Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заданої внаслідок залиття квартири. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що [PERSON] є співвласником житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , іншими співвласниками квартири є [PERSON] та [PERSON] . Кожному із співвласників належить по 1/3 частці у вказаній житловій квартирі. Разом з позивачем у даній квартирі проживають його дружина [PERSON] , син [PERSON] та невістка [PERSON] . У жовтні 2020 року відбулося залиття належної позивачу квартири з житлової квартири [ADDRESS] . Співвласниками квартири, з якої відбулося залиття є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, для встановлення причин та обсягів шкоди, завданої залиттям ТОВ «КК «Суворовський» було утворено комісію у складі: начальника дільниці № 6 - Пашковської І.А., майстра дільниці № 6 - [PERSON] , сантехніка дільниці № 6 - [PERSON] . За результатами обстеження факту залиття квартири позивача комісією було складено Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі централізованого опалення, холодного/гарячого водопостачання від 16.10.2020 року, яким встановлено, що причиною залиття житлової квартири за адресою: [ADDRESS] слугувало самовільно зроблений трапік для душа, без герметизації в квартирі № 7 , розташованої на 2 поверсі. Не правильне використання сантехнічного обладнання у квартирі [ADDRESS] . Окрім того, згідно вказаного акту встановлено наступні пошкодження у квартирі позивача: залиття кухні, коридору та санвузла, а саме на кухні виявлені пошкодження оздоблювального покриття стелі, а саме пошкодження водою фарбового покриття, а також руйнування штукатурки площею 0,5 кв.м.; в санвузлі виявлено пошкодження оздоблювального покриття стелі та стін загальною площею близько 4 кв.м. Згідно Звіту № 2810/20 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику квартири під [ADDRESS] , внаслідок залиття з квартири [ADDRESS] , вартість матеріального збитку, заподіяного власникам квартири під [ADDRESS] , внаслідок залиття складає 3616,20 грн. Враховуючи той факт, що залиття квартири, одним із співвласників якої є позивача. відбулось з вини відповідачів, [PERSON] зазначає що йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000 грн. Позивач зазначає, що маральна шкода у визначеній грошовій сумі є еквівалентною характеру і ступеню моральних страждань позивача та ступеню провини відповідачів у настанні негативних наслідків, які настали через халатне ставлення відповідачів до санітарно - технічного обладнання у їх квартирі, несвоєчасне обслуговування такого обладнання, через що відбулось залиття квартири позивача У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 3616,20 грн., моральну шкоду в розмірі 10000грн., витрати, пов`язані із залученням спеціаліста - оцінювача для оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 2500 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 13.07.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Однак, представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечу, та просить суд провести розгляд справи за його відсутності та відповідності позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися без поважних, будучи належним чино повідомленими про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк не подали, із будь - якими заявами та клопотаннями до суду не зверталися. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що [PERSON] є співвласником житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , іншими співвласниками квартири є [PERSON] та [PERSON] . Кожному із співвласників належить по 1/3 частці у вказаній житловій квартирі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2006 року, виданого керівником органу приватизації УЖКГ, Розпорядженням органу приватизації від 12.12.2006 року та Витягу з Реєстру права власності на нерухоме майно № 16678209 від 15.11.2007 року, виданого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості». Разом з позивачем у даній квартирі проживають його дружина [PERSON] , син [PERSON] та невістка [PERSON] 16.10.2020 року відбулося залиття вказаної кватири позивача. За результатами обстеження факту залиття квартири позивача комісією було складено Акт про залиття, аварію, що трапилася на системі централізованого опалення, холодного/гарячого водопостачання від 16.10.2020 року, яким встановлено, що причиною залиття житлової квартири за адресою: [ADDRESS] слугувало самовільно зроблений трапік для душа, без герметизації в квартирі № 7 , розташованої на 2 поверсі. Судом встановлено, що житлова квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності у частках по 1/3 належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 249582687 від 24.03.2021 року. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. І. Оцінка суду щодо встановлення вини відповідачів у залитті квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. З наявного в матеріалах справи Акту про залиття, аварію, що трапилася на системі централізованого опалення, холодного/гарячого водопостачання від 16.10.2020 року вбачається, що такий акт було ТОВ «КС «Суворовський» у складі комісії: начальника дільниці № 6 - Пашковської І.А., майстра дільниці № 6 - [PERSON] , сантехніка дільниці № 6 - [PERSON] . За результатами обстеження факту залиття квартири, одним із співвласників якої є [PERSON] , комісією було встановлено, що причиною залиття житлової квартири за адресою: [ADDRESS] слугувало самовільно зроблений трапік для душа, без герметизації в квартирі № 7 , розташованої на 2 поверсі. Не правильне використання сантехнічного обладнання у квартирі [ADDRESS] . Окрім того, згідно вказаного акту встановлено наступні пошкодження у квартирі позивача: на кухні дійсно є факт залиття, про які свідчать плями на стелі відлущення штукатурки 0,5 кв.м., а у ванній кімнаті явні сліди замокання стелі 4 кв.м. Тобто наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачами не спростовані. Окрім того, факт належності та достатності акту залиття як доказу підтвердження вини відповідача внаслідок залиття також встановлено у постанові КЦС ВС від 11.12.2018 року у справі № 759/4781/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття житлової квартири за адресою: [ADDRESS] відбулося з вини власників житлової квартири № 7 , а саме відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ІІ. Висновок суду щодо розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири. Позивач вказує на те, що внаслідок залиття квартири йому було заподіяно майнову шкоду в розмірі 3616,20 грн. Так, позивачем в обґрунтування розміру заподіяної шкоди до матеріалів справи було додано Звіт № 2810/20 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику квартири під [ADDRESS] , загальною площею 49,8 кв.м., з якого вбачається, що внаслідок залиття з квартири [ADDRESS] , вартість матеріального збитку, заподіяного власникм квартири під [ADDRESS] , внаслідок залиття складає 3616,20 грн. Даний Звіт № 2810/20 було проведено суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом приймається зазначений вище доказ в підтвердження розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 3616,20 грн. Згідно приписів ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однак, суд не може прийняти до уваги, як зазначає позивач [PERSON] понесені ним витрати на проведення оцінки заподіяної шкоди в розмірі 2500 грн., оскільки як вбачається із наявної в матеріалах справи копії Платіжного доручення № 5407870592 від 29.10.2020 року, такі витрати були понесені не позивачем, а громадянином [PERSON] . У зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем підтверджено факт заподіяння йому майнової шкоди в розмірі 3616,20 грн. В той же час, суд вважає за необхідним констатувати, що відповідачами не було спростовано жодним належним та допустимим доказом їх вини у залитті квартири, співвласником якої є позивач, не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди чи спростування заявленої ним суми, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. ІІІ. Висновок суду щодо заявленої позивачем позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок залиття квартири, належної позивачу на праві спільної часткової власності, він зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо нього, переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови його життєдіяльності, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які він зазнав в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 10000 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної у сумі 2000 грн. З огляджу на вищевикладене, суд приходить до переконання, що в сукупності всіх зібраних доказів позивачем доведено наявність та розмір завданої йому шкоди в частині 3616,20 грн. в результаті залиття належної йому на праві спільної часткової власності квартири за адресою: [ADDRESS] , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А тому, суд доходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню в частині солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 3616,20 грн., заподіяної моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. у пропорційних частинах. На підставі наведеного,

Outcome: partial