Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач 07.06.2016 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідно до укладеного кредитного договору №HEH2GK0000000118 від 03.10.2008 року [PERSON] надано кредит у розмірі 34169,77 дол. США на термін до 03.10.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №HEH2GK0000000118 між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Станом на 26.05.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 50226,46 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом - 31781,57 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 1695,54 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 585,82 дол. США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 13760,53 дол. США, а також штрафи відповідно до договору: 11,83 дол. США - штраф (фіксована частина); 2391,17 дол. США - штраф (процентна складова). Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором у сумі 50226,46 дол. США, що за курсом 21,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.05.2015 року складає 1061285,20 грн та судові витрати. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 24.09.2015 року відкрито провадження у справі. 01.02.2016 року представник [PERSON] - [PERSON] надав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Зазначив, що позивачем пропущено строки позовної давності. Представник [PERSON] - [PERSON] надав до суду заперечення проти позову. Вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом (1695,54 дол.США) та заборгованість по комісії за користування кредитом (585,82 дол.США) мають юридичну природу одного виду, що свідчить про недотримання норм ст.61 Конституції України. Така ж сама ситуація і відносно штрафів у розмірі 11,83 дол.США та штрафу у розмірі 2391,17 дол.США. Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.05.2015 року, наданого позивачем, було пропущено строк звернення до суду по більшій частині платежів. Трирічний строк позовної давності по багатьом сумам чергового платежу минув, а також річний строк встановлений для нарахування пені, про що відповідач заявляє в своїх запереченням і просить застосувати наслідки пропущення строків позовної давності. Банком не додано до позову довідки НБУ про дійсний курс долара на день оформлення позову (20.05.2015 року), а лише роздруківку з якогось сайту, завірену печаткою самого банку, що не є належним та допустимим доказом по справі. Просив відмовити в задоволенні позову. Позивач надав до суду письмові пояснення, згідно яких просив не приймати до уваги зауваження відповідача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також залишити без розгляду заяву про застосування строків позовної давності. Щодо тез, на які посилається відповідач, а саме на ст.61 Конституції України, яка тлумачить, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності, а також, на те, що заборгованість за комісією, та простроченими процентами мають юридичну природу одного виду зазначив, що згідно п.3.2. кредитного договору, який власноруч був підписаний відповідачем, кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитку банку згідно п.п.2.2.9, 2.3.8 цього договору, далі пені згідно розділу 5 цього договору, простроченої комісії по кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - відсотків, далі простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилася( у т.ч. сума, надана позичальником понад суму щомісячного платежу), направляються на погашення заборгованості за кредитом (якщо інше не передбачено п. 7.8.), далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати, зазначеного в п.8.1 договору. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії (у випадку її щомісячної сплати згідно п. 8.1 даного договору), відсотків і/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони вважаються простроченими. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Отже, одночасне стягнення штрафу і пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки згідно зі статтею 230 ЦК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Таким чином, штраф і пеня є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення виконання зобов`язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Станом на 20.01.2015 року зі сторони відповідача було здійснено останнє погашення в сумі 1038,00 дол.США, а отже позовна давність триває. 28.01.2016 року представник [PERSON] - [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору від 03.10.2008 року №HEH2GK0000000118. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 25.02.2016 року витребувано докази. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 21.03.2016 року позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору від 03.10.2008 року №HEH2GK0000000118, за заявою позивача залишено без розгляду. Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 21.03.2016 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №668/4398/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору від 03.10.2008 року №HEH2GK0000000118. У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», вказана справа передана до Херсонського міського суду Херсонської області до провадження судді Хайдарової І.О. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2019 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Постановою Херсонського апеляційного суду від 26.01.2021 року у справі №668/4398/16-ц ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 26.01.2021 року, якою позовну заяву залишено без розгляду, залишено без змін, яка була направлена на запит суді Майдан С.І. 04.08.2021 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.08.2021 року поновлено провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представники в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи (а.с. 102) наявна заява відповідача [PERSON] про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що заперечує проти задоволення позову. В судове засідання 11.10.2021 року відповідачі та [PERSON] , як представник відповідача [PERSON] , не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. 26.10.2021 року відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від [PERSON] , як представника [PERSON] надійшла заява про укладення з ним договору на надання правової допомоги [PERSON] , просив відкласти розгляд справи. 28.01.2022 року відповідачі та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №HEH2GK0000000118 від 03.10.2008 року [PERSON] надано кредит у розмірі 34169,77 дол. США на термін до 03.10.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 26.12.2011 року між [PERSON] та ПАИ КБ «Приватбанк» укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №HEH2GK0000000118 від 03.10.2008 року. Згідно п. 2.1.3 вказаного договору позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного договору, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів у випадку не пред`явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає банку: одержати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу; здійснити продаж у касі банку готівкою іноземної валюти за курсом купівлі банку даної іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком тільки у випадку пред`явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати. Даний пункт договору виконується лише у випадках укладання договору іпотеки згідно п. 1.3 даного договору або пред`явлення банком вимог, пов`язаних з особистим страхуванням позичальника. Згідно п.2.2. договору зобов`язується використати кредит на цілі, зазначені в п.8.1. даного Договору; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.8.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; сплатити винагороду згідно п.п.8.1 та 7.2 даного Договору. Відповідно до п. 2.2.7 кредитного договору у випадку не подання позичальником банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів на погодженим з банком договорам страхування, банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту згідно п. 2.1.3 даного договору. Позичальник зобов`язується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу і сплату відсотків за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу. Пунктом 3.1 договору передбачено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.8.1 зміненої частини даного Договору. Пунктом 8.1 договору передбачено, що банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти в строк з 03.10.2008 року по 03.10.2018 року включно, у розмірі 34169,77 доларів США на придбання нерухомості. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1018,56 доларів США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Згідно п.8.1.1. договору позичальник зобов`язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п.8.1. повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз.1 п.8.1 даного договору. При порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні ( п.8.4 Договору). Також встановлено, що відповідно до п.8.3 кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань виступає іпотека будинку [ADDRESS] , загальною площею 34,40 кв. м. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №HEH2GK0000000118 між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Однак, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 26.05.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 50226,46 дол. США, яка складається із: - заборгованості за кредитом - 31781,57 дол. США, - заборгованості по процентам за користування кредитом - 1695,54 дол. США, - заборгованості по комісії за користування кредитом - 585,82 дол. США, - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 13760,53 дол. США, а також штрафи відповідно до договору: - 11,83 дол. США - штраф (фіксована частина); - 2391,17 дол. США - штраф (процентна складова). 30.07.2015 року банком направлені відповідачам повідомлення №30.1.0.0/2-050, в яких позивач у зв`язку з порушенням зобов`язань за вказаним вище кредитним договором вимагав достроково повернути суму кредиту у повному обсязі, а також нараховані відсотки та штрафні санкції (прострочена заборгованість становить 21437,54 дол. США). Однак, вимога банку залишена відповідачами без задоволення. За змістом ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Положеннями ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ч.1 ст.1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно вимог ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. За приписами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. В ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.2.2.10 цього договору позичальник зобов`язується при настанні випадків, передбачених п.2.3.3. договору, достроково погасити заборгованість перед банком у повному обсязі. Згідно п. 2.3.7 кредитного договору банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п. 8.1, 8.1.1, 8.1.2 договору, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п. 2.3.3, зокрема при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного договору. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №HEH2GK0000000118 від 03.10.2008 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією є обґрунтованою. Що стосується стягнення пені та штрафів, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст.ст.546, 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору №HEH2GK0000000118 від 03.10.2008 року, а саме пунктом 5.1 передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 договору за кожен день прострочки. При цьому, відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до 8.4 договору при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. У той же час, згідно з пунктом 5.3 кредитного договору №HEH2GK0000000118 від 03.10.2008 року при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. Відповідно до п. 5.4 вказаного договору нарахування неустойки за кожен випадок прострочення зобов`язань, передбачений п. 5.1, 5.2., 5.3, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне бути виконане позичальником. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню лише заборгованість по штрафах у розмірі та валюті, визначених сторонами у кредитному договорі, а саме 250 грн. штраф (фіксована частина), 53064,25 штраф (процентна складова) (5% х 50226,46 долари США х 21,13 грн.), тоді як пеня з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення стягненню з відповідачів не підлягає. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.79 цього Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.3 ст.89 цього Кодексу суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що досліджені у ході розгляду справи докази у сукупності є достатніми для того, щоб дійти висновку про доведення позивачем обставин щодо наявності заборгованості [PERSON] за кредитним договором №HEH2GK0000000118 від 03.10.2008 року у розмірі 34062,93 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 26.05.2015 року становить 719 749,50 грн., з яких 31781,57 доларів США (671 544,57 грн.) заборгованість за кредитом, 1695,54 долари США (35 826,76 грн.) заборгованість за відсотками, 585,82 долари США (12378,38 грн.) заборгованість з комісії; а також 53314,25 грн штрафні санкції, з яких 250 грн. штраф (фіксована частина) та 53064,25 грн. штраф (процентна складова). Щодо заяви представника відповідача [PERSON] про застосування позовної давності, то суд враховує наступне. Останній платіж кредитної заборгованості мав місце 20.01.2015 року, що вбачається з розрахунку, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] 07.06.2016 року. Відповідно до п. 5.5 кредитного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором встановлюють сторонами тривалістю 5 років. Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Тому, заява представника відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Крім цього у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3654,00 гривень.

Outcome: partial