Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Кредитна спілка «СуперКредит» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову позивач вказував, що 18.03.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір кредитної лінії № СК-8/0035/15/104/20 про надання останньому кредиту в сумі 10000 грн. Також 18.03.2015 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору кредитної лінії відповідно до якого відповідачу було надано транш у розмірі 10000 грн. 29.03.2016 року між сторонами також було укладено додатковий договір про транш № 2 згідно якого позивачем було надано відповідачу транш у розмірі 4200 грн. Відповідно до умов кредитного договору кредитної лініїзі нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72% річних. Відповідно до умов договору та додаткових договорів до нього позивач передав відповідачу кредитні грошові кошти, які той зобов`язався повернути позивачу в строки обумовлені кредитним договором та згідно графіку платежів, а також своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом. Відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 09.07.2021 року утворилась заборгованість в сумі 56622,21 грн., з яких 8381,79 грн. заборгованість по тілу кредиту; 31526,99 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 30.03.2016 по 09.07.2021 року, 12526,95 грн. сума нарахованої пені за період з 21.04.2016 року по 18.03.2017 року, 1841,38 грн. інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 21.05.2018 року по 31.05.2021 року, 746,78 грн. - 3% річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за перод з 21.072018 року по 09.07.2021 року, 1598,32 грн. - 3% річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 21.07.2018 року по 09.07.2021 року. Позивач просить суд стягнути з відповідачки вказаний розмір кредитної заборгованості, а також 3000 грн. витрат на правову допомогу та 2270 грн. судового збору. Представником Кредитної спілки «СуперКредит» Захаровою Я.В. до суду подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність повноважного представника позивача. Відповідачка [PERSON] на підтвердження доводів поданого нею до суду відзиву на позовну заяву в судовому засіданні щодо позову заперечила, вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, вважає, що повернула позивачу кредитну заборгованість в повному обсязі, тому просить відмовити в задоволенні позову. Позивачка також підтримала надані нею до суду заяви про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності в частині стягнення з неї інфляційних втрат та 3% річних та застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо розміру пені. Головою правління Кредитної спілки «СуперКредит» Богданом Дорошенком до суду подано заперечення на відзив відповідно до змісту якого позивач вважає хибними доводи відповідача в тому числі і щодо спливу строків позовної давності за вказаними правовідносинами, а тому просить суд позов задоводити повністю та розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши докази, подані сторонами та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Судом встановлено, що 18.03.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір кредитної лінії № СК-8/0035/15/104/20 про надання відповідачу кредиту в сумі 10 000 грн. Також 18.03.2015 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору кредитної лінії № СК-8/0035/15/104/20 відповідно до якого відповідачу було надано транш у розмірі 10 000 грн. Крім того, 29.03.2016 року між сторонами було укладено ще один додатковий договір про транш № 2 згідно якого позивачем було надано відповідачу транш у розмірі 4 200 грн. Відповідно до умов основного кредитного договору кредитної лінії № СК-8/0035/15/104/20 нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72% річних. Відповідно до умов договору та додаткових договорів до нього позивач передав відповідачу кредитні грошові кошти, які той зобов`язався повернути позивачу в строки обумовлені кредитним договором та згідно графіку платежів, а також своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом. Факт передачі позивачем кредитних коштів відповідачу згідно умов кредитного договору та укладених до нього додаткових договорів № 1 та № 2 підтверджується видатковим касовим ордером від 18.03.2015 року, а також платіжним дорученням № 3173 від 29.03.2016 року. Нарахування процентів за договором відповідно до п. 3.2 здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72% річних. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов`язався повністю повернути суму отриманого кредиту в передбачені строки, щомісячно погашаючи суму отриманого кредиту у вигляді мінімального платежу та розмір щомісячних процентів, зазначених у Графіку платежів, який погоджено сторонами у додатковому договорі № 2 до кредитного договору. Відповідно п.п. 9 п.2.4 Договору позичальник зобов`язаний проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту щомісяця не пізніше 15 числа, вказаного в додатковому договорі про транш, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Додатковому договорі. Відповідно до п.5.1 Договору сторони домовилися, що договір набирає чинності з 18.03.2015 року і діє 24 місяці - до 18.03.2017 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за цим Договором. Зважаючи на обумовлений та погоджений сторонами в осносвному кредитному договорі строк його дії: - "В будь-якому випадку до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за цим Договором" та те, що відповідачем в повному обсязі кредитну заборгованість по тілу кредиту позивачу станом на день розгляду справи в суді не повернуто є підстави для висновків про необгрунтованість поданих відповідачем до суду заяв щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних. Відповідачем також не доведено суду достатніх підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 3 ст. 551 ЦК України в частині стягнення з відповідача на користь позивача розміру пені. Отже, викладене дає підстави для висновків, що відповідач у строки встановлені кредитним договором обумовлених у ньому умов не виконав, прострочив сплату щомісячних платежів, в результаті чого виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 55 023,89 грн., яка складається з наступного: 8 381,79 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 31 526,99 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 30.03.2016 року по 09.07.2021 року; 12 526,95 грн.- сума нарахованої пені за період з 21.04.2016 року по 18.03.2017 року; 1841,38 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 21.05.2018 року по 31.05.2021 року; 746,78 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.07.2018 року по 09.07.2021 року. Слід також зазначити, що проценти за користування чужими грошовими коштами є мірою юридичної відповідальності, а не основним грошовим зобов`язанням, а тому нарахування 3% річних на проценти матиме за наслідок подвійну міру відповідальності відповідача (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. N 10-74/0/4-13), що є суперечним чинному законодавству, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1 598,32 грн., як 3% річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 21.07.2018 року по 09.07.2021 року є необгрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. З підстав викладеного, оцінивши в сукупності надані докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Крім того, на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію акту приймання-передачі наданих послуг від 16.07.2021 року до Договору від 01.07.2021 року про надання позивачу правової допомоги адвокатом Гомонець О.Є. та долучено копію цього договору, а також платіжне доручення № 2247 від 16.07.2021 року про оплату послуг правової допомоги. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved