Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В якому прохала : розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 08.04.2015 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 08.04.2015 зроблено відповідний актовий запис за №255. Стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП не відомий) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту отримання судом позовної заяви і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме сплачену суму судового збору - 908 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що 08.04.2015 позивач одружилася з відповідачем. Вказаний шлюб був зареєстрований Центральним ВДРАЦ РС Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 08.04.2015 зроблено запис за №255. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, кожен має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені на даний час. За вказаних обставин шлюб носить формальний характер, спільне проживання, збереження сім`ї та примирення вважає неможливим. Сім`я фактично розпалася, а тому поновлення подружнього життя виключається. Діти проживають з позивачем та знаходяться на повному її утриманні та забезпеченні. Батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на дітей. Аліменти відповідач нікому не сплачує, стягнення за виконавчими документами з відповідача не проводяться, інших малолітніх дітей, непрацездатних батьків немає, через що вимушена звертатися до суду з даним позовом (а.с.1-3). 29 жовтня 2021 року ухвалою судді позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів залишено без руху (а.с.12, 13). 15 листопада 2021 року ухвалою судді відкрито провадження в справі №№554/10319/2021, 2/554/3714/2021. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено справу до розгляду по суті на 16.00 годин 21 грудня 2021 року (а.с.19, 20). Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі (а.с.46). Відповідач [PERSON] до суду 21.12.2021 не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим, шляхом отримання судової повістки, копії ухвали та копії позовної заяви та 25.01.2022 не з`явився, будучи повідомленим повідомленим, шляхом отримання судової повістки. Відзив на позовну заяву суду не надано (а.с.32, 45 ). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 08.04.2015 перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №255, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстроване та видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 08 квітня 2015 року (а.с.4). Від шлюбу мають малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією : свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстроване та видане Київським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 29.09.2018; свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстроване та видане Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 07 липня 2015 року (а.с.5, 6). Таким чином, батьками малолітніх : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьком - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що слідує зі змісту ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як слідує із матеріалів справи, сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачкою. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, через що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Частина 1 ст.18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, батько [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей. Як слідує із матеріалів справи, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надає не достатньо. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, п ри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як слідує із п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» : що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VШ від 17.05.2017 частину другу ст.182 СК України викладено в такій редакції: "2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утриманні двох малолітніх дітей у частці від доходу батька, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 27.10.2021 і до повноліття сина [PERSON] , [INFO] , [INFO] , а з 19.06.2033 аліменти на утримання однієї доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. Стягнути аліменти з відповідача аліменти на утриманні двох малолітніх дітей у частці від доходу батька, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 27.10.2021 і до повноліття сина [PERSON] , [INFO] , [INFO] , а з 19.06.2033 аліменти на утримання однієї доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, оскільки матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає в недостатньому розмірі. Судові витрати у справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 908 грн. (а.с.5). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 908 грн. сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved