Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітню дитину, посилаючись на те, що сторони зареєстрували шлюб 06.06.2009 року, який розірваний 27.09.2012 року за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачкою. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши заяву з проханням справу слухати у її відсутність, позов підтримали, прохали задовольнити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј части усіх видів його заробітку (доходу). Відповідач та його представник адвокат Гаврелюк О.А. в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Також відповідач подав відзив на позов у якому проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі на утримання спільної дитини в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот ) гривень не заперечував, посилаючись на те, що на даний час, у відповідача створена нова сім`я де народився син [PERSON] , який є малолітньою дитиною. Відповідач, нещодавно працевлаштувався на роботу та отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. 17 травня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробтіку (доходу) платника аліментів. Згідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року, з 01.12.2021 року розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років становить 2 618,00 (дві тисячі шістсот вісімнадцять ) грн. Отже, мінімально до стягнення може піддягати половина від цієї суми - 1 309,00 (одна тисяча триста дев`ять ) грн. 00 копійок. Відповідач, враховуючи фактичні обставини справи, може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500, 00 (одна тисяча п`ятсот ) гривень щомісячно. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності сторін по наявним матеріалам справи за наявності відповідних заяв від них. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06.06.2009 року сторони зареєстрували шлюб в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, за актовим записом № 508. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27.09.2012 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, за актовим записом №508 був розірваний. За час спільного сімейного життя у сторін народився син- [PERSON] , [INFO] , батьком якого, згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , записаний [PERSON] . Відповідач проживає окремо, а грошові кошти на утримання спільної дитини не надавав а як зазначила позивачка у поясненнях, вона отримувала від його сестри та племінниці. На даний час відповідач працює, розмір його доходу, згідно довідки про доходи від 01.12.2021 року, становить 4830,00 грн. без урахування податків та зборів. /т. 1 а.с. 122/ Крім того, на даний час відповідач має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] /т. 1 а.с. 124/ Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей І фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи матеріальне становище позивачки, матеріальний, сімейний стан платника аліментів, стан його здоров`я, що він працездатний, офіційно працює і його щомісячний дохід становить 4830,00 грн., відповідач має іншу сім`ю та малолітнього сина 2015 року народження, з урахуванням заяв сторін у справі, та те, що право щодо вибору форми стягнення аліментів належить позивачу, суд вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частки від його доходу, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття але не менше від 50% мінімального розміру визначеного законом до стягнення на утримання дитини відповідного віку . \~ \~ \~ \~Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідачем в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано ордери, копії свідоцтв про право на зайняття адвокатською діяльністю та квитанцію про оплату послуг від 25.11.2021 року на суму 51\~000,00 грн. /т. 1 а.с. 126-128/ Під час визначення необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, в т.ч. вартості години роботи адвоката та опису наданих послуг (виконаних робіт) адвокатом, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат відповідачу. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial