Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, посилаючись на те, що з 25.02.2008 року він працював в ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод» на посаді майстер-цеху ВА та К з оплатою праці згідно штатного розпису. Починаючи з 01.12.2020 року відповідач заборгував йому заробітну плату в сумі 121 537,59 грн. (за грудень 2020 року, січень-жовтень 2021 року). Середній розмір заробітної плати за один робочий день становить 88 118,25 грн./ 121 дн. - 728,25 грн. Станом на дату звернення до суду затримка у виплаті заробітної плати становить 284 дні. Таким чином розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітньої плати становить 728,25 грн * 284 дн. = 206 823,00 грн. За таких обставин, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 121 537,59 грн. та 206 823,00 грн середній заробіток за час затримки виплати заробітньої плати. 15.11.2021 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 121 537,59 грн. ; 206 823,00 грн. середного заробітку за час затримки виплати заробітньої плати. Розмір середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати просив стягнути по день постановлення рішення. Рішення в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання (а.с.28-29). Позивач в судове засідання не з"явився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився з не відомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків . Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 2008 року працював у ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» на посаді майстра цеху ВА та К. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 115 КЗпП визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Стаття 43 Конституції України гарантує кожному, право заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Але, відповідачем вказані норми права були порушені, позивачу заробітна плата не виплачувалась. Причини невиплати заробітної плати позивачу представник відповідача суду не пояснив, відзиву на позовну заяву не надав. Довідки про розмір невиплаченої заробітної плати відповідач суду не надав. З огляду на те, що відповідач не надав суду довідки про заборгованість по заробітній платі позивача, суд бере до уваги суми доходу позивача згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ за період з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2021 року, яка становить 88 118 гривень 25 копійок. Інформації щодо нарахування заробітної плати за липень, серпень, вересень та жовтень в суду немає, тому в задоволенні вимоги за цей період слід відмовити. Згідно ст.116КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум,що належать йому від підприємства,установи,організації,провадиться в день звільнення.Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Причини невиплати позивачу при звільненні всіх сум, що належать йому, зокрема заборгованої заробітної плати, представник відповідача суду не пояснив. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованої,але невиплаченої заробітноїплати за період з 01.12.2020 року по 30.06.2021 року в сумі 88 118 гривень 25 копійок є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується вимоги стягнення за ст.116,117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки заробітної плати в сумі 206 823,00грн., то в задоволенні цієї вимоги слід відмовити, виходячи з такого. Так, згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, дані норми закону щодо стягнення в судовому порядку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, належних звільненому працівникові сум у день звільнення, стосуються звільнених працівників, а позивач є працюючою особою, і у разі звільнення чи несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні вона вправі подавати таку вимогу до суду. Окрім того, як вбачається з позову, такий розрахунок він почав здійснювати з 08.01.2021р. по 18.10.2021р., включивши в цей розрахунок календарні, а не робочі дні, розмір середньоденного заробітку позивача в матеріалах справи відсутній. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень. Виходячи із положень п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі наведеного, відповідно до ст.116, 94, 233 КЗпП України,

Outcome: dismissed