Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

07 травня 2021 року позивач - ПрАТ «АК «Київводоканал» - звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] - про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 12 366,66 грн., 3 % річних у розмірі 571,05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1456,08 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2015 між ПАТ «АК «Київводоканал» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого постання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: [ADDRESS] . Відповідач внаслідок порушення умов Договору та вимог, що передбачені нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.06.2017 по 31.03.2021, послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у відповідача утворилась вказана заборгованість. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17.05.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 17.06.2021. 17.06.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 31.08.2021. 31.08.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на приписи ст. 256, 257 ЦК України, стверджує, що вимога позивача про стягнення боргу за період з червня 2017 по березень 2021 року є неправомірною, а закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Крім того, відповідно до розпорядження виконавчої органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16 червня 2015 року № 579, зареєстрованого в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 07 липня 2015 р. № 86/1197, затверджено нормативи питного водопостачання та норми споживання послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у місті Києві, згідно з якими, зокрема, встановлені загальні норми споживання послуг з централізованого постачання холодної води, на одну особу за місяць, (з використанням внутрішньо будинкових систем) - з водопроводом каналізацією, центральним гарячим водопостачанням з ваннами завдовжки 1500мм, обладнаними душами становить 4.5 м3 на місяць, щодо централізованого постачання гарячої води на одну особу за місяць (з використанням внутрішньо будинкових систем) - з водопроводом каналізацією, центральним гарячим водопостачанням з ваннами завдовжки 1500 мм, обладнаними душами становить 3,0 м3 на одну особу за місяць. Відповідач вказує, що позивач, користуючись тим фактом, що її помешкання не обладнано квартирним лічильником гарячого та холодного водопостачання всупереч вищевказаних норм нараховував їй плату за користування холодним водопостачанням в середньому по року з розрахунку 13м3 на одну особу, згідно з розрахунком заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення (в матеріалах справи), що майже в тричі перевищує затверджену норму споживання, що згодом призвело до невірних нарахувань, які наразі є складовою боргу. До відзиву відповідачем додано заяву «про застосування строку позовної давності», в якій зазначається, що позивач стягує заборгованість за період з червня 2017 року по березень 2021 року, що значно перевищує три роки, тому позивач пропустив позовну давність щодо стягнення заборгованості за вказаний період. У зв`язку з вказаним відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у позові. Розгляд справи 31.08.2021 відкладено на 20.10.2021 для надання можливості стороні позивача подати відповідь на відзив на позовну заяву. 07.09.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначається, що відповідач періодично сплачував заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. Так, у жовтні 2017 року сплатив 600,00 грн, у серпні 2018 року - 500,00 грн, у серпні 2019 року - 500,00 грн, у січні 2020 року - 490,00 грн, у червні 2020 року - 480,20 грн, що свідчить про усвідомлене, часткове погашення боргу відповідачем, що в свою чергу є визнанням боргу відповідачем та свідчить про переривання позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, отже позовні вимоги про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги заявлені в межах позовної давності. Зазначене відповідає правовій позиції, раніше висловленій Верховним Судом у постанові від 22.01.2019 у справі № 437/2726/13-ц: «З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачі, сплативши частково заборгованість за житлово-комунальні послуги, перервали позовну давність». Правила переривання позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 668/8830/15-ц). Також у відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Квартирні прилади обліку обов`язково мають бути опломбовані постачальником послуг. В період з 01 червня 2017 року по березень 2021 року нарахування відповідачу проводилося згідно з п. 11 Правил № 630 за показниками загальнобудинкового приладу обліку води. Тому, ПрАТ «АК «Київводоканал» вказує, що ним правомірно проводилися нарахування за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення по квартирі [ADDRESS] з червня 2017 року по березень 2021 року за показниками загальнобудинкового приладу обліку води на 1 особу. Розгляд справи 20.10.2021 відкладено на 02.12.2021 для надання можливості відповідачу ознайомитися із відповіддю на відзив. У судовому засіданні 02.12.2021 оголошено перерву до 25.01.2022. У судове засідання 25.01.2022 з`явилися представник позивача та відповідач. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач просила застосувати наслідки спливу позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 01.10.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1 Договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Згідно з п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13). Встановлено, що відповідач отримував послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , за якою зареєстровано його місце проживання, на підставі договору від 01.10.2015. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року№ 2119-VIII витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку визначається окремо для кожної будівлі із розрахунку на один рік, для складової витрат на повірку ділиться на строк міжповірочного інтервалу. Отже, як встановлено судом, відповідач в порушення умов Договору та вимог, що передбачені наведеними вище нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих послуг в період з 01.06.2017 по 31.03.2021 з водопостачання та водовідведення виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 12 366,66 грн., що складається з: 12 336,96 грн. заборгованості з оплати за послуги з водопостачання та водовідведення, 29,70 грн. заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено. Оскільки квартира відповідача не має квартирних засобів обліку, у період з 01 червня 2017 року по березень 2021 року нарахування відповідачу проводилося згідно з п. 11 Правил № 630 за показниками загальнобудинкового приладу обліку води. Тому, суд вважає обґрунтованими доводи ПрАТ «АК «Київводоканал» про те, що ним правомірно проводилися нарахування за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення по квартирі [ADDRESS] з червня 2017 року по березень 2021 року за показниками загальнобудинкового приладу обліку води на 1 особу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з простроченням відповідачем оплати спожитих житлово-комунальних послуг позивач відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував 3% річних у розмірі 571,05 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1456,08 грн. З огляду на зазначене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 12366,66 грн., 3 % річних у розмірі 571,05 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 456,08 грн є доведеними та обґрунтованими. Водночас, як зазначалося вище, відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до усталених загальних правових висновків Верховного Суду щодо порядку застосування позовної давності, викладених, зокрема, в постановах від 23 січня 2020 року у справі № 916/2128/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 914/197/19, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За приписами статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 01 червня 2017 року по 31 березня 2021 року включно. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково здійснював оплату протягом спірного періоду, а саме у жовтні 2017 року сплатив 600,00 грн, у серпні 2018 року - 500,00 грн, у серпні 2019 року - 500,00 грн, у січні 2020 року - 490,00 грн, у червні 2020 року - 480,20 грн. Отже, у зв`язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості відбулося переривання позовної давності, а тому позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved