Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Лохвицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Лохвицька державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом, і просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлого батька - [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 86,9 кв.м ( літ. А-1) з допоміжними господарськими будівлями: 1) сарай (літ. «Б»), 2) прибудова (літ. «б»), 3) гараж (літ. «В»), 4) погріб (літ. «Г»), 5) огорожа («№ 1»), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке в тому числі, складається із житлового будинку загальною площею 86,9 м.кв. ( літ. А-1) з допоміжними господарськими будівлями : 1) сарай ( літ. «Б»), 2) прибудова ( літ. «б»), 3) гараж (літ. «В»), 4) погріб ( літ. «Г»), 5) огорожа («№ 1»), яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дане домоволодіння було побудоване в 1950-1960 роках, за життя, [PERSON] , але належним чином зареєстроване не було. Відсутність реєстрації вказаного нерухомого майна підтверджується Інформаційною довідкою від 10.02.2006 року № 7. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, який 21.02.1992 посвідчений секретарем виконавчого комітету Харківецької сільської ради, за реєстром №10. Заповітом на випадок своєї смерті [PERSON] зробив розпорядження, яким належний йому жилий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться в с. Харківці Лохвицького (після об`єднання Миргородського) району Полтавської області та все, що належить йому на праві особистої власності заповів своєму синові [PERSON] в цілому. Також заповітом зобов`язав свого сина надати в довічне користування жилий будинок його дружині [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. У встановлені законодавством строки та спосіб, він прийняв спадщину, та оформив документи на земельну ділянку (пай), що належали померлому. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є він. Дружина спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] за життя заявила про відмову від спадщини після смерті свого чоловіка. Інші спадкоємці, в т. ч. ті, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після спадкодавця відсутні. Коли він звернувся до Першої Лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими прибудовами, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що на вищезгадане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи. Позивач в підготовче засідання не з`явився, в заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач -Лохвицька міська рада, в підготовче засідання явку представника не забезпечила, в клопотанні до суду просили справу слухати без участі їх представника, позовні вимоги визнали. Третя особа - Перша лохвицька державна нотаріальна конторав підготовче засідання не з`явилася, в листі до суду просила справу розглянути за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 7). [PERSON] за життя, 21.02.2002 р. склав заповіт, яким належний йому жилий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться в с. Харківці Лохвицького району Полтавської області та все, що належить йому на праві особистої власності заповів своєму синові [PERSON] в цілому. Також заповітом зобов`язав свого сина надати в довічне користування жилий будинок його дружині [PERSON] . Вказаний заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Харківецької сільської ради, за реєстром № 10 (а.с. 9). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2006 року посвідченого державним нотаріусом Першої Лохвицької державної нотаріальної контори на підставі заповіту, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна гр. [PERSON] - є син [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної частки (паю), яка належить спадкодавцю згідно сертифікату серії ПЛ № 0022043, та майнового паю (а.с.11). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с. 12). Державний нотаріус Першої Лохвицької державної нотаріальної контори 16.01.2020р. № 41/02-31 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] на житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами в [ADDRESS] , відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок (а.с.13). Згідно довідки Харківецької сільської ради № 593 від 23.09.2019р, встановлено, що земельна ділянка біля будинку, який належить померлому [PERSON] і знаходиться по [ADDRESS] , не приватизована (а.с.14). З довідки-характеристики КП «Лубенське МБТІ» від 10.02.2006р. № 7 встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] в КП Лубенське МБТІ не зареєстрований (а.с.15). Станом на 01.02.2006 року КП «Лубенське МБТІ» виготовлено відповідну технічну документацію на житловий будинок приватного житлового фонду, що знаходиться в [ADDRESS] , при цьому зазначено, що всі будівлі та споруди побудовані в 1950-1998 р.р, ринкова вартість об`єкту оцінки становить 31965 грн. Характеристика будівель та споруд: житловий будинок ( літ. А-1), сарай (літ. «Б»), прибудова (літ. «б»), гараж (літ. «В»), погріб (літ. «Г»), огорожа («№ 1») (а.с. 16-24). Стосовно відносин спадкування позивача після смерті [PERSON] , то такі відносини регулюються ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до вступу у дію нового ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року. Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. У частині першій та другій статті 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, до відносин спадкування позивача після смерті [PERSON] , застосуванню підлягають норми ЦК України 2004 року, зокрема і п. 4 Прикінцевих і перехідних положень. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ст. 392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч. 1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 4 ст. 3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013р, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05.08.1992р. закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992р. № 449 (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.1992р, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, але він позбавлений можливості оформити спадкові права в нотаріуса, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Вказане підтверджується матеріалами зібраними у справі і не заперечується сторонами. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved