Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

08.04.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, уточнивши позов, вказав його підставою те, що він з 11.02.1975 р. по 04.12.2000 р. працював на підприємстві відповідача електрослюсарем, майстром з ремонту обладнання та ремонту, електриком ремонтником з утримання електрообладнання. 25.10.2005 р. рішенням Лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання: - сидеросилікоз першої ст., ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої ст.. Висновком МСЕК від 17.05.2006 р., йому було встановлено - 25% втрати професійної працездатності безстроково. Просить стягнути з відповідача на свою користь 150000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою від 20.05.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 15.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому посилається на те, що позивач працював на підприємстві відповідача у період з 11.02.1975 по 04.12.2000 та був звільнений у зв`язку з переведенням на інше підприємство. У\~період з\~11.12.2000\~по 23.09.2003\~позивач працював\~майстром дільниці\~№1\~з обслуговування\~основних цехів\~«ПівнГЗК» ТОВ\~«Чорметавтоматика» на\~якому було\~проведено розслідування\~обставин та\~причин виникнення\~профзахворювання у\~позивача та\~складено акт\~від 27.02.2006.\~Позивач свідомо\~прийняв запропоновані\~йому умови\~праці і\~усвідомлював можливість\~ушкодження його\~здоров`я та\~його наслідки\~і не\~скористався своїм\~правом у\~будь-який\~час розірвати\~трудовий договір.\~Отже,\~тривалість роботи\~працівника у\~шкідливих умовах\~праці,\~яка збільшує\~рівень професійного\~ризику,\~залежить від\~останнього і\~лише він\~сам несе\~відповідальність за\~наслідки свого\~вибору. Крім того, відповідачем у повною мірою було забезпечено належні умови праці позивача, що полягало у проведені атестації робочих місць, забезпечення працівників індивідуальними засобами захисту, а також інформуванні при укладенні трудового договору про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, і про права працівника на пільги та компенсації за роботу в таких умовах. Також, на думку відповідача, позивачем не доведено наявність моральних страждань, оскільки надані письмові докази до позову свідчать лише про факти роботи позивача на підприємстві відповідача, встановлення йому профзахворювання та стійкої втрати працездатності і не доводять дійсний розмір заподіяної моральної шкоди. Крім того, відповідач зазначає, що із долучених доказів вбачається, що позивач, незважаючи на явні ознаки ушкодження здоров`я продовжував працювати у шкідливих та важких умовах праці. Крім того, відповідач вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між професійним захворюванням позивача та його роботою у відповідача. Заявлена до стягнення сума моральної шкоди, на думку відповідача, не відповідає критеріям розумності і справедливості та не може бути стягнута з відповідача, оскільки правовідносини позивача та відповідача ґрунтувались на трудовому договорі, а до цих правовідносин не може застосовуватись такий спосіб захисту як компенсація моральної шкоди. За відсутності доведених фактів спричиненої позивачу моральної шкоди є недоведеними його твердження щодо зміни умов життя і тривалості душевних страждань. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] працював у період з 11.02.1975 по 04.12.2000 у ПрАТ «Північний ГЗК» за різними професіями. Звільнився з підприємства 04.12.2000 за власним бажанням у зв`язку із переведенням в «Чорметавтоматику»(а.с.9-14). Висновком МСЕК від 17.05.2006 позивачу первинно було встановлено 25% втрати професійної працездатності з 10.05.2006 безстроково у зв`язку з профзахворюванням від 25.10.2005 (а.с.16). Із п.14 Акту №1 розслідування хронічного професійного захворювання, складеного 27.02.2006 ТОВ «Чорметавтоматика», слідує, що позивачу встановлено діагноз:\~сидеросилікоз першої\~ст.\~ускладнений хронічним\~обструктивним захворюванням\~легень першої\~ст.\~ЛН першої-другої\~ст.\~Захворювання професійне.(а.с.15). Із п.16 Акту розслідування слідує, що професійне захворювання виникло за таких обставин. [PERSON] протягом 2 років 9 місяців працював майстром ремонтної дільниці №1 ТОВ «Чорметавтоматика» в основних цехах ВАТ «ПівнГЗК». Основними шкідливими і недоброзичливими чинниками згідно з атестацією робочих місць ТОВ «Чорметавтоматика» є запиленість повітря в робочий зоні 25,0 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3, шум 86 ДБА при ГДК 80 ДБА. При цьому, виконувані роботи характеризувались його перебуванням в умовах запилення повітря робочої зони, що перевищує ГДК, внаслідок несистемного використання комплексу пилеподавлення. [PERSON] протягом 25 років 9 місяців працював на ВАТ «ПівнГЗК» слюсарем КВП на фабриці обґрудкування та електрослюсарем черговим і по ремонту обладнання, майстром. Згідно з атестацією робочих місць та переліку професій, на яких працював [PERSON] на ВАТ «ПівнГЗК», відносяться до списку №1. При цьому, згідно з санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці, підготовленої Тернівською райСЕС №Ф-2/2-571 від 01.10.2004, [PERSON] виконував роботи, які також характеризувались його перебуванням в умовах запилення повітря робочої зони, що перевищує ГДК. (а.с.15). Як вбачається з п.17 Акту розслідування, причиною професійного захворювання позивача є: тривалий протягом 28 років 6 місяців стаж роботи в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК: пил фіброгенної дії. Час перебування в умовах шкідливих факторів більше 80% від загального (продовження зміни). (а.с.15). У п.19 Акту розслідування вказано, що адміністрацією збагачувальної фабрики ВАТ «ПівнГЗК» та адміністрацією ТОВ «Чорметавтоматика» було законодавство про охорону праці, гігієнічні і нормативні (закони та інші нормативно-правові акти) (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов`язку відповідач не виконав. Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України, передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання, складеного 27.02.2006, причиною виникнення професійного захворювання позивача є те, що в процесі роботи позивач підпадав під вплив шкідливих і недоброзичливих чинників. Суд не\~бере до\~уваги доводи\~відповідача про\~те,\~що позивач\~працював на\~інших підприємствах,\~оскільки,\~як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~відповідно до\~п.16\~Акту розслідування\~хронічного професійного\~захворювання від\~27.02.2006,\~професійне захворювання\~у позивача\~виникло,\~зокрема у\~зв`язку з\~його працею\~на підприємстві\~відповідача протягом 25 років 9 місяців, де внаслідок несистемного використання комплексу пилеподавлення позивач підпадав під дію шкідливих виробничих факторів: пил, та згідно зі ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Посилання представника відповідача на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці, та що саме його дії стали причиною професійних захворювань, безпідставні та суперечать викладеному. При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» і нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Отже,\~враховуючи те,\~що позивачу\~первинно та\~безстроково встановлено\~25%\~втрати працездатності,\~його роботу\~в шкідливих\~умовах у\~відповідача протягом\~25\~років 9\~місяців,\~а також\~характер захворювання,\~та пов`язаних\~із спричиненням\~профзахворюванням фізичних\~і моральних\~страждань позивачу,\~їх тривалість\~і тяжкість,\~істотність вимушених\~змін у\~його життєвих\~і виробничих\~стосунках,\~конкретних обставин\~по справі,\~і наслідків,\~що наступили,\~суд вважає,\~що [PERSON] \~має право\~на відшкодування\~з боку\~відповідача моральної\~шкоди,\~так як\~факт заподіяння\~позивачеві моральної\~шкоди наявний.\~Вінзмушений\~змінити звичний\~спосіб життя\~ постійно\~лікуватися.\~Всі ці\~обставини дуже\~ускладнюють його\~життя,\~створюючи почуття\~пригніченості,\~психологічного дискомфорту,\~що призводить до моральних страждань та переживань, значним чином змінили порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для організації свого життя. Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди, що позивач просить стягнути, період часу роботи у відповідача в шкідливих умовах необґрунтовано завищений. Тому вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд враховуючи роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~характер та\~глибину його\~фізичних,\~душевних страждань\~від одержаного\~профзахворювання,\~тривалість лікування,\~втрату можливості\~його повної\~трудової та\~соціальної реабілітації,\~що призвело\~до значних\~змін його\~життєвих зв`язків,\~що потребує\~від нього\~додаткових зусиль\~для організації\~свого життя,\~ вважає,\~що \~для відшкодування\~моральної шкоди\~на користь\~позивача,\~виходячи з\~міркувань розумності,виваженості та справедливості потрібно стягнути з відповідача 100000 грн. за встановлені вперше і безстроково 25 % втрати професійної працездатності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати 1000 грн. судового збору станом на дату подачі позову, від сплати якого було звільнено позивача. На підставі викладеного, ст. ст. 153, 173, 237 -1, КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,

Outcome: partial