Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до суду, по якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та примусово зняти їх з реєстраційного обліку. Позов обґрунтований тим, що позивач по справі є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. В даній квартирі, окрім позивача, також зареєстровані його колишня дружина та зять, які в квартирі не проживвають. На підтвердження законності своїх вимог посилається на ст. 405 ЦК України. Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністі. Відповідачі до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали. Третя особа до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення якого повідомлена належним чином. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу р.№ 7-1069, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 01.03.2008 року. Підставою звернення до суду із позовом стали посилання позивача на те, що в даній квартирі також зареєстровані колишня дружина [PERSON] та зять позивача - [PERSON] , які не проживає у зазначеній квартирі протягом останніх 12 років, що підтверджується актом про непроживання, складеного сусідами та начальником ВД № 6 КП ЖКС « Порто-Франківський». Перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог суд дійшов висновку по можливість часткового задоволення позову. На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла і законом. Згідно ст. 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають та, на даний час, не вжили дій щодо зняття з реєстрації свого місця проживання уквартирі, яка розташована за адресою: кв. [ADDRESS] права позивача, як власника приміщення, де зареєстровані відповідачі порушуються. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника квартири порушуються, та враховуючи ту обставину, що відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд відмовляє в частині вимог про примусове знання є реєстраційного обліку відповідача по справі, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для знаття з реєстраційного обліку, отже у даній частині вимог права позивача станом на теперішній час на порушені, а суд не може вирішувати спори на майбутнє. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі- особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Отже, з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного й

Outcome: partial