Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстровано 14.02.1987 року Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис № 3. В позовній заяві зазначив, що 14.02.1987 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб Мар`ївською сільською радою Компаніївського району Кіровоградської області, актовий запис № 3. Після 20 років сімейного життя відносини між ними суттєво погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки на грунті взаємного непорозуміння через різні характери та погляди на життя, це призвело до втрати почуття довіри, поваги та любові, зробило їх спільне життя неможливим, фактично сім`я припинила своє існування. Подружні відносини між ними фактично припинені останні 14 років, кожен живе окремим життям, своїми інтересами та створив нові сім`ї, шлюб носить лише формальний характер. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, спір про поділ майна відсутній. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Заперечував проти надання терміну на примирення з відповідачем, оскільки вони на протязі 14 років не проживають разом, створив нову сім`ю та має намір офіційно оформити їх стосунки. За ці роки відповідачка жодного разу не виявила намір зберегти родину, не телефонувала, не приходила побачитись, не цікавилась його здоров`ям. За весь час проходження служби в зоні АТО не отримував від неї жодного повідомлення. Останній раз [PERSON] особисто бачив лише у 2019 році. Спільні діти є повнолітніми. Відповідачка в судове засідання з`явилася, але надала до суду заяву про відкладення судового засідання, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу не визнала та просила надати термін на примирення два місяці. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. На виконання вимог п. п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 18.01.2022 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 07.02.2022 року у задоволенні заяви відповідачки [PERSON] про надання строку для примирення терміном два місяці відмовлено. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Згідно повторно виданого оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.01.2022 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 9). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою ст.109 вказаного Кодексу передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно дост.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Поряд з цим у відповідності до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З цієї норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачкою не заявлено суду про намір залишення прізвища, яке вона змінила при реєстрації шлюбу з позивачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища відповідачці « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві [PERSON] просив звільнити його від сплати судового збору, у відповідності п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яким передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях учасників бойових дій, постраждалих учасники Революції Гідності, Героїв України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. На підтвердження наявності у позивача статусу учасника бойових дій, останнім долучено до матеріалів справи копію довідки № 363 від 18 травня 2018 року видану на його ім`я про те, що він перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з 26.05.2015 року, як учасник бойових дій, а також копію посвідчення серія [NUMBER] , виданого 26.05.2015 року, відповідно до якого [PERSON] має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в сумі 992,40 грн., такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved