Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

29 жовтня 2021 року в провадження Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року вказану цивільну справу було передано для розгляду за підсудністю до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області. Справа надійшла в провадження даного суду 20 грудня 2021 року. Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року, за клопотанням представника позивача, позовні вимоги роз`єднані в окремі провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 10 жовтня 2015 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Діти ходять до КЗ "Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) "Буратино" Чумаківської сільської ради, куди щомісячно позивач сплачує грошові кошти, приблизно 1 200 гривень за їх харчування, діти часто хворіють, що потребує додаткових коштів на їх лікування, позивач не знає, чи працевлаштований позивач, він має вищу освіту, середня зарплата у Дніпропетровському регіоні за липень місяць 2021 року становить 13 892 гривень, відповідач інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід після продажу їх спільної двокімнатної квартири, проживає у своєї матері, у нього в постійному користуванні знаходиться транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє йому працювати. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей по 3 000 гривень на кожну дитину, щомісячно, до повноліття дітей. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просять їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, однак направив суду пояснення по справі, в яких зазначив, що його батьки працювали усе життя в шахті, відправили його навчатися до м.Дніпра, самі ж заощаджували кошти, щоб придбати йому житло, він також заощаджував, працював, ще йому дісталася спадщина від бабусі, він купив автомобіль, житло винаймав, через декілька років познайомився з позивачем, вона завагітніла, вони одружилися, повінчалися, він продав авто, зібрав всі заощаджені кошти, батьки подарували йому 2 000 доларів на весілля і вони купили однокімнатну квартиру в м.Дніпрі, робили там ремонт, потім продали її, щоб купити більшу квартиру, взявши в борг у його батьків, проживали у батьків дружини. В кінці 2019 року він знайшов нову квартиру, купили її, але дружина не хотіла в ній жити, почала сваритися з ним, вигнала його з квартири. Він робив в квартирі ремонт, дружина то приїздила до нього, то жила у своїх батьків, він їздив у Польщу, заробляв гроші, присилав дружині. Він повернувся, але жили у її батьків, бо в неї там була робота, а його просила не виходити на роботу, а побути з дітьми, потім відносини між ними так і не покращувалися, вона вигнала його з житла її батьків, треба було віддавати борги його батькам, тому вони продали квартиру, одразу в нотаріуса дружина забрала половину грошей, він же зі своєї половини грошей заплатив ріелторам, віддав борг старенькій матері та винайняв житло. З цих же грошей він платив в рахунок аліментів позивачу по 3 000 гривень на місяць, сплачував за дитячий садок, також давав їй 5 000 гривень на дитячі матраци для ліжок, компенсував витрати на одяг, забирав дітей кожні вихідні, водив в розважальні центри, купував іграшки, дуже любить своїх дітей, транспортного засобу в нього не має, він не працевлаштований, доходів не отримує, намагається влаштуватися на роботу, проходить співбесіди, вважає, що по 3 000 гривень на кожну дитину сплачувати не зможе, бо в нього відсутні засоби для існування, його дружина працює та має транспортний засіб, на якому їздить на роботу. Крім того, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на двох дітей по 1 500 гривень на кожну дитину, оскільки не працює, в нього відсутнє рухоме й нерухоме майно у власності, по 3 000 гривень на кожну дитину не має змоги платити, бо в нього відсутні засоби для існування. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Діти потребують від позивача матеріальних витрат на їх утримання з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, забезпечення належного рівня їх життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального розвитку, придбання ліків. Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження матеріального стану відповідача та його доходи. Декларацією прав дитини від 1959 року закріплено принцип №4, зі змісту якого дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] та [NUMBER] підтверджується, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Копією довідки Чумаківської амбулаторії Загальної практики сімейної медицини КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року підтверджується, що [PERSON] проживає в с.Чумаки, працює головним спеціалістом відділу освіти, культури, молоді та спорту Чумаківської сільської ради, виховує двох дітей трьох та п`яти років, які часто хворіють. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №297015776 від 31 січня 2022 року підтверджується, що у [PERSON] відсутнє у власності нерухоме майно. Копією трудової книжки [NUMBER] від 11 червня 2007 року підтверджується, що [PERSON] з 25 червня 2021 року не працює. Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік від 25 січня 2022 року підтверджується, що з 20 січня 2021 року по 25 червня 2021 року [PERSON] отримував дохід у вигляді заробітної плати, середньомісячний розмір якої становив 8 048,93 гривень, з 25 червня 2021 року у [PERSON] відсутні доходи. Про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі просила його дружина - [PERSON] у позовній заяві. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 гривень на кожну дитину. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Суду не надано доказів того, що відповідач сплачував позивачу кошти на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становища позивача, яка надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно утримувати їх, оскільки несе інші витрати пов`язані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, відповідач є працездатною особою, інші утриманці в нього відсутні, у нього відсутнє рухоме та нерухоме майно у власності, він не працює, у нього відсутні джерела доходу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дітей сторін у забезпеченні належного матеріального їх утримання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1 500 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття, враховуючи що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав малолітніх дітей в даній справі. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідно до частини першої ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дітей 29 жовтня 2021 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві, тому із зазначеного дня підлягають стягненню аліменти, що узгоджується із правилом частини першої статті 191 СК України. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позов задоволено, позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 908 гривень, оскільки позов було подано 29 жовтня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved