Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за проживання у гуртожитку у сумі 5100 грн. 00 коп.. Мотивуючи свої вимоги тим, що на балансі ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» перебуває гуртожиток по [ADDRESS] . Відповідач знаходився у трудових відносинах з позивачем з 16.08.2011 по 09.12.2019. [PERSON] був зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS] , з 15.07.2004 та був знятий з реєстраційного обліку на рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.10.2020. Впродовж всього періоду проживання відповідача, позивач надавав йому послугу з проживання, а відповідач в свою чергу, певний час, до травня 2015 року оплачував її. Оплату отриманої послуги відповідач перестав здійснювати з червня 2015 року, що призвело до утворення заборгованості на суму 5100 грн. за період з червня 2015 року по лютий 2017 року. Ухвалою суду від 04.11.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» є виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення для будинку [ADDRESS] . Як вбачається з довідки ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 05.04.2021 за вих. № 08/5-97, [PERSON] працював у ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» з 16 серпня 2011 року до 09 грудня 2019 року. [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та знятий з реєстрації місця проживання 30 березня 2021 року на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.10.2020, що підтверджується довідкою з ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 10.06.2021 за ви. № 14-183. З Акту від 05.07.2021, складеного членами комісії гуртожитку, вбачається, що [PERSON] в період з 15.07.2004 по 28.02.2017 проживав у кімнаті гуртожитку [ADDRESS] та займав ліжко-місце. Правовідносини щодо порядку користування житловими приміщеннями в гуртожитках до 1 лютого 2019 року регулювалось Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84 (далі Положення). До складу гуртожитків віднесені й гуртожитки, які призначались для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах). Згідно з пунктом 7 розділу III Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Мешканці гуртожитків оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначається виходячи із розміру встановленого тарифу для відповідного будинку та норми житлової площі для однієї особи в гуртожитку (якщо жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах). Формування тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється відповідно до вимог Порядку, затвердженого постановою КМУ від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (далі - Порядок). Цей Порядок поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, або спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Згідно з пунктом 4 Порядку тариф на послуги з утримання гуртожитків такого виду розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку. Постановою КМУ від 25 грудня 1996 року N 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» в редакції від 26 березня 2008 року, до повноважень обласний державних адміністрацій було віднесено встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків), призначених для проживання окремих осіб. Постановою КМУ від 7 червня 2017 року № 394, що набула законної сили з 1 липня 2017 року, внесено зміни у додаток до постанови КМУ від 25 грудня 1996 року 1996 № 1548 та з переліку повноважень, в тому числі, обласних державних адміністрацій виключено повноваження щодо регулювання (встановлення) граничного розміру плати за проживання в гуртожитках. Отже, з цього часу граничний розмір за проживання в гуртожитках, призначених для проживання окремих громадян обласними державними адміністраціями не встановлюється. За загальним правилом тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються органами місцевого самоврядування (статті 7, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», стаття 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації від 21.12.2015 за № 410-р встановлено граничний розмір плати за проживання у гуртожитку по [ADDRESS] у розмірі 358,90 грн. без ПДВ. На підставі вказаного розпорядження позивач видав наказ від 12.02.2016 № 28-01-ОС «Про вартість проживання в гуртожитках комплексу», відповідно до якого з 01.02.2016 встановлено розмір плати за одне ліжко-місце в гуртожитку по [ADDRESS] - 430,68 грн., в т.ч. ПДВ 71,78 грн. Згідно з ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуги з утримання будинку та прибудинкової території за своїм функціональним призначенням відноситься до житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.2 ч.4 розділу 3 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом № 84 від 27.04.2015 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Згідно з розрахунку заборгованості [PERSON] з оплати за спожиті послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій станом на 01.04.2021 розмір заборгованості становить 5100 грн. Впродовж всього періоду проживання відповідача, позивач надавав йому послугу з проживання, а відповідач в свою чергу, певний час, до травня 2015 року оплачував її. Оплату отриманої послуги відповідач перестав здійснювати з червня 2015 року, що призвело до утворення заборгованості на суму 5100 грн. за період з червня 2015 року по лютий 2017 року. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Положеннями ст. 610 та ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved