Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] 18.10.2021 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами визнати порушення прокурором Жмеринської окружної прокуратури [PERSON]. та слідчим Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON]. вимог ч.2 ст.21, ст.533 КПК України, стягнути на його користь з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України 1000000 грн. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилався на обставини того, що постановою Вінницького апеляційного суду стягнуто шкоду за чотириразове винесення слідчою [PERSON]. незаконних постанов. У подальшому останньою знову винесено дві незаконні постанови, які скасовані судом з вимогою вчинити певні дії. Замість цього прокурором подано до суду клопотання про закриття кримінального провадження за змістом скасованих постанов. Судом закрито провадження. Моральна шкода полягає в зміні його укладу життя. Розрахунок шкоди визначив із свого похилого віку. Просив визнати порушення відповідачами вимог ч.2 ст.21, ст.533 КПК України та стягнути на його користь з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України 1000000 грн. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 25.10.2021 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження (а.с.19). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 01.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.27). Позивач [PERSON] . В судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив його позов задовольнити з викладених у ньому обгрунтувань. Вказав, що оспорювана моральна шкода полягає в зміні його укладу життя, оскільки він є засудженим. Відповідач прокурор Жмеринської окружної прокуратури [PERSON]. в судовому засіданні вказав, що слідчі дії у кримінальному провадженні №42017021130000047 з 2019 року не проводились, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді у Жмеринському міськрайонному суді Вінницької області, Вінницькому апеляційному суді та в подальшому в Касаційному кримінальному суді. Ухвала Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.08.2020 року про закриття вказаного кримінального провадження залишена без змін та набула законної сили. Моральна шкода, яка заявлена позивачем [PERSON] , є необґрунтованою та недоведеною, не зазначено, які саме душевні страждання поніс позивач. Також не обгрунотовано, яка саме бездіяльність слідчого чи прокурора була вчинена, за який саме період, та які саме дії мав вчинити прокурор. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представником відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України Колісник Ю.С. в судове засідання за належним викликом не з`явилася, подавши раніше відзив на позовну заяву, за змістом якого вказала, що позивачем не було дотримано вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, якими встановлено, що у позовній заяві мають міститися зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, якщо позов подано до кількох відповідачів. У позовній заяві не вказано, які дії кожного з відповідачів призвели до понесення позивачем шкоди у розмірі 1000000 грн. Позивачем [PERSON] не вказано, на підставі якого нормативно-правового акту у нього виникло право на відшкодування шкоди. Просила відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Відповідач слідчий Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON]., яка була належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, жодних причин власної неявки не повідомила, ніяких клопотань чи відзиву на позов суду не представила, що згідно вимог ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду даної справи, проти чого також не заперечили інші учасники судового засідання. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши відзив, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом на підставі наданих та безпосередньо досліджених доказів встановлено такі факти та обставини. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 20.08.2020 року у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №42017021130000047 від 29.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КПК України, потерпілим у якому є позивач у даній цивільній справі [PERSON] (а.с.2). Постановою Вінницького апеляційного суду від 20.09.2019 року в справі №130/728/19 стягнуто з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн (а.с.3-6). Ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2019 року та від 04.06.2019 року (а.с.7-8,9-10) скасовано відповідно постанови старшого слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON]. від 18.09.2019 року та від 21.05.2019 року про закриття кримінального провадження №42017021130000047 (а.с.11-13,14-15). Згідно ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до положень ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Порядок проведення досудового розслідування, повноваження органу досудового розслідування та прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, перевірка дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування регламентовано Кримінальним процесуальним кодексом України. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування регулюється §1 глави 26 КПК України. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.11 ЦК України завдання моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів. Згідно ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Положеннями ст.56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ч.2 ст.2, ч.1 ст.170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі №242/4742/16-ц, визначено: з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Відповідно до положень ч.1 ст.13, п.3 ч.3 ст.13, ч.3 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" мистему поліції складають: центральний орган управління поліції; територіальні органи поліції. У складі поліції функціонують, серед решти, органи досудового розслідування. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Згідно ст.1, ч.1 ст.7, ч.1 ст.20 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю прокурора, відшкодовується державою незалежно від його вини в порядку, визначеному законом. З урахуванням наведеного, в судовому засіданні встановлено, що даний позов пред`явлений до неналежних відповідачів в частині вимог до прокурора Жмеринської окружної прокуратури [PERSON]. та слідчого Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON]., оскільки поліцейські та прокурори не несуть особистої відповідальності за шкоду, завдану їхніми рішеннями, діями чи бездіяльністю під час виконання службових обов`язків. При цьому, при зверненні з позовом до суду саме до виключних повноважень позивача належить визначення кола відповідачів, предмету та підстав позову. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року в справі №523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. З огляду на викладене вище, суд вважає, що звернення з даним позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року в справі №761/30025/16-ц. Тому суд не вправі вдаватись до оцінки доказів у справі, доведеності та підставності позовних вимог у цій справі, так як у ній за вимогами позивача брали участь в якості відповідачів особи, які є неналежними відповідачами, надто з огляду на те, що згадувана вище постанова Верховного Суду від 27.11.2019 року щодо певних суб`єктів цивільної відповідальності у справах про відшкодування шкоди, завданої посадовими особами органу державної влади, ухвалена пізніше постанови Вінницького апеляційного суду від 20.09.2019 року, власне якою позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Більш того, згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, з урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, суд приходить до висновку, що позивачем пред`явлено позов до вказаних неналежних відповідачів, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову слід відмовити. Судові витрати належить компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач [PERSON] за цим предметом позову звільнений законом від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed