Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла його баба [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, за яким усе належне їй на день смерті майно заповіла йому. До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 4,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (колишньої Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області). Вказує, що у встановлений шестимісячний строк після смерті [PERSON] він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки проживав окремо від спадкодавця і не знав про наявність заповіту. Про наявність заповіту йому стало відомо лише у червні 2021 року від матері [PERSON] . Коли він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то у прийнятті такої заяви йому було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного строку. Тому просить визначити йому додатковий строк у три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року замінено неналежного відповідача - Старокостянтинівську міську раду Хмельницької області на належних - [PERSON] та [PERSON] (а.с.120). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Мініх І.М. позовні вимоги підтримала та просить позов задоволити, посилаючись на те, що [PERSON] не знав про заповіт, який на його користь склала [PERSON] , оскільки проживав окремо від неї, і лише у червні 2021 року його мати [PERSON] переглядала документи [PERSON] та віднайшла заповіт, про що одразу ж повідомила його. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що вона також є онукою [PERSON] та її спадкоємцем за законом, оскільки її батько [PERSON] був сином [PERSON] й на день її смерті був зареєстрований та проживав разом із нею, а тому є таким, що прийняв спадщину, однак не оформив її та помер [INFO] . Тому вважає, що вона, як спадкоємець [PERSON] також має право на майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Шепетівка Хмельницької області померла [PERSON] , яка для позивача [PERSON] була бабою (а.с.5, 11-13). 02 грудня 2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений того ж дня секретарем Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області Янюк Т.А., зареєстрований в реєстрі за №50, згідно якого усе належне їй на день смерті майно вона заповіла своєму онуку [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Березненського старостинського округу Хмельницького району Хмельницької області №64 від 13 жовтня 2021 року заповіт [PERSON] , посвідчений 02 грудня 2009 року секретарем Березненської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, на день смерті не відмінявся та не скасовувався (а.с.41). За повідомленням приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Мельник Л.П. №180/01-16 від 29 червня 2021 року [PERSON] було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском, визначеного статтею 1270 ЦК України, шестимісячного строку для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] (а.с.14). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №65630586 від 19 липня 2021 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась.(а.с.23). Крім того, судом встановлено, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в с. Березне Старокостянтинівського району Хмельницької області і до складу її сім`ї входив син [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. [INFO] [PERSON] помер. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] по закону, у встановленому законом порядку прийняли спадщину та оформили свої спадкові права, що підтверджується матеріалами спадкової справи №196/2018, заведеної 10 квітня 2018 року Старокостянтинівською державною нотаріальною контрою до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.49-114). Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №591/1271/18, у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі №558/381/20. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі №761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі №315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. Вирішуючи питання про визнання таких причин як необізнаність [PERSON] про наявність заповіту поважними, суд враховує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, а отже відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не міг повідомити спадкоємця [PERSON] про наявність заповіту. При цьому, суд також враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, а також те, що позивач [PERSON] не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не знав про існування заповіту, про наявність якого йому стало відомо лише після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] з поважних причин, а саме, через необізнаність про наявність заповіту, а тому йому слід визначити додатковий строк - три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved