Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 23.09.2021 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. [PERSON] засуджено за те, що 05.09.2020 близько 23 год 40 хв він, перебуваючи в парку культури та відпочинку, розташованому по вул.Зеленій в смт.Підбуж , на грунті раптово виниклої між ними сварки, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани та синця навколо неї на передній облямівці з переходом на слизову оболонку нижньої губи, ближче до перехідної складки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказаними діями йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, зокрема, щоденні думки та спогади про наслідки таких подій, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Розмір моральних збитків оцінює в 10000 гривень, які просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Вказав, що пройшло багато часу, однак, дана ситуація у нього досі викликає дискомфорт, він пережив безсонні ночі та фізичний біль. У нього була розбита губа, що було помітно працівникам на роботі, де він працює. Під час конфлікту [PERSON] поводився грубо, лаявся. Вказав, що в лікарні не лежав, однак, витратив час і кошти, оскільки їздив до Львова на експертизу у даному кримінальному провадженні. Відповідач у судовому засіданні частково заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки погодився на відшкодування шкоди позивачу у розмірі 1000 грн. Представник відповідача - адвокат Волошанський І.В. у судовому засіданні пояснив, що відповідач добровільно сплатив штраф згідно вироку; на даний час непрацевлаштований, однак, згідний відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2021 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Із зазначеного вироку вбачається, що [PERSON] 05.09.2020 орієнтовно о 23 год.40 хв., перебуваючи в парку культури та відпочинку, який розташований по вул.Зеленій в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області, на ґрунті раптово виниклої між ним та потерпілим [PERSON] сварки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до потерпілого та умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забійної рани та синця навколо неї на перехідній облямівці з переходом на слизову оболонку нижньої губи, ближче до перехідної складки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, а її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття, внаслідок злочинних дій відповідача та перенесених ним у зв`язку з цим страждань. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує стан здоров`я позивача, характер та обсяг психологічної травми, яку він отримав внаслідок заподіяної йому відповідачем шкоди, що призвела до емоційного стресу, що супроводжувався почуттям тривоги, а також фізичним болем. Суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка склалась в цій сфері, а саме, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо (Мілазі проти Республіки Італії від 25.06.1987 р., Лопес Остра проти Іспанії від 09.12.1994 р., Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації від 13.07.1983 р., Жовнер проти України від 29.06.2004 р., Полтораченко проти України від 18.01.2005 р.). Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, тривалість цих негативних наслідків, не вжиття заходів до відшкодування моральної шкоди відповідачем, суд дійшов до переконання, що є усі підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди у заявленому розмірі. Таким чином, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в розмірі 10 000,00 грн, оскільки такий є достатнім для відновлення порушених прав позивача. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Враховуючи, що позивач згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved