Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. В листопаді\~2021\~року позивач\~ [PERSON] \~та її\~представник \~-\~адвокат Івах\~Є.В.\~звернулися до\~суду з\~позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування\~уточненого позову\~зазначено,\~що згідно\~виконавчого напису\~№34091\~від 23.03.2021\~року виданого\~приватним нотаріусом\~Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіною Яною\~Вікторівною про\~стягнення з\~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Алекскредит»\~заборгованості в\~розмірі 26800,00\~грн.,\~з позивача\~було стягнуто\~зазначену вище\~заборгованість. Однак, невідомо на\~підставі яких\~документів приватний\~нотаріус вчинив\~оскаржуваний наразі\~виконавчий напис,\~адже жодних\~правочинів з\~ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ»\~він не\~укладав та\~не пам`ятає\~умов,\~договір поданий\~до приватного\~нотаріуса для\~вчинення виконавчого\~напису не\~був посвідчений\~нотаріально,\~цей кредитний\~договір вчинено\~у простій\~письмові формі,\~тому наявні\~підстави для\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~саме у\~зв`язку\~з недотриманням\~умов вчинення\~виконавчого напису\~щодо подання\~стягувачем документів\~на підтвердження\~безспірної заборгованості\~боржника. Вважає,\~що нотаріус\~не врахував\~і не\~перевірив факту\~наявності чи\~відсутності спору\~щодо заборгованості,\~сума боргу\~була нарахована\~банком,\~а тому\~не відповідає\~сумі заборгованості.\~Приватним виконавцем\~було винесено\~декілька постанов,\~у т.ч.\~постанову про\~звернення стягнення\~на заробітну\~плату,\~пенсію,\~стипендію та\~інші доходи\~боржника від\~31.05.2021\~року,\~яку надіслано\~до виконання\~на місце\~роботи позивача\~до АТ\~«Альфа-банк».\~Як вбачається\~зі звіту\~про здійснення\~відрахування та\~виплат АТ\~«Альфа-Банк»\~за червень-жовтень\~2021\~року від\~11.11.2021\~року №3102-186/6,\~на підставі\~оскаржуваного наразі\~виконавчого напису\~з заробітної\~плати позивача\~на користь\~відповідача утримано\~5579,63\~грн (655.29+1680.29+1695.33+1157.47+391.25). Оскільки підстави стягнення коштів з позивача в процесі примусового виконавчого провадження на підставі виконавчого документу відсутні, тому це майно має бути позивачу повернуто саме на підставі ст. 1212 ЦК України. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд: -Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №34091 вчинений 23.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 26800.00 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь [PERSON] 5579.63 грн.; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 2270.00 грн понесений ним під час звернення до суду з позовом, та усі інші судові витрати, які мають бути ним понесені, остаточний перелік та розмір яких на підставі ч.8 ст.141 ЦПК України буде подано позивачем [PERSON] або її представником протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. На адресу\~суду 17.01.2022\~року надійшов\~від відповідача\~відзив на\~позовну заяву,\~відповідно до\~змісту якого\~ відповідач\~заперечує проти\~задоволення позовних\~вимог,\~вважає їх\~безпідставними,\~необґрунтованими,\~та такими,\~що суперечать\~діючому законодавству\~та не\~підлягають задоволенню.\~Зазначає,\~що між\~позивачем та\~відповідачем укладений\~Договір про\~надання кредиту\~№ 4061997\~від 14.10.2020\~року.\~На підставі\~укладеного Договору\~Позивачу були\~надані кредитні\~кошти у\~тимчасове,\~строкове,\~платне користування.\~У зв`язку\~з невиконанням\~взятих на\~себе кредитних\~зобов`язань,\~за Договором\~виникла заборгованість,\~яка не\~була погашена\~Позивачем.\~Зауважує,\~що відповідачем\~направлено претензію\~Позивачу з\~вимогою про\~погашення заборгованості\~за договором\~про надання\~кредиту.\~Позивач її\~отримав,\~але не\~виконав.\~Будь-\~яких заперечень\~не надав,\~що свідчить\~про визнання\~вимоги відповідача\~в повному\~обсязі,\~наслідком чого\~стало звернення\~відповідача до\~приватного виконавця\~для вчинення\~виконавчого напису.\~Позивач у\~встановленому законом\~порядку не\~спростував належними\~і допустимими\~доказами того,\~що сума\~заборгованості за\~кредитним договором\~на дату\~вчинення нотаріусом\~оспорюваного виконавчого\~напису була\~іншою,\~ніж та,\~яка запропонована\~в ньому\~до стягнення;\~не надав\~доказів часткового\~чи повного\~погашення заборгованості,\~тому відповідач\~просить суд\~відмовити в\~задоволенні вимог,\~оскільки незаконність\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису,\~крім тверджень\~позивача,\~нічим об`єктивно\~не підтверджена.\~Позивач до\~матеріалів позовної\~заяви не\~долучив будь-які\~докази,\~які б\~свідчили про\~спірність суми\~заборгованості за\~кредитним договором,\~який він\~не оспорює. Щодо розміру\~витрат на\~правову допомогу,\~то відповідач\~заперечує щодо\~вказаної суми\~витрат на\~правову допомогу,\~оскільки вказаний\~розрахунок не\~є співмірний\~з предметом\~спору,\~а також\~не підтверджений\~належними доказами. Щодо стягнення\~з відповідача\~утриманої з\~позивача за\~виконавчим написом\~5579,63\~грн.\~зазначає,\~що на\~підставі укладеного\~Договору Кредитодавець\~перерахував 14.10.2020\~року на\~картковий рахунок\~Позичальника кредитні\~кошти (кредит),\~а Позичальник\~зобов`язався повернути\~кредит та\~сплатити проценти\~за користування\~ним відповідно\~до графіку\~платежів.\~У зв`язку\~з невиконанням\~позичальника взятих\~на себе\~кредитних зобов`язань,\~за Договором\~виникла заборгованість,\~яка не\~була погашена\~Позивачем.\~Твердження позивача\~щодо безпідставно\~набутих коштів\~є необґрунтованими,\~оскільки зазначені\~грошові кошти\~в сумі\~5579,63\~грн.\~були набуті\~відповідачем на\~підставі укладеного\~Договору та\~зараховані на\~часткове погашення\~заборгованості за\~Договором,\~за яким\~Позивач не\~здійснив жодного\~платежу з\~моменту його\~укладення та\~по цей\~час,\~чим порушує\~права та\~законні інтереси\~Відповідача. Враховуючи викладене просили відмовити у задоволенні позовних вимог, розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.11.2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.11.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, уточнень та клопотань не надавала. Представник позивача адвокат Івах Є.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача - ТОВ «Алекскредит» в судове засідання не з`явився, проти задоволення позовних вимог заперечувати, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву; просили розглянути справу за відсутності представника. Третя особа Приватний виконавець виконавчого Дніпропетровської області Сидорук Л.В., в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява про проведення судового засідання без її участі. Третя особа Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною було видано виконавчий напис № 34091 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості за кредитним договором № 4061997 від 14.10.2020 року в розмірі 26800,00 грн. Строк платежу за яким настав. Стягнення заборгованості проводиться за період 14 грудня 2020 року по 05 березня 2021 року (а.с.163). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. 19.05.2021 року відкрито виконавче провадження № 65502761 за виконавчим записом № 34091 виданим 23.03.2021 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором 4061997 від 14.10.2020 року в розмірі 26800,00 грн. (а.с.164 оберт -165). Згідно наданих суду матеріалів, з матеріалах виконавчого провадження ВП № 6658958 вбачається, що для вчинення виконавчого напису відповідач надав нотаріусу заяву про примусове виконання рішення, договір про надання кредиту № 4061997 від 14.10.2020 року, Додаткову угоду про зміну умов Договору про надання кредиту № 4061997 від 14.10.2020 року (а.с.159-162). Згідно копії звіту про здійснення відрахування та виплат АТ «Альфа Банк» відносно [PERSON] № 3102-18б/б від 11.11.2021 року, за червень-жовтень 2021 року з рахунку позивача [PERSON] було утримано борг за виконавчим документом в межах виконавчого провадження № 65502761 від 31.05.2021 борг на користь ТОВ «Алекскредит». \~ \~ \~ \~Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Аналізуючи встановлені фактичні обставини та правовідносини сторін, суд керується наступними нормами права. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Так, згідно зі ст.. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий\~висновок викладений\~у Постанові\~Верховного Суду\~України від\~05\~липня 2017\~року №\~6-887цс\~17. Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18). Судом встановлено, що стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною, оскільки при вчиненні виконавчого напису № 34091 від 23.03.2021 року нотаріус не отримував від ТОВ «Алекскредит» первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні, доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а наданий кредитний договір, який не має підпису позичальника та покладений нотаріусом в основу спірного виконавчого напису не є доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Таким чином, вказані обставини виключають безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса. Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що виконавчий напис від 23.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 34091, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», заборгованості в розмірі 26800,00 грн. за кредитним договором № 4061997 від 14.10.2020 року, лід визнати таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», на користь позивача стягнутих з його заробітної плати коштів в розмірі 5579,63 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Отже, встановивши, що відсутні правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 26800,00 грн, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у визнаний судом таким, що не підлягає виконанню отримані відповідачем кошти в сумі 5579,63 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, а також Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20. Таким чином, у даному випадку сума коштів, які ТОВ «Алекскредит» набуло без достатньої правової підстави складає 5579,63 грн., які були утриманні з позивача на їх користь та підлягають стягненню на користь позивача. Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. На підставі ст. 13, 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати у розмірі 2270 грн. (908,00 + 908,00 + 454), понесені ним щодо сплати судового збору. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, однак доказів на підтвердження понесених витрат ним не надано, а тому витрати понесені позивачем на отримання юридичних послуг не підлягають розподілу в порядку ст.ст.137, 141 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги з визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволені, клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило, тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.11.2021 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved