Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Рябоконь Віктор Анатолійович звернулася до суду з позовною заявою до Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої вимоги таким. Позивачка є власницею сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0037241, на землю, яка знаходиться на території Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області (колишньої Колодязненської сільської ради Дворічанського району Харківської області), який належав їй на підставі розпорядження Дворічанської районної державної адміністрації та зареєстрований 26 лютого 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів колишнього КСП «Колодязнянське» за № 438. Після звернення до Земельного відділу Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області з питання надання дозволу на виготовлення на її ім`я технічної документації та подальшого отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку з`ясувалося, що оригінал сертифіката загублено, а його дублікат не видається і подальше виготовлення витягу неможливе. У зв`язку з цим позивачка просить суд визнати за нею право на право на земельну частку (пай), а саме уточнену середню частку земельного паю. Представник позивачки за довіреністю - адвокат Рябоконь В. А. в підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача - Дворічанський селищний голова в підготовче засідання не з`явилася, надавши заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову, просила справу розглянути за відсутності представника Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачкою обставин справи, наданих нею доказів, встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] від 07 червня 1996 року, [PERSON] , [INFO] , була прийнята в члени КСП «Колодязнянське» Дворічанського району Харківської області 07 липня 1996 року. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15 вересня 2009 року, виданого відділом ЗАГС адміністрації муніципального району «Місто Валуйки та Валуйський район» Бєлгородської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 вересня 2009 року, про що зроблено запис акту про укладення шлюбу № 366. Згідно з повідомленням Відділу № 5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № О-4/0-0.23,341-134/336-21 від 17 грудня 2021 року, Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР № 09-00-000409 зареєстровано на колишнє колективне сільськогосподарське підприємство «Колодязнянське» на підставі рішення Дворічанської районної Ради народних депутатів № 46 від 18 вересня 1995 року в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право колективної власності на землю на території Дворічанського району Харківської області від 24 грудня 1995 року за № 18. Дата видачі державного акта не передбачена вищезазначеною книгою. Згідно з розпорядженням Голови Дворічанської РДА № 482 від 24 грудня 1996 року «Про затвердження розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміри в умовних кадастрових гектарах» середній розмір земельної частки (паю) членів колишнього КСП «Колодязнянське» становить 8,80 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до «Справи по паюванню земель колективної власності КСП «Колодязнянське» Дворічанського району Харківської області», затвердженої розпорядженням Голови Дворічанської РДА № 482 від 24 грудня 1996 року, загальна площа сільськогосподарських угідь у колективній власності становить 8136,00 умовних кадастрових гектарів, з них: рілля - 6258,00 умовних кадастрових гектарів, сіножаті - 341,00 умовних кадастрових гектарів, пасовища - 1537,00 умовних кадастрових гектарів, багаторічні насадження - відсутні. Середній розмір сільськогосподарських угідь становить: рілля - 6,78 умовних кадастрових гектарів, сіножаті - 0,96 умовних кадастрових гектарів, пасовища - 1,66 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до розпорядження голови Дворічанської РДА «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки (паю) та її розміри в умовних кадастрових гектарах КСП «Колодязнянське» № 482 від 24 грудня 1996 року на ім`я [PERSON] було зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0037241 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів колишнього КСП «Колодязнянське» 26 лютого 1997 року за № 438 та видано Дворічанською РДА власнику, про що свідчить його підпис у цій книзі. Дата видачі сертифікату не передбачена вищезазначеною книгою. [PERSON] у додатку 1 до Державного акта списку громадян-членів колишнього КСП «Колодязнянське» не зазначена. Відомості про наявність та затвердження додаткового списку громадян до вказаного державного акта у Відділі відсутні. Згідно з інформацією Земельного відділу Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області № 13-07/182 від 24 грудня 2021 року повідомлено, що Згідно з Витягом з Протоколу № 4 загальних зборів (зборів уповноважених) членів колективного сільськогосподарського підприємства «Колодязнянське» від 10 липня 1998 року та Розпорядження Дворічанської райдержадміністрації Харківської області від 17 серпня 1998 року № 249 «Про погодження схеми розподілу земель колективної власності на земельні частки (пай) КСП «Колодязнянське»», уточнена середня частка земельного паю складає 8,2 кадастрових гектар, з них: рілля - 6,6 кадастрових гектар, сіножаті - 0,21 кадастрових гектар, пасовища - 1,39 кадастрових гектар. Відповідно до оголошення, розміщеного в газеті Дворічанський Край №№105-106 від 31 грудня 2021 року, загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) (КСП «Колодязнянське» № 482 від 24 грудня 1996 року) серії ХР № 0037241, виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним. Частина 2 ст. 14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. На підставі ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем поданого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалася позивачка як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved