Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення авансового платежу. Згідно змісту позовних вимог позивач просила суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти, передані в якості авансу в сумі: 53055 грн 00 коп, що на день укладення договору за курсом НБУ складає 2000 доларів США та штрафу в сумі: 53055 грн, що на день укладення договору за курсом НБУ складає 2000 доларів США. Позов обґрунтовано тим, що між позивачем і відповідачем 24.09.2021 року був укладений Попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений ПН КМНО Кондратенко О.В. за №1781.У вказаному договорі сторони погодили всі істотні умови купівлі-продажу належної відповідачеві квартири. Проте, в усній формі відповідач відмовилась у подальшому укладати основний договір, без обґрунтування причин своєї відмови. До того ж, повернути сплачений позивачем аванс відповідач також відмовилась. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з метою їхнього захисту і стягнення з відповідача сплаченого на її користь авансу та штрафу, які обумовлені умовами попереднього договору. Ухвалою від 09.11.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити її. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала. Зазначала, що в жовтні 2021 до неї прийшов чоловік, який хотів купити квартиру, яку вона виставила на продаж на сайті OLX. Подивившись квартиру він одразу погодився купити і запропонував їй 500 доларів США в якості задатка. Вона відмовилась і відповіла що буде оформлювати задаток нотаріально у розмірі 2000$ США. Приїхавши до нотаріуса і не побачивши покупця, який оглядав її квартиру, їй запропонували оформити задаток з його сестрою [PERSON] . Підтвердила, що 24.09.20201 року між [PERSON] та нею був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири від 24.09.2021 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенко О.В. за №1781 на умовах, передбачених цим попереднім договором. 26.10.2021, прибувши до офісу нотаріуса, за адресою: вул. Маршала Тимошенка, 18 у м. Києві, відповідач повторно повідомила позивача про те, що обумовлену попереднім договором (п. 6 Договору) суму оплати за квартиру з урахуванням сплаченого авансу (2000 тисячі доларів США) у розмірі 34000 тисячі доларів США відповідач бажає отримати в еквіваленті у гривнях у безготівковій формі (переказ коштів з поточного рахунку на поточний рахунок). У судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві, додатково підтвердила, що до нотаріуса ні 01.12.2021 року, ні 02.12.2021 року не прибувала. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази та надавши їм оцінку у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (сформованих станом на 01.11.2021 року) [PERSON] на праві власності належить (станом на 01.11.2021 року) квартира [ADDRESS] . 24.09.2021 року був укладений між [PERSON] та [PERSON] . Попередній договір купівлі-продажу цієї квартири, посвідчений ПН КМНО Кондратенко О.В. за №1781. Відповідно до п.1 цього Договору продавець та покупець зобов?язуються в строк до 26 жовтня 2021 року (включно) укласти основний договір купівлі-продажу квартири на умовах, що визначені цим договором. Згідно із п. 2 Попереднього договору, за основним договором продавець має взяти на себе зобов?язання передати у власність покупця належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , а покупець має взяти на себе зобов?язання прийняти у власність цю квартиру і сплатити за неї суму грошей, що визначена цим договором. У п. 4 Договору визначено, що ціна квартири складає еквівалент у гривні за курсом НБУ на день розрахунку 36000 доларів США. Пунктом 5 Договору визначено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення основного договору купівлі-продажу покупець передав продавцю, а продавець отримав від покупця гроші у сумі: 53055 грн, що на день підписання цього попереднього договору еквівалентно сумі: 2000 доларів США. Передачу грошей здійснено покупцем продавцю до підписання ними цього договору. Наявність підписів сторін на цьому договорі підтверджує факт отримання продавцем коштів, зазначених в цьому пункті договору. Відповідно до п. 7 Договору хто необґрунтовано відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення основного договору купівлі-продажу у визначений в пункті 1 цього попереднього договору (чи додатково погоджений) термін та на вищезазначених (чи додаткового погоджених) умовах, повинен відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням чи відмовою від договору купівлі-продажу; у разі, коли основний договір купівлі-продажу не відбудеться з вини продавця, він зобов?язується повернути покупцю отриманий від нього аванс у повній сумі не пізніше 27.10.2021 року, а також сплатити штраф в розмірі суми авансу сплаченого за цим договором. При несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 0,1 відсотку від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення виконання. В матеріалах справи містяться також вимога від 29.10.2021 року [PERSON] до [PERSON] про виконання умов попереднього договору, що була направлена засобами поштового зв`язку на адресу відповідача, що підтверджується копією поштового відправлення №0405047416132. Відповідно до укладеного 05.11.2021 року Договору про зміну Попереднього договору купівлі-продажу від 24.09.2021 року, посвідченого ПН КМНО Кондратенко О.В. за реєстровим №1781, п. 1 попереднього договору було змінено, а саме: «продавець та покупець зобов?язуються в строк до 02 грудня 2021 року (включно) укласти основний договір купівлі-продажу квартири на умовах, що визначені цим договором». Відповідно до укладеного 05.11.2022 року Договору про зміну Попереднього договору купівлі-продажу від 24.09.2021 року, посвідченого ПН КМНО Кондратенко О.В. за реєстровим №1781, п. 7 попереднього договору було змінено, а саме: «той із нас, хто необґрунтовано відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення основного договору купівлі-продажу у визначений в пункті 1 цього попереднього договору (чи додатково погоджений) термін та на вищезазначених (чи додаткового погоджених) умовах, повинен відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням чи відмовою від договору купівлі-продажу; у разі, коли основний договір купівлі-продажу не відбудеться з вини продавця, він зобов?язується повернути покупцю отриманий від нього аванс у повній сумі не пізніше 03.12.2021 року, а також сплатити штраф в розмірі суми авансу сплаченого за цим договором. При несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 0,1 відсотку від суми, що підлягає поверненню, за кожен день прострочення виконання.» Обставини, на які покликається позивачка у позовній заяві як на підстави подання цього позову, були підтверджені також показаннями свідка [PERSON] , наданими у судовому засіданні, яка була брокером при укладенні спірного попереднього договору. В судовому засіданні вона пояснила, що Нотаріус не змушувала відповідача нічого підписувати. Оголошення про продаж квартири свідок знайшла в інтернеті. Свідок була присутня при обох зустрічах сторін у нотаріуса. Сторони двічі пробували укласти договір купівлі-продажу, але були укладені лише зміни. У судовому засіданні відповідач також визнала, що нею було укладено вказаний попередній договір, а також, що вона не з?явилась до нотаріуса з метою укладення договору купівлі-продажу спірної квартири ні 1 грудня, ні 2 грудня 2021 року. Одночасно, відповідач покликалась на вчинення відносно неї з боку позивача шахрайських дій, а також у судовому засідання зауважила про вчинення тиску на неї з боку нотаріуса з метою підписання попереднього договору між сторонами. Разом з тим, факт прибуття позивача 02.12.2021 року до нотаріуса з метою укладення основного договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , підтверджено свідоцтвом, засвідченим ПН КМНО Кондратенко О.В. з якого вбачається, що [PERSON] перебувала з 16 год 00 хв до 16 год 30 хв 02 грудня 2021 року у офісі ПН КМНО Кондратенко О.В. Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням своїх договірних обов`язків відповідача перед позивачем. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною 1 ст. 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Основними ознаками завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує, а також він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань. Таким чином, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови. Однак, договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати передані кошти завдатком. Кошти були сплачені в рамках попереднього договору, яким передбачено лише зобов`язання сторін укласти Договір купівлі-продажу квартири, а не зобов`язання, характерні для самого договору купівлі-продажу. В такому випадку, такі кошти не може вважатись завдатком, оскільки він не є доказом укладення основного договору, він не забезпечує його виконання і не є способом платежу по основному зобов`язанню. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України, такий платіж є авансом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 року у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим на підставі положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Крім того, слід зазначити, що аналогічний правовий висновок викладено і у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року в справі №6-176цс12. Зокрема, Судова палата в цивільних справах Верховного Суду України зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника за попереднім договором платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Законом не передбачено випадків, в яких аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, зобов`язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, і аванс залишається у сторони, яка його отримала. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства. В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2012 року, від 14 березня 2012 року, від 27 липня 2011 року у справах про стягнення авансових платежів, сплачених за попередніми договорами і розірвання таких договорів суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що в разі неукладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст. 570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили. Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс - це лише спосіб платежу і він не є зобов`язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов`язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Тобто, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов`язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладався, отже, грошові кошти отримані відповідачем у розмірі: 2000 доларів США, що на день підписання сторонами попереднього договору еквівалентне 53055 грн., підлягають поверненню на користь позивача, оскільки є авансом. А тому, позовна заява у частині стягнення на користь позивача суми авансу підлягає задоволенню. Одночасно у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що, зокрема, [PERSON] , відповідно до умов укладеного між сторонами попереднього договору ухилилась від укладання основного договору шляхом неявки до визначеної сторонами нотаріальної контори у запропоновану дату. Так як, конкретної дати укладення сторонами договору у письмовому виразі не погоджувалось. Покликання позивача на неприбуття відповідача до нотаріальної контори 02.12.2021 року з 16 год 00 хв до 16 год 30 хв не підтверджує цієї обставини, адже сторонами не встановлювалось у договірній формі, що саме у цю дату і проміжок часу має відбутись укладення основного договору. Умовами попереднього договору погоджено формулювання «в строк до 02 грудня 2021 року (включно)». Крім того, [PERSON] в судовому засіданні зазначала, що вона мала намір продати квартиру взагалі іншій особі, а не позивачу. В жовтні 2021 до відповідача прийшов чоловік, який хотів купити квартиру, яку вона заявила на сайті ОLХ у продаж. Подивившись квартиру він одразу погодився купити і запропонував їй 500 доларів США в якості завдатку. Відповідач відмовилась і відповіла що буде оформлювати завдаток нотаріально у розмірі 2000 доларів США. Приїхавши до нотаріуса і не побачивши покупця, який оглядав її квартиру, мені запропонували оформити попередній договір з його сестрою - [PERSON] , що й було зроблено, однак 26.10.2021 року до нотаріуса прийшла Ельфаран Лейла , яка хотіла придбати квартиру замість [PERSON] . За таких обставин у суду немає підстав вважати, що [PERSON] допустила безпідставне ухилення від укладення основного договору та зобов`язана сплатити передбачений попереднім договором штраф. Отже, у цій частині позовних вимог належить відмовити. Варто наголосити, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. До того ж, суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі не є умови укладення попереднього договору, його дійсність чи недійсність, з огляду на те, що відповідач не подавала до суду зустрічного позову, в якому б зазначала про недійсність попереднього договору, чинення на неї тиску при його укладенні тощо. А тому, суд критично також ставиться до і до цих доводів та не приймає їх при вирішенні цього спору. Таким чином, суд вважає, що оскільки договор купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, передана позивачем відповідачу грошова сума не має обов`язкових ознак, характерних завдатку, а тому вона є авансом, який підлягає поверненню позивачу, із зазначених підстав. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі: 908,00 грн. До того ж, відповідач просила суд стягнути з позивача судові витрати, які вона понесла у зв?язку із розглядом цієї справи. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Ураховуючи те, що до першої заяви по суті спору, а саме: до свого відзиву, відповідач [PERSON] не подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу, та акт наданих їй юридичних послуг, які вона понесла і які очікувала понести в зв`язку із розглядом справи, а долучила до відзиву лише квитанцію про оплату послуг адвоката. Тому відповідно до ст. 134 ЦПК України суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення її заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Отже, зважаючи на часткове задоволення позову у цій справі, відсутність належних доказів несення відповідачем судових витрат у цій справі, правові підстави стягувати з позивача на користь відповідача судові витрати, про які заявляє відповідач, відсутні, а тому у задоволенні клопотання [PERSON] належить відмовити.

Outcome: partial