Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

07 грудня 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , 2008 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову вказує на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду по справі № 204/8315/16-ц від 28 лютого 2017 року. Від спільного життя у сторін народилися діти: син - [PERSON] , та дочка - [PERSON] . Діти проживають разом з матір`ю позивачем по справі. Вихованням дітей вона займається самостійно. Відповідач допомагає матеріально, але не регулярно та у сумі, яку він сам вважає необхідною. Вона не має можливості самостійно утримувати дітей, дітям потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, підручників тощо. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей. 02 лютого 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Позивач та відповідач займаються вихованням дітей спільно. В будні дні діти проживають з матір`ю позивачем по справі, за місцем реєстрації та навчання, а у вихідні дні чи коли позивач від`їжджає на тривалий час закордон діти живуть у батька - відповідача по справі або відвідують бабусю (мати відповідача) за винятком днів, коли хтось з членів родини хворіє. Таким чином, твердження позивача щодо того, що вона виховує дітей самостійно, не відповідають дійсності. Відповідач регулярно протягом всього часу, який не перебуває у шлюбі з позивачем, приймає участь в утриманні дітей. За період з 2019 року по 2021 рік включно відповідач перерахував на рахунок позивача суму аліментів у розмірі 101\~305,03 грн., що складає 2\~814,03 грн. на місяць. Дана сума перевищує третину доходів відповідача та більша, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Таким чином, твердження позивача щодо нерегулярності та недостатності розміру матеріальної допомоги на утримання дітей є такими, що не відповідають дійсності. Крім щомісячних платежів, відповідач купує дітям одяг, взуття, продукти харчування, сплачує за навчання, організовує спільне дозвілля у вихідні та святкові дні, а також щорічний відпочинок на морі. Наразі він не перебуває в офіційному шлюбі, але 4 роки проживає у фактичних шлюбних відносинах з цивільною дружиною, вони також разом виховують та утримують неповнолітню дочку його цивільної дружини від першого шлюбу [PERSON] , він є главою сім`ї і повинен забезпечувати себе, цивільну дружину та дочку. Для свого непрацездатного батька він є годувальником, оскільки він є пенсіонером по інвалідності, та він як син надає йому матеріальну допомогу. У зв`язку з викладеним у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити в повному обсязі та просив дозволити йому продовжити утримувати дітей та сплачувати на їх користь аліменти самостійно, без залучення додаткових органів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначила, що діти мають добрий стан здоров`я та додаткових витрат на лікування не потребують. Відповідач дійсно сплачує аліменти майже кожного місяця у розмірі від 1 600,00 грн. до 3\~000,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що має добрий стан здоров`я та додаткових витрат на лікування не потребує. Приймаю участь у виховані та утриманні дітей. Інших дітей не має, Нерухомості у власності не має. Має у власності лише автомобіль. Також допомагає своєму батькові, який є інвалідом. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2006 року. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року по справі № 204/8315/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 02 червня 2006 року в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 291, було розірвано (а.с. 6). Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 серпня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 739 (а.с. 4); дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 02 липня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1097 (а.с. 5). У вказаних свідоцтвах про народження батьками дітей зазначені позивач та відповідач. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] . Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання спільних з позивачем дітей, що підтверджується Випискою по картці відповідача, виданою Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 36-39), а також Випискою по картці, виданою Акціонерним товариством «Універсал Банк» (а.с. 40-41). Позивач не заперечувала та визнавала той факт, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, іноді купує речі для дітей та проводить з дітьми час, однак зазначила, що витрати на утримання дітей відповідач несе на власний розсуд, що не може забезпечити потреби дітей на достатньому рівні. Відповідно до\~ст. 180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим і індивідуальним. Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.ч. 1-2 ст. 181 СК України). Отже, Сімейним кодексом України передбачено два види сплати аліментів на утримання дитини: договірний коли батьки досягли згоди щодо порядку та розміру сплати аліментів, та судовий коли такої домовленості між батьками досягнуто не було. При вирішенні даної справи суд виходить з того, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про стягнення\~\~аліментів є беззаперечним доказом того, що домовленості між батьками дітей щодо розміру аліментів досягнуто не було. Згідно\~з ч.\~3\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, утримання дитини до досягнення нею повноліття\~є обов`язком кожного з батьків. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву як на підставу для відмови у задоволенні позову на те, що у вихідні дні та коли позивач від`їжджає за кордон, діти перебувають у нього або у його матері, а також він надає матеріальну допомогу на утримання дітей, купує їм одяг, продукти харчування, сплачує за відпочинок на морі, жодним чином не свідчать про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, оскільки звернення позивача до суду свідчить про наявність спору між ними, який повинен бути вирішений у судовому порядку. Згідно з ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стан здоров`я відповідача встановлений судом як добрий та не потребуючий додаткових витрат на лікування. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та має добрий стан здоров`я, суд вважає, що\~він спроможний\~надавати позивачу\~аліменти на утримання спільних дітей. Стан здоров`я дітей судом також встановлений як добрий. Відомості про наявність у дітей хронічних або тяжких захворювань відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Неповнолітньому [PERSON] на час розгляду справи судом виповнилось 13 повних років, а неповнолітній [PERSON] 11 повних років. Згідно з Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX\~«Про державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання\~про розмір\~стягнення аліментів\~суд вважає,\~що справедливим\~та об`єктивним\~розміром стягнення\~аліментів на\~двох дітей\~буде 1/3\~частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. При цьому, відповідачем не доведено, що його батько [PERSON] дійсно перебуває на його матеріальному утриманні і він надає матеріальну допомогу, у зв`язку з чим судом такі твердження відповідача до уваги не беруться. Крім того, у судовому засіданні відповідач визнав той факт, що батько проживає окремо від нього. Суд також зазначає, що наявність у [PERSON] (з якою як зазначив відповідач він на теперішній час спільно проживає однією сім`єю), неповнолітньої дочки від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , в даному випадку не впливає на визначення судом розміру аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] та\~ [PERSON] . Допустимих доказів на підтвердження факту сумісного проживання [PERSON] , [INFO] , спільно з відповідачем та перебування на його утриманні, матеріали справи не містять і тому судом до уваги не беруться. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дітей, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 07 грудня 2021 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, на користь матері [PERSON] , що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог до\~ст. 141 ЦПК України,\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved