Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

23 квітня 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що 08.08.2007 між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір DN80FI00000102 відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 15300 доларів США на термін до 07.08.2027 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в строки та порядку встановленими кредитним договором. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав та не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки. У зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань у відповідача за період з 23.02.2018 по 23.02.2021 утворилась заборгованість 1087,95 доларів США, що складається з 1087,95 доларів США - 3% річних від простроченої суми. Представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 1087,95 доларів США, що за курсом 27,93 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2021 року складає 30386,44 грн. а також судові витрати по справі. 10 червня 2021 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська вказану цивільну справу передано до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. 08 липня 2021 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження. Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2021 позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто зі [PERSON] на користь Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за період з 23.02.2018 року по 23.02.2021 року у розмірі 1087,95 Доларів США, що за курсом 27,93 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2021 року складає 30386,44 грн. за кредитним договором № DN80FI00000102 08.08.2007 року. Стягнуто зі [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року скасовано заочне рішення від 23 вересня 2021 року та призначено справу до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також надав пояснення, аналогічні обставинам, що викладені у позові. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що у матеріалах справи відсутні докази отримання [PERSON] кредитних коштів, не доведений розмір заборгованості перед банком. В матеріалах справи відсутні докази того, що строк виплати заборгованості настав. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 08.08.2007 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN80FI00000102, відповідно до умов якого останній повинен отримати кредит у розмірі 19629,20 доларів США терміном до 07.08.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору (а.с. 7-9). Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору № DN80FI00000102 від 08.08.2007 Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом зарахування Кредитором коштів на рахунок Позичальника № _________________, відкритий у Кредитора, та видачі готівки через касу на строк з «08» серпня 2007 р. по «07» серпня 2027 р. включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 19629,20 доларів США. Однак, доказів надання відповідачу будь-яких коштів шляхом зарахування на рахунок Позичальника або видачі коштів готівкою, представником позивача суду не надано. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження суми заборгованості. Наявна в матеріалах справи довідка суми боргу не є належним доказом наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Окрім того, вказана довідка не містить інформації щодо якого саме Договору вона складена, вказана довідка не завірена належним чином. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються

Outcome: dismissed