Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала його матері [PERSON] , померлій [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після смерті матері залишилася спадщина, складовими якої є дві земельних ділянки, право на земельну частку (пай) і Ѕ частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 11 лютого 2019 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу. 13 листопада 2019 року він з братом [PERSON] уклали договір про поділ спадкового майна яке залишилося після смерті нашої матері, відповідно до якого [PERSON] отримав дві земельних ділянки і право на земельну частку (пай), а він отримав Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 16 листопада 2019 року звертався до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку що розташований за адресою: [ADDRESS] , однак не зміг оформити спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підлягає спадкуванню - Ѕ частину вищевказаного будинку, про що отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ѕ частина цього будинку належить його тітці - відповідачці [PERSON] на підставі рішення суду. Інша Ѕ частина будинку належала його померлій матері на підставі запису у погосподарській книзі. У підготовче засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно, надали суду заяву в якій просили суд розглянути справу без їх участі, позов визнали в повному обсязі. Враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження, оскільки відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , народився [INFO] в селі Курячівка Старобільського району Луганської області. [INFO] померла його матір [PERSON] . У 1999 році у зв`язку з одруженням мати змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, складовими якої є дві земельних ділянки, право на земельну частку (пай) і Ѕ частина житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 11 лютого 2019 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Басовою О.В. було заведено спадкову справу за заявою позивача про прийняття спадщини після смерті матері, також заявами про відмову від спадщини [PERSON] (матері померлої) і чоловіка померлої - [PERSON] , [INFO] подав заяву про прийняття спадщини [PERSON] .. 13 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна, яке залишилося після смерті матері, відповідно до якого [PERSON] отримав дві земельних ділянки і право на земельну частку (пай), а позивач - Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 16 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Басової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , проте не зміг оформити спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підлягає спадкуванню - Ѕ частину вищевказаного будинку, про що отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ѕ частина цього будинку належить відповідачці [PERSON] на підставі рішення суду. Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно - відомості про об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер майна 17361369, власник [PERSON] , частка власності - 1/2, підстава виникнення права власності - рішення суду №2-1113, 02.08.2007, Старобільський районний суд. Інша Ѕ частина будинку належала померлій на підставі запису у по господарській книзі. Згідно довідки Курячівської сільської ради Старобільського району Луганської області № 554 від 17.10.2019 р., за [PERSON] згідно запису в по господарській книзі №5, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] числиться Ѕ житлового будинку. Верховний Суд України у правовій позиції, викладеній у постанові від 18.11.2015 року № 6-350цс15, зазначив, що порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом цих Вказівок суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Застосування ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР без з`ясування питання щодо правильності віднесення будинку до суспільної групи - колгоспний двір є помилковим. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року №533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом Української РСР від 25.12.1974 року №3377-VІІІ «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року №1/5, та іншими нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24 / 26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Згідно правової позиції ВСУ від 18.12.2013 року у справі №6-137цс13 у 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК (16.01.2003), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У силу ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З урахуванням наведеного, суд вважає позов законним обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, він не порушує питання про стягнення з відповідачів судового збору, а сам суд не може вийти за межі позову.

Outcome: approved