Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 вересня 2019 року звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чернишов Сергій Олегович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Уваров Максим Олександрович, Дніпровська міська рада, Департамент адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради, Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, [PERSON] про визнання договору недійсним, витребування майна, скасування рішень про державну реєстрацію прав в якому просив: ?Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45387822 від 06 лютого 2019 року державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. на підставі якого здійснений номер запису про право власності № 30164675 від 05 лютого 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] . ?Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) від 06 лютого 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., зареєстрований в реєстрі за № 162. ?Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45433150 від 08 лютого 2019 року державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгісер О.М. на підставі якого здійснений номер запису про право власності № 30206878 від 06 лютого 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] . ?Витребувати квартиру за адресою: [ADDRESS] : (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) від [PERSON] , що належала на підставі договору дарування від 26 квітня 2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округ Уваровим М.О., зареєстрованого в реєстрі за № 229 на користь [PERSON] . ?Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46679880 від 26 квітня 2019 року державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Уварова М.О. на підставі якого здійснений номер запису про право власності № 31376187 від 26 квіті 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] . ?Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46568620 від 19 квітня 20109 року державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Уварова М.О. на підставі якого здійснений номер запису про право власності № 31271903 від 19 квітня 20109 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] . ?Позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101). ?Усунути перешкоди з боку [PERSON] в здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження квартирою за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] ?Відновити право [PERSON] на реєстрацію місця проживання за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101). Стягнути з відповідачів на користь позивача понесенні судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 лютого 1962 року [PERSON] у складі сім`ї, що складалася з чотирьох членів: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , син- [PERSON] , на підставі ордеру № 159 була надана квартира за адресою: [ADDRESS] . На підставі ордеру № 1213 серія А від 06 вересня 1979 року [PERSON] у складі сім`ї, що складалася з трьох членів: чоловік [PERSON] , син [PERSON] у зв`язку з відселенням з будівельного майданчика за адресою: [ADDRESS] була наданна у володіння та користування квартира за адресою: [ADDRESS] На підставі ордеру № 1214 серія А від 06 вересня 1979 року [PERSON] у складі сім`ї, що складалася з чотирьох членів: чоловік - [PERSON] , дочка [PERSON] , син - [PERSON] у зв`язку з відселенням з будівельного майданчика за адресою: [ADDRESS] була надана у володіння та користування квартира за адресою: [ADDRESS] . Після вселення сім`ї [PERSON] у складі трьох членів до квартири за адресою: [ADDRESS] були відкритті особові рахунки: щодо постачання електричної енергії № 0438115, щодо послуг водоспоживання та водовідведення № 930925020043, щодо постачання газу № 0310013856, щодо послуг по квартирі та обслуговування житлового фонду № 2-350143, щодо постачання теплової енергії № 2-350143 після смерті [PERSON] були переоформлені на [PERSON] , щодо послуг вивезення твердих побутових відходів № 2-350143, щодо технічного обслуговування ліфтів № 2-35014 були відкриті на [PERSON] , щодо надання послуг електрозв`язку № 51049250 відкриті на [PERSON] , які до теперішнього часу не переоформлені. З 29 жовтня 1979 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були прописані в кв. [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, а [INFO] померла [PERSON] ні [PERSON] , ані [PERSON] , ані [PERSON] не здійснювали приватизацію шляхом безоплатної передачі квартири за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з чим не набували право власності у разі приватизації державного майна. Після смерті матері [PERSON] у 2006 році [PERSON] одразу зі своєю дружиною [PERSON] та сином [PERSON] переїхали з квартири за адресою [ADDRESS] в квартиру за адресою [ADDRESS] де з 28 березня 1980 року була прописана його дружина [PERSON] , а спірна квартира залишилася пустою. 10 травня 2019 року о 16.00 годині позивачу зателефонувала його племінниця та повідомила, що в їх квартирі [ADDRESS] відчиненні вікна, після чого він одразу приїхав та виявив що замки в квартирі було змінено. 13 травня 2019 року позивач звернувся з заявою до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо притягнення до відповідальності невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи його майновими правами на нерухоме майно. 14 травня 2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області зареєстровано кримінальне провадження № 12019040650001203 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України за заявою [PERSON] від 13 травня 219 року, та останнього визнано потерпілим у кримінальному провадженні. 06 лютого 2019 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45387822 та здійснений запис про право власності № 30164675 від 05 лютого 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 171425221 від 24 червня 2019 року. Підставою виникнення права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зазначено договір купівлі-продажу від 12 листопада 1999 року, Посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., (зареєстрований в реєстрі за № 7774, який укладено нібито за участю продавців: [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , що діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що мешкає там же, а також на підставі доручення, посвідченого 06 листопада 1999 року Тараненко Л.О., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, в реєстрі № 2630 від імені [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] та покупця: [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно нібито договору купівлі-продажу від 12 листопада 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 7774, текст якого розташований на спеціальному бланку нотаріальних документів "серія АВЕ № 475666", та був відсканований державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. і з 06 лютого 2019 року знаходиться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , неповнолітньому [PERSON] , [INFO] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 січня 1998 року Виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням за № 1/35-98 від 06 січня 1998 року, зареєстрованого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 320п-94. Але даний факт не відповідає дійсності, оскільки на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 січня 1998 року Виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням за № 1/35-98 від 06 січня 1998 року, зареєстрованого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 320п-94 - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , належала квартира за адресою: [ADDRESS] , яка дійсно була продана останніми згідно договору купівлі-продажу від 12 листопада 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 7774, текст якого розташований на спеціальному бланку нотаріальних документів "серія АВЕ № 475666", що підтверджується відповіддю Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів № 03-44/А-454 від 30 липня 2019 року та доданими документами на адвокатський запит адвоката: архівний витяг з рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська № 361 від 21 жовтня 1999 року "Про дозвіл на продаж, обмін приватизованих квартир" щодо надання дозволу на продажу 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] ; копія заяви [PERSON] від 06 жовтня 1999 року щодо надання дозволу на продаж 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] ; копія свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 січня 1998 року Виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням за № 1/35-98 від 06 січня 1998 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; акт обстеження житлово-побутових умов та інші, а також підтверджується відповіддю КП "Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради № 11405 від 08 серпня 2019 року . 06 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] зі згоди дружини [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського Міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., зареєстрований в реєстрі за № 162. 08 лютого 2019 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45433150 та здійснений запис про право власності № 30206878 від 06 лютого 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №171425221 від 24 червня 2019 року. Згідно п. 2 зазначеного договору купівлі-продажу від 06 лютого 2019 року "Вказана квартира належить Продавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 20 листопада 1999 року, Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., за реєстровим номером 7774 зареєстрованого Управлінням житлово-комунального господарства «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровського облвиконкому 21 березня 2001 року, записано в реєстрову книгу № 482п за реєстровим номером 1091-501 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., 05 лютого 2019 року, реєстраційний номер 1758870312101, номер запису про право власності Продавця 2957705. Згідно п. 4 зазначеного договору купівлі - продажу від 06 лютого 2019 року "За домовленістю сторін продаж квартири здійснений за 499 400 (чотириста дев`яносто дев`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок... " Згідно п. 5 зазначеного договору купівлі-продажу від 06 лютого 2019 року "... Продавець свідчить, що будь - яких договорів про відчуження чи щодо користування з іншими особами, від інших прав третіх осіб вільна і Продавець має законне право на її продаж за цим договором... Продавець свідчить, що на момент укладення цього договору заборгованість по комунальним та іншим платежам які стосуються користування, обслуговування та утримання квартири не існують... " Але зазначені відомості у п. 2 даного договору, на підставі яких проведені реєстраційні дії, не відповідають дійсності, оскільки дата посвідчення договору, орган реєстрації, дата реєстрації, реєстрова книга, реєстровий номер та номер запису про право власності не відповідають відомостям Державного реєстру прав, що суперечить ч. 5 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Також зазначені відомості у п. 5 даного договору, на підставі яких проведені реєстраційні дії, не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] мав право користування спірною квартирою на момент укладення договору, що підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 5/5-138 від 12 серпня 2019 року на адвокатський запит адвоката Куценка О.М. від 29 липня 2019 року, а також заборгованість по комунальним та іншим платежам, які стосуються користування, обслуговування та утримання квартири на момент укладення договору існувала, що підтверджується відповіддю КП "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради № 532 від 26 липня 20109 року у розмірі 8 476,37 гривень станом на 01 липня 2019 року, та підтверджується відповіддю ТОВ "ЄРЦ КП" № 424 від 15 серпня 2019 року щодо заборгованості [PERSON] перед КП "Теплоенерго" ДМР у розмірі 19 007,47 гривень, щодо заборгованості [PERSON] перед КП "Жилсервіс-2" ДМР у розмірі 5 336,30 гривень, щодо заборгованості [PERSON] перед КП "Жилсервіс-2" ДМР (Т11В) у розмірі 244,86 гривень. 12 квітня 2019 року відповідач [PERSON] звернувся з заявою до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання позивача [PERSON] та 12 квітня 2019 року державним реєстратором Чуб І.В. прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 5/5-138 від 12 серпня 2019 року. 19 квітня 2019 року між [PERSON] (зі згоди дружини [PERSON] ) та [PERSON] (зі згоди чоловіка [PERSON] ) був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Уваровим М.О., зареєстрований в реєстрі за № 199. В той же день державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Уваровим М.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46568620 та здійснено запис про право власності № 31271903 від 19 квітня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 171425221 від 24 червня 2019 року 26 квітня 2019 року між [PERSON] (зі згоди чоловіка [PERSON] ) та [PERSON] був укладений договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Уваровим М.О., зареєстрований в реєстрі за № 229. В той же день державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Уваровим М.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46679880 та здійснений запис про право власності № 31376187 від 26 квітня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 171425221 від 24 червня 2019 року. А 18 липня 2019 року державним реєстратором відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради прийнято рішення про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка є дружиною відповідача [PERSON] з 16 лютого 2019 року, що підтверджується відповіддю Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 5/5-138 від 12 серпня 2019 року . Станом на 12 вересня 2019 рік право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] . Зазначив, що договір купівлі - продажу від 12 листопада 1999 року укладений між продавцем [PERSON] , неповнолітнім [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] не є укладеним, оскільки не був підписаний, а тому не може бути визнаний недійсним, а тому ефективним способом захисту є саме скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45387822 від 06 лютого 2019 року за [PERSON] . В подальшому 06 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу спірної квартири, який підлягає визнанню недійсним, оскільки [PERSON] правомірно не набув право власності на спірну квартири, тому договір просив визнати недійсним на підставі ст. ст.. 203 215 ЦК України та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Окрім того просив позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням та усунути перешкоди з боку відповідачів [PERSON] в здійсненні ним права користування та розпорядження спірним приміщенням шляхом зняття з реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] та відновити його право на реєстрацію місця проживання за спірною адресою (т. 1 а.с.1-15). 13 травня 2021 року на адресу суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якій останній заперечує про задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки останнім не вірно обрано спосіб захисту. Також зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження володіння та користування спірною квартирою, а отже не доведено порушення його прав відповідачами (т.3 а.с.142-147). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 вересня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (т. 1 а.с. 153). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (т. 1 а.с. 154-158). До суду 01 жовтня 2019 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (т. 1 а.с.159-163). Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чернишов Сергій Олегович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Уваров Максим Олександрович, Дніпровська міська рада про визнання договору недійсним, витребування майна, скасування рішень про державну реєстрацію прав (т. 1 а.с. 164-165). 12 грудня 2019 року ухвалою суду визнано необґрунтованим заявлений [PERSON] відвід (т. 1 а.с. 217-218), а цивільну справу передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід судді у порядку ст. 40 ЦПК України, яка протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Батмановій В.В. (т. 1 а.с. 221). 18 грудня 2019 року ухвалою суду в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді у цивільній справі відмовлено (т. 1 а.с. 223-224). Ухвалою суду від 23 січня 2020 року визнано необґрунтованим заявлений [PERSON] відвід судді, а справу передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід судді у порядку ст. 40 ЦПК України (т. 1 а.с. 245-246, 249-250), яка протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Ткаченко Н.В.. 24 січня 2020 року ухвалою суду в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді у цивільній справі відмовлено (т. 2 а..с 3). 18 лютого 2020 року ухвалою суду задоволено клопотання про витребування доказів (т. 2 а.с. 25-26, 30-33). 03 березня 2020 року в судовому засіданні залучено третю особу орган опіки та піклування. 13 березня 2020 року позивачем в порядку ст. 49 ЦПК України подано позовну заяву про збільшення позовних вимог (т. 2 а.с. 113-127), яка залишена без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків, 09 вересня 2020 року позивачем подано позовну заяву після усунення недоліків (т. 2 а.с. 226-234). Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів (т. 3 а.с. 33-34, 42-44). 21 жовтня 2020 року ухвалою суду відмовлено в прийняті позовної заяви [PERSON] від 13 березня 2020 року та 09 вересня 2020 року та повернуто її позивачу (т. 3 а.с. 35, 45-48), яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2021 року залишена без змін (т. 3 а.с. 78-82). 30 листопада 2020 року [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] подано позовну заяву третьої особи (т. 3 а.с. 88-94). Ухвалою суду від 18 березня 2021 року відмовлено у прийняті позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] до спільного розгляду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Чернишов Сергій Олегович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Уваров Максим Олександрович, Дніпровська міська рада, Департамент адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради, Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, [PERSON] про визнання договору недійсним, витребування майна, скасування рішень про державну реєстрацію прав та повернути її позивачу (т. 3 а.с. 122-123, 128-131). Ухвалою суду від 13 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 3 а.с 152-153). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав наполягав на їх задоволенню з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник заперечували проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися про, день та час слухання справи були повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили, правом на надання відзиву не скористалися. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Фактичні обставини встановленні судом 01 лютого1962 року [PERSON] у складі сім`ї, що складалася з чотирьох членів: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] , син- [PERSON] , на підставі ордеру № 159 була надана квартира за адресою: [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 17). На підставі ордеру № 1213 серія А від 06 вересня 1979 року [PERSON] у складі сім`ї, що складалася з трьох членів: чоловік [PERSON] , син [PERSON] у зв`язку з відселенням з будівельного майданчика за адресою: [ADDRESS] була надана у володіння та користування квартира за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 20) На підставі ордеру № 1214 серія А від 06 вересня 1979 року [PERSON] у складі сім`ї, що складалася з чотирьох членів: чоловік - [PERSON] , дочка [PERSON] , син - [PERSON] у зв`язку з відселенням з будівельного майданчика за адресою: [ADDRESS] була надана у володіння та користування квартира за адресою: [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 21). [PERSON] з 29 жовтня 1979 року по 12 квітня 2196 рік був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб Дніпровської міської ради від 08 серпня 2019 року за № 10/5-1920 (т. 1 а.с. 64) та відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 12 серпня 2019 року за № 5/5-138 (знятий з реєстрації згідно документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням, а саме: відчудження житла)(т. 1 а.с. 70-71). [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі з 29 жовтня 1979 року по 14 лютого 2006 рік (знята з реєстрації згідно свідоцтва про смерть), що підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 12 серпня 2019 року за № 5/5-138 (т. 1 а.с. 70-71). [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі з 29 жовтня 1979 року по 21 лютого 1995 року (знятий з реєстрації згідно свідоцтва про смерть), що підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 12 серпня 2019 року за № 5/5-138 (т. 1 а.с. 70-71). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 65). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 66). Відповідно до наданої інформації комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської міської ради від 08 серпня 2019 року за № 11405 стосовно реєстрації права власності за адресою [ADDRESS] в матеріалах інвентаризаційної справи за зазначеною адресою відсутнє свідоцтво про право власності за [PERSON] , [PERSON] від 06 січня 1998 року виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів згідно розпорядження № 1/35- 98 (т. 1 а.с. 79). 20 серпня 2019 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради за № 3/17- 3712 на запит адвоката повідомлено, що за даними електронної бази департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, відсутня інформація щодо передачі у власність громадянам, шляхом приватизації, квартири [ADDRESS] (т. 1 а.с. 82) Як зазначає сам позивач в позовній заяві після смерті матері в 2006 році він разом зі своєю дружиною та сином переїхали зі спірної квартири до квартири [ADDRESS] , де була прописана його дружина [PERSON] та син [PERSON] 13 травня 2019 року [PERSON] звернувся з заявою до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо притягнення до відповідальності невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи його майновими правами на нерухоме майно. 14 травня 2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області зареєстровано кримінальне провадження № 12019040650001203 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України за заявою [PERSON] від 13 травня 219 року, та останнього визнано потерпілим у кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 89-92). 06 лютого 2019 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45387822 та здійснений запис про право власності № 30164675 від 05 лютого 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 171425221 від 24 червня 2019 року (т. 1 а.с. 113). Підставою виникнення права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зазначено договір купівлі-продажу від 12 листопада 1999 року, Посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., (зареєстрований в реєстрі за № 7774, який укладено нібито за участю продавців: [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , що діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що мешкає там же, а також на підставі доручення, посвідченого 06 листопада 1999 року Тараненко Л.О., приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, в реєстрі № 2630 від імені [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] та покупця: [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с. 116) Згідно нібито договору купівлі-продажу від 12 листопада 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 7774, текст якого розташований на спеціальному бланку нотаріальних документів "серія АВЕ № 475666", та був відсканований державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. і з 06 лютого 2019 року знаходиться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , неповнолітньому [PERSON] , [INFO] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 січня 1998 року Виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням за № 1/35-98 від 06 січня 1998 року, зареєстрованого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 320п-94. Однак на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 січня 1998 року Виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням за № 1/35-98 від 06 січня 1998 року, зареєстрованого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 320п-94 - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , належала квартира за адресою: [ADDRESS] , яка дійсно була продана останніми згідно договору купівлі-продажу від 12 листопада 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 7774, текст якого розташований на спеціальному бланку нотаріальних документів "серія АВЕ № 475666", що підтверджується відповіддю Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів № 03-44/А-454 від 30 липня 2019 року (т. 1 а.с. 100), архівним витягом з рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська № 361 від 21 жовтня 1999 року "Про дозвіл на продаж, обмін приватизованих квартир" щодо надання дозволу на продажу 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 101); копією заяви [PERSON] від 06 жовтня 1999 року щодо надання дозволу на продаж 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 102); копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 січня 1998 року Виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням за № 1/35-98 від 06 січня 1998 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 103); актом обстеження житлово-побутових умов та інші, а також підтверджується відповіддю КП "Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради № 11405 від 08 серпня 2019 року (т. 1 а.с.107). 06 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] зі згоди дружини [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського Міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., зареєстрований в реєстрі за № 162 (т.2 а.с. 178). 08 лютого 2019 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45433150 та здійснений запис про право власності № 30206878 від 06 лютого 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №171425221 від 24 червня 2019 року (т. 1а.с. 112). 12 квітня 2019 року відповідач [PERSON] звернувся з заявою до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання позивача [PERSON] та 12 квітня 2019 року державним реєстратором Чуб І.В. прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 5/5-138 від 12 серпня 2019 року (т. 1 а.с. 70-73). 19 квітня 2019 року між [PERSON] (зі згоди дружини [PERSON] ) та [PERSON] (зі згоди чоловіка [PERSON] ) був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Уваровим М.О., зареєстрований в реєстрі за № 199. В той же день державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Уваровим М.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46568620 та здійснено запис про право власності № 31271903 від 19 квітня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 171425221 від 24 червня 2019 року (т. 2 а.с. 38-39). 26 квітня 2019 року між [PERSON] (зі згоди чоловіка [PERSON] ) та [PERSON] був укладений договір дарування квартири за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Уваровим М.О., зареєстрований в реєстрі за № 229.(т. 2 а.с. 65) В той же день державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Уваровим М.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46679880 та здійснений запис про право власності № 31376187 від 26 квітня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1758870312101) за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 171425221 від 24 червня 2019 року. А 18 липня 2019 року державним реєстратором відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради прийнято рішення про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка є дружиною відповідача [PERSON] з 16 лютого 2019 року, що підтверджується відповіддю Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 5/5-138 від 12 серпня 2019 року (т.2 а.с. 79-83). Станом на 12 вересня 2019 рік право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] (т. а.с. 110-115). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до норм ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушенні, невизнанні або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Частина 4 ст. 26З ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Зміст правочину відповідно до частин 1-3, 5 ст.203 ЦК України не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За загальним правилом, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам його дійсності. До зазначених умов ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України, зокрема, віднесено відповідність форми вчинення правочину вимогам закону. Нотаріальне посвідчення правочину означає, що його зміст, час і місце вчинення, наміри суб`єктів правочину, його відповідність закону та інші обставини офіційно зафіксовані нотаріусом і розглядаються як встановлені й достовірні. У п.26 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Верховного Суду «Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. У п.7 Постанові «Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом». За правилами ч.ч. 1 і 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п. З ст. 215 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред`явлена тільки особами, визначеними у ЦК й інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів - а саме, однією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду., Однак звертаючись до суду з даним позовом, позивачем не надано доказів того, що його права та законні інтереси були порушені спірним договором. Відповідно до роз`яснень п.п 7, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про застосування практики розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначений законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Особам, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину Прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). ЦК України не містить визначення поняття «заінтересована особа» в контексті вимог про визнання правочину недійсними, а тому питання належного позивача у кожному конкретному випадку є оціночним у зв`язку з чим слід враховувати те, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, що у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені та така особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції чи віндикації. У зв`язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1)права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2)у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що- небудь в результаті проведення реституції (права, майно). Загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів сформульовані в статті 216 ЦК України, у якій зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан. Відповідно ст. 316 ч. 1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленим законом. Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності . Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями статей 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Власник може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, котра є останнім набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене, та без визнання попередніх угод недійсними дана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 17 грудня 2014р. у справі № №6-140цс. Стаття 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Цивільно правові способи захисту права власності зокрема ст ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. Статтями 387 388 ЦК України, передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в спарвах про захист права власнсоті та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3 ст. 10 ЦПК України, особа яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходитьсч у володінні відповідача. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Стаття 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Так, з наданих позивачем документів, а саме ордеру № 1213 серія А від 06 вересня 1979 року, вбачається, що основним наймачем спірної квартири була його мати [PERSON] , яка [INFO] померла. Як зазначив сам позивач в позовній заяві після смерті матері в 2006 році він разом зі своєю дружиною та сином переїхали зі спірної квартири та стали проживати за іншою адресою. Окрім того позивач наполягав на тому, що з 06 вересня 1979 року та по теперішній час ані він, ані його батько та мати не здійснювали приватизацію шляхом безоплатної передачі квартири за адресою [ADDRESS] у зв`язку з чим не набували право власності на спірну квартиру. Заявляючи позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав власності, позбавлення [PERSON] права користування спірною квартирою, усунення перешкод в користуванні спірною квартирою шляхом зняття з реєстрації [PERSON] та відновлення права [PERSON] на реєстрацію місця проживання, позивач зазначає про порушення його майнового права та посилається на вимоги ст.ст 405, 391, 387, 388 ЦК України та на ст. 150, 156, 64 ЖК України, однак на підтвердження належності йому спірної квартири, жодного доказу суду не надає. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено суду факт порушення відповідачами його прав та інтересів, за захистом якого він звернувся до суду, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних в повному обсязі. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed