Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У вересні 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява яка була розподілена судді Женеску Е.В. та в якій позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області кошти в сумі 24 500,99 грн. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 грудня 2019 року суддю Женеску Е.В. було відсторонено від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 03 лютого 2020 року справу передано у провадження судді Литвиненка І.Ю. Ухвалою від 03.02.2020 року було прийнято справу до провадження та ухвалено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27 лютого 2020 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області до суду надіслано заяву про зменшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути з відповідача 23 900,99 грн. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 29 липня 2020 року суддю Литвиненко І.Ю. було відсторонено від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 24 вересня 2020 року справу передано у провадження судді Яковлева Д.О. Ухвалою від 30.09.2020 року було прийнято справу до провадження та ухвалено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 грудня 2020 року суддю Яковлева Д.О. було відсторонено від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 28 січня 2021 року справу передано у провадження судді Кондрашова І.А. Ухвалою від 13.04.2021 року було прийнято справу до провадження та ухвалено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] до суду не надходило. Отже, оскільки від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим Законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що на обліку Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області знаходилась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» [PERSON] отримувала щомісячні страхові виплати на рахунок № [NUMBER] , відкритий ДОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Після отримання на виконання постанови правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року № 11 «Про затвердження порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» верифікації страхових виплат потерпілим від нещасного випадку на виробництві стало відомо, що [PERSON] померла [INFO] . У зв`язку з відсутністю у Дніпровського відділення інформації про смерть [PERSON] , після її смерті на вказаний рахунок щомісячно перераховувались щомісячні страхові виплати, в результаті чого було зайво перераховано коштів на загальну суму 52 573,83 грн. Листом від 21.06.2019 року № 31.1-07/4987 «Про повернення коштів» Дніпровське відділення звернулось до ДОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою повернення перерахованих коштів з особового рахунку [PERSON] . На виконання листа відділення банківська установа повернула кошти в межах наявного залишку на рахунку [PERSON] в сумі 27 572,84 грн. Дніпровським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на адресу реєстрації померлої [PERSON] було направлено рекомендований лист, яким було запропоновано родичам померлої повернути безпідставно отримані кошти Фонду. 11 липня 2019 року до Дніпровського відділення звернувся [PERSON] , онук померлої, з приводу повернення коштів. Відповідач написав заяву від 11.07.2019 року про зобов`язання погасити отримані за [PERSON] кошти в сумі 25 000,99 грн. в повному обсязі та додав до неї копію свого паспорту. Проте не передбачено право Фонду надавати згоду на розстрочку будь-яким особам при поверненні сум страхових виплат, тому Дніпровське відділення направило відповідачу рекомендованим листом з повідомленням претензію від 06.08.2019 року з проханням в десятиденний термін з моменту отримання претензії повернути суму коштів безпідставно отриманих страхових виплат після смерті [PERSON] в розмірі 25 000,99 грн. 09 вересня 2019 року на рахунок Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надійшли кошти від відповідача в сумі 500 грн. з призначенням платежу: повернення заборгованості. Таким чином сума, що підлягає поверненню відповідачем, зменшилась та складає 24 500,99 грн. Заявою від 27 лютого 2020 року Дніпровським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області повідомлено, що відповідач 13.09.2019 року та 18.11.2019 року додатково перерахував на поточний рахунок позивача по 300,00 грн., а всього перерахував 600,00 грн. Тому, з урахуванням викладеного, сума, що підлягає поверненню відповідачем, зменшилась та складає 23 900,99 грн. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд зобов`язаний стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку. 02 липня 2019 року позивачем на адресу відповідача направлений лист про повернення отриманих грошових коштів після смерті [PERSON] . Відповідач після отримання листа звернувся до Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області із проханням надати строк для повернення отримані за [PERSON] кошти в сумі 25 000,99 грн. в повному обсязі. Згідно зі ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до п. 1.11 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 № 11, страхова виплата припиняється у випадках передбачених ст. 46 Закону № 1105, у разі смерті отримувача страхових виплат та в інших випадках. Таким чином, страхові виплати перераховані на рахунок особи після її смерті є такими, що не належать їй, не можуть бути включені в спадкову масу та не спадковуються. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 17 Закону № 1105 передбачено, що спори, які виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Водночас стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Отже, Закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року №6-91цс14. Згідно із наданим розрахунком, сума зайво перерахованих коштів [PERSON] за період з серпня 2018 року по травень 2019 року включно становить 52 573,83 грн. З огляду на те, що з боку відповідача наявна недобросовісність набуття виплат, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму зазначених виплат. Вирішуючи питання про розмір безпідставно набутих коштів відповідачем, які підлягають сплаті на користь позивача, суд враховує суму грошових коштів, повернених банком з рахунку [PERSON] в розмірі 27 572,84 грн. та добровільно повернуті відповідачем грошові кошти. Таким чином, сума, що підлягає стягненню з відповідача, становить 23 900,99 грн. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні підтверджено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. Враховуючи, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

Outcome: approved