Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив що сторони перебувають у шлюбі з 05 липня 2019 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося. На даний час сторони однією сім`єю не проживають, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Зберігати сім`ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовною заявою. Ухвалою Красногвардійськоо районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року матеріали цивільної справи направлено до Верховного суду для визначення підсудності в порядку ст. 29 ЦПК України. Відповідно до ухвали Верховного суду від 24 грудня 2021 року відмовлено у визначенні підсудності цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, матеріали справи повернено до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. В судове засідання позивач не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання, повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності суду, не надала. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 липня 2019 року. Шлюб зареєстровано Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис - 346 (арк.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (арк.с.24,25). Сторони не ведуть спільного господарства, та не підтримують шлюбних відносин. Позивач зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно, і збереження сім`ї неможливе. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved