Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача, про визнання договору дарування дійсним, в якому зазначив, що за договором дарування жилого будинку від 24.09.2002 року, посвідченим державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 1-1629 вона прийняла у дар жилий будинок зо всіма належними будівлями подвір`я номер [ADDRESS] , але при цьому при посвідченні договору було не вірно зазначено її прізвище, а саме замість [PERSON] зазначено [PERSON] , у зв`язку із чим вона не має можливості отримати витяг з електронного реєстру в органах ЦНАП. Оскільки вона є добросовісним набувачем і єдиним власником зазначено будинку просила визнати дійсним договір дарування житлового будинку від 24.09.2002 р. на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалу суду від 17.11.2021р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, задоволення позову, крім того проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом надіслання повідомлення з відомостями про розгляд справи та шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України. Оскільки відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач, як на підставу своїх позовних вимог про визнання договору дійсним посилається на неможливість отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із наявними розбіжностями в її прізвище у спірному договорі дарування та її паспорті. Звертаючись до суду на свій розсуд позивачем було обрано спосіб захисту свого права за ч. 2 ст. 220 ЦК України. Як зазначено у ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, предметом доказування є той факт, чи порушено право позивача стороною спірного договору дарування шляхом ухилення від його нотаріального посвідчення. З доданої копії договору дарування від 24.09.2002 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що він посвідчений державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Щербак Л.А., зареєстрований в реєстрі за №1-1629, підписаний сторонами в присутності нотаріуса. Особу сторін встановлено, їх дієздатність перевірено (а.с.23). Таким чином, з дослідженого судом спірного договору вбачається, що він посвідчений нотаріально. Отже, позивач не доведено факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору дарування, відповідно яким чином відповідачем порушується, не визнається або оспорюється право позивача за захистом якого він звернувся до суду. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки завданням суду є захист саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів особи. З урахуванням наведеного та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаних вимог з підстав неможливості судового захисту прав позивача у обраний ним спосіб. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed