґрунтування позову з приводу відсутності кредитних зобов`язань [PERSON] перед ТОВ "Веллфін" та розміру заборгованості. Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. При цьому, відповідач також не надав жодних заперечень, доказів та документів з метою спростування позовних вимог. Зокрема, відсутні спростування з боку відповідача щодо порушення порядку вчинення виконавчого напису. Зважаючи на відсутність будь-яких спростувань з боку відповідача, суд вважає доведеною позицію сторони позивача з приводу наявності спору щодо заборгованості на момент вчинення виконавчого напису. Суд, відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування викладених обставин та відповідачем в суді не заявлено суду про неналежність або ж недопустимість наданих позивачем доказів. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки позовні вимоги з визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволені, клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило, тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 30 серпня 2021 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Кадук В.В. укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.27), до якого додано ордер на надання правничої допомоги (а.с.28), акт приймання-передачі правничої допомоги у розмірі 4086,00 з детальним описом наданих послуг (а.с. 31), копію квитанції про сплату 4 540,00 грн. у рахунок надання правничої допомоги за договором від 30.08.2021 (а.с. 30). Враховуючи, що витрати на правову допомогу документально підтверджені та доведені, пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі. Згідно із ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір при подачі позову у розмірі 908,00 грн. та заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved