Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Канівської міської ради Черкаської області, третя особа: приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Стеблина Є.В. про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер рідний батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] , побудований ним на належній йому земельній ділянці площею 0,1158 га. Правові документи, які б підтверджували право власності на даний житловий будинок за померлим відсутні, а тому звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини позивач отримав відмову. Просить суд визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок [ADDRESS] . У підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, адвокатом Бовшиком М.Ю. подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.35). Третя особа - приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Стеблина Є.В. у підготовче засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено (а.с.59). Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2011, [PERSON] помер [INFO] в с. Гамарня Канівського району Черкаської області (а.с.41,44 на звороті). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.10.2074 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Кононча Канівського району Черкаської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7 на звороті). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області від 09.11.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з зв`язку з відсутністю документу, який посвідчує право власності померлого на дане спадкове майно (а.с.9). З довідки виконавчого комітету Конончанської сільської ради №549 від 03.10.2011 вбачається, що [PERSON] проживав у будинку в [ADDRESS] з 1968 року. Разом з ним проживала його дружина [PERSON] (а.с.45). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №047257 від 30.03.2009, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1158 га, кадастровий номер 7122083100:02:002:0053, яка розташована в с. Гамарня Канівського району Черкаської області, цільовим призначенням якої є: ведення особистого селянського господарства. З технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, розташованого за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що він виготовлений станом на 29.11.2011 на замовлення [PERSON] . Рік побудови житлового будинку 1966 р., рік побудови надвірних будівель та споруд - 1966-1983 рр. (а.с.10 на звороті-14). З довідки КП «ЧООБТІ» №848 від 21.10.2021 вбачається, що станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.52). Згідно копії матеріалів спадкової справи №43-2011 наданої приватним нотаріусом Канівського міського нотаріального округу Стеблиною Є.В. вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину за законом прийняв [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовилася на користь [PERSON] (а.с.43-54). Відповідно до наданих копій погосподарських книг на житловий будинок [ADDRESS] , останній рахується за померлим [PERSON] , що також підтверджується довідкою старости сіл Кононча, Гамарня №56 від 26.01.2022 (а.с.69-75). Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, зокрема, втрачено документ, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 26.02.2020 по справі №607/16873/18. Таким чином, у зв`язку з тим, що спірний житловий будинок побудовано спадкодавцем до 05.08.1992 року, останній набув право власності на нього, оскільки виникнення цього права не залежало від державної реєстрації. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінюючи зібрані по справі докази, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що спадкодавець на момент смерті фактично був власником спірного житлового будинку, а позивач є спадкоємцем та прийняв належним чином спадщину.

Outcome: approved