Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів, просить стягнути солідарно зі [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2016 по 31.06.2020 в сумі 7787 грн. 69 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг, які надуються позивачем, у зв`язку з чим відповідачам було присвоєно особовий рахунок [NUMBER] . Відповідачі, будучи споживачами централізованого опалення та в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК Української РСР, маючи обов`язок оплачувати надані їм послуги, такий належним чином не виконують, внаслідок чого за період з 01.01.2016 по 31.06.2020 утворилась заборгованість в розмірі 7787 грн. 69 коп., яку просить стягнути з відповідачів в судовому порядку. Ухвалою від 20.04.2021 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 13.05.2021, яке за клопотанням представника відповідача [PERSON] відкладено на 08.07.2021. В судовому засіданні задоволено клопотання про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, у якому представник відповідача [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити, оскільки вказана у позовній заяві сума заборгованості утворилась в результаті нарахувань за опалення місць загального користування та приєднане теплове навантаження, незважаючи на те, що вказані послуги у період з січня 2016 року по лютий 2018 року споживачам не надавались, що підтверджується рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №1.380.2019.002724, яким у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до Головного управління Держпродспоживслужби про скасування постанови про накладення стягнень №14 від 22.04.2019, винесеною Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області, відмовлено повністю. Позивачем не доведено, що ним здійснено заходи з утеплення місць загального користування, в той час як згідно з п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, на які посилається позивач, у разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Крім цього, до позовної заяви позивачем долучено акт про включення системи теплопостачання від 24.10.2018 та від 16.10.2020 і лише останній підтверджує включення опалення в системі теплопостачання на сходових клітках в будинку за адресою: [ADDRESS] , в той час як перший аналогічного підтвердження щодо сходових кліток не містить, що в сукупності з обставинами, встановленими рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №1.380.2019.002724, свідчить, що в опалювальному сезоні 2018/2019 опалення місць загального користування не було відновлено. Крім цього, просить застосувати позовну давність, оскільки така встановлена ст.267 ЦК України тривалістю у три роки. За клопотанням представника позивача судове засідання 16.08.2021 відкладено на 23.09.2021. В судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача про долучення письмових доказів, а також клопотання представника позивача - про залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 02.11.2021. В судовому засіданні вирішено ряд клопотань та в судовому засіданні оголошено перерву до 22.12.2021. В судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень, які надійшли на адресу суду 17.12.2021, заслухано пояснення представників сторін та в судовому засіданні оголошено перерву до 25.01.2022. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. У відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.10 Закону «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. При цьому, відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , у якій до 01.02.2021 була зареєстрована відповідач [PERSON] . З представленого суду розрахунку заборгованості (а.с.17-18) вбачається, що відповідачі в період з 01.01.2016 по 31.06.2020 плату з централізованого опалення фактично не вносили, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 7787 грн. 69 коп. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за період з 01.01.2016 по 31.06.2020, в той же час із позовними вимогами звернувся лише 25.03.2021, що свідчить про пропуск позивачем строку звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, нараховану за період до лютого 2018 року, оплата яких згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, повинна бути здійсненою не пізніше 20 березня 2018 року. При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача на те, що 08.07.2020 позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, який в подальшому 07.12.2020 був скасований за заявою відповідача, оскільки як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17 остання відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного 21.01.2015 у справі №6-214цс14, та зробила свій висновок, який відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно з яким подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене, оскільки представник відповідачів заявив про застосування позовної давності, а представником позивача не представлено суду доказів поважності пропуску такого, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, які нараховані на суму 5694 грн. 48 коп. за період по лютий 2018 року, з урахуванням проведеної у березні 2018 року за вказаний період корекції на суму 1539 грн. 52 коп., слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. В той же час, оскільки відповідачами плата за послуги з централізованого опалення не вносилась також і в період з лютого 2018 року, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість за період з лютого 2018 року по 31.06.2020 за мінусом нарахованої вартості послуги з опалення місць загального користування в розмірі 957 грн. 64 коп., оскільки позивачем не доведено, що ним здійснено заходи з утеплення місць загального користування, в той час як згідно з п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, на які посилається позивач, у разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. При цьому, як слушно зауважує представник відповідачів, позивачем до позовної заяви долучені акт про включення системи теплопостачання від 24.10.2018 та від 16.10.2020 і лише останній підтверджує включення опалення в системі теплопостачання на сходових клітках в будинку за адресою: [ADDRESS] , в той час як перший аналогічного підтвердження щодо сходових кліток не містить, що в сукупності з обставинами, встановленими рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі №1.380.2019.002724, свідчить, що в опалювальному сезоні 2018/2019 опалення місць загального користування не було відновлено. Не підтверджує включення опалення в системі теплопостачання на сходових клітках та надання вказаних послуг і долучена до додаткових пояснень представником позивача копія акта обстеження системи опалення житлового будинку [ADDRESS] (місць загального користування) від 12.01.2018. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та зі [PERSON] і [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» слід стягнути солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з лютого 2018 року по 31.06.2020 в сумі 2675 грн. 09 коп. (7787,69 грн. - 4154,96 грн. (5694,48-1539,52 заборгованість, нарахована за період до лютого 2018 року з урахуванням проведеної у березні 2018 року за вказаний період корекції) - 957 грн. 64 коп. (заборгованість, нарахована за послугу з опалення місць загального користування за період з лютого 2018 року). Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.6, 7) судові витрати, що становлять 2270 грн. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 779 грн. 75 коп. (2270 грн.*2675,09грн./7787,69грн.).

Outcome: partial