Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У листопаді 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи його тим, що відповідач [PERSON] 19.05.2010 року підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит, який в подальшому збільшився до 15000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 21.09.2021 року становить 20 395,04 грн., яка складається з наступного: 17 371,54 грн. - заборгованість за кредитом; 3 023,50 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою суду від 09.11.2021 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача, повідомлений належним чином про розгляд справи до суду не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у спосіб, передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, судових повісток за адресою останнього місця реєстрації та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності зі ст. 278 ЦПК України відповідачу було запропоновано надати суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі відзив, чого ним зроблено не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено, що 19.05.2010 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві міститься інформація про те, що відповідач [PERSON] ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Також відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит, який в подальшому був збільшений до 15000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з умовами та правилами надання банківських послуг сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, такі в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз.1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження з клієнтом. Розмір кредиту, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені в Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору ( п. 2.1.1.2.3 умов та правил надання банківських послуг). Згідно з п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, витратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором від 19.05.2010 року, внаслідок чого станом на 21.09.2021 року заборгованість становить 20 395,04 грн., яка складається з наступного: 17 371,54 грн. - заборгованість за кредитом; 3 023,50 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Згідно з ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відтак, суд вважає, що між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у заяві-анкеті. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що до стягнення підлягає заборгованість за тілом кредиту. Щодо стягнення відсотків за користування кредитом суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Вбачається, що відповідач ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг 19.05.2010 року, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними, що засвідчив своїм підписом. Суд вважає, що крім боргу за тілом кредиту 17 371,54 грн. стягенню підлягає 3 023,50 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість на користь позивача в розмірі 20 395,04 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Outcome: approved