Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . В період з 14.08.2020 по 11.09.2021 відповідач проживала на території Благовіщенського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не має громадянства України та паспорта. Відповідач залишила свого сина [PERSON] та зникла. Місце її перебування не відоме. Дитина не мала свідоцтва про народження, після передачі сина [PERSON] , відповідач долею дитини не цікавилася, коштів на її утримання не надавала, надіслала смс-повідомлення на телефон [PERSON] про залишення дитини на утриманні останньої. [PERSON] є рідною сестрою відповідача. Згідно актів відвідувань її сім`ї встановлено, що [PERSON] забезпечений всім необхідним, в будинку створено матеріально-побутові та санітарно-гігієнічні умови для проживання дитини. До кримінальної відповідальності [PERSON] не притягалася, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, а отже є всі підстави для призначення її опікуном малолітнього [PERSON] . В судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв не надала, відзив на позов до суду також не надходив. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Комиш-Зорянської селищної ради Пологівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання також подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій не заперечувала проти призначення її опікуном [PERSON] та позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього. Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, в якій вказано вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав відносно дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини записаний [PERSON] . Відомості про батька внесені до актового запису на підставі ст. 135 СК України. Згідно ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Комиш-Зорянської селищної ради Пологівського району Запорізької області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Пологівського району Запорізької області № 146 від 09.11.2021, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] опікуном над малолітнім, є доцільним. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-ІІІ від 26.04.2001р. встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини та є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] взагалі не приймає участі у житті дитини, вихованням, лікуванням, утриманням сина не займається, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає; з сином не спілкується, не виявляє бажання займатись його вихованням. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватися про дитину та наявність вини батьків, що належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, зокрема ставлення відповідачки до дитини, приходить до висновку, що зазначені вище фактори поведінки, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як свідоме та систематичне ухилення відповідачки від виховання сина і нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про її винну поведінку щодо дитини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність обґрунтованих підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітніх дітей, судом визнається таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено у ч. 3 та 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування. Частиною першою статтею 63 ЦК України визначено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього кодексу. Згідно ч. 3 статті 63 цього ж Кодексу, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною третьою ст.243 СК України визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним законодавством. Згідно копії довідки-характеристики Комиш-Зорянської селищної ради Пологівського району Запорізької області від 01.11.2021 № 13-08/2/151 [PERSON] прибула разом з донькою на територію села Благовіщенка 29.11.2015 з Луганської області. І вона і донька є внутрішньо-переміщеними особами. Проживає разом із співмешканцем [PERSON] , в будинку, який належить тітці останнього - [PERSON] . Скарг та нарікань на [PERSON] з боку сусідів та мешканців села не надходило. Відповідно до копій актів відвідування сім`ї від 13.09.2021, 06.10.2021, 13.10.2021, 20.10.2021, 29.10.2021в будинку [PERSON] умови проживання, харчування задовільні. Запас продуктів харчування в достатній кількості. Всі члени сім`ї забезпечені спальними місцями, одягом, чистою постільною білизною. У малолітнього [PERSON] наявний одяг, памперси, краватка, коляска, засоби гігієни, ліки, харчування, іграшки відповідно віку та інші необхідні для розвитку дитини речі. Родина забезпечена дровами для опалення будинку. У доньки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , також є все необхідне. В матеріалах справи також містяться копії заяв співмешканця [PERSON] - [PERSON] та її доньки [PERSON] про надання згоди на спільне проживання із малолітнім [PERSON] . Відповідно до копії довідок Управління соціального захисту населення [PERSON] отримує допомогу переміщеним особам на проживання в сумі 2 712 грн. на місяць, пенсію в разі втрати годувальника в сумі 2200 грн. на місяць, соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в розмірі 533,67 грн. на місяць, а також пенсію по інвалідності в сумі 2200 грн. на місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині призначення опікуна. Вирішуючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги всі обставини, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved