Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права на частку земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0219427 в порядку спадкування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] \~померла [PERSON] . При житті [PERSON] набула права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0219427. 20.10.1989 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Однак позивач позбавлений можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , так як відповідно до ст. 534 ЦК УРСР являється спадкоємцем за заповітом, а тому прохає: поновити йому строк звернення до суду та визнати за ним право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0219427 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, однак його представник надала суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, в якій при розгляді справи покладався на розсуд суду та прохав слухати справи у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . \~Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно, що складається з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0219427, що підтверджується копією сертифікату, яка мається в матеріалах справи. За змістом ст. ст.\~1,\~9 Закону України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до п. 2\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання\~\~землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. \~ На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. За життя, 20 жовтня 1989 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не перебувало і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідала гр. [PERSON] , тобто позивачу по справі. На день смерті заповідача заповіт не змінявся та не скасовувався, про що свідчить довідка виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 17.12.2021 року №19-01-13/224 та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №67134842 від 04.11.2021. Після смерті [PERSON] позивач відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР фактично прийняв спадщину, проживаючи з нею на час відкриття спадщини, про що свідчить акт про фактичне проживання особи від 22.02.2021, складений депутатом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Струнець Р.М. в присутності двох сусідів [PERSON] та [PERSON] , скріплений печаткою Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. Окрім цього факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що з вони є сусідами [PERSON] , який з 1994 року став постійно проживати з [PERSON] . Також повідомили, що [PERSON] проживав з [PERSON] до дня її смерті та здійснив її поховання. Інших спадкоємців майна [PERSON] немає, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.10.2021 року, з якої вбачається, що по параметру запиту: [PERSON] , дата смерті: [INFO] інформація відсутня, а також відповіддю Харківського обласного державного нотаріального архіву від 05 листопада 2021 року №3899/01-21, з якої вбачається, що за наявними в нотаріальному архіві даними, згідно з записами в алфавітних книгах обліку спадкових справ Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області за 1999-2000 роки заяви про прийняття спадщини, відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину від спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Позивач з метою прийняття спадщини в нотаріальному порядку після смерті [PERSON] звертався до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №382/02-31 від 25 травня 2021 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] і до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. \~\~Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ \~ Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. \~ \~ \~ \~Окрім цього, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved