Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 6105,78 грн, мотивуючи вимоги тим, що 05 жовтня 2018 року сторони уклали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у будинку по [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим договором. Згідно з умовами договору плата за договором проводиться не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем станом на 29.02.2020 року виникла заборгованість зі сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6105,78 грн. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання до сплати підлягають інфляційні втрати в сумі 427,88грн та 241,42 грн як три проценти річних відповідно до статті 625 ЦК України, які позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, позивач поніс судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 2270 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500грн. У позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності. Ухвалою судді у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач в судові засідання не з`являвся, через канцелярію суду було подано клопотання, про те що він не є власником квартири за якою рахується заборгованість, а саме по [ADDRESS] , з 6 грудня 2018 року. Заяв клопотань про розгляд у відсутність не надходило. Згідно ч. 1ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Суд установив, що 05 жовтня 2018 року КП «Житло-Сервіс» та [PERSON] уклали договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території у будинку [ADDRESS] . Відповідно до пункту 6 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до розрахунку заборгованості користувача за договором від 01.06.2018 року заборгованість відповідача становить 5436,48 грн. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК Україниборжник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Згідно з розрахунком, наданим позивачем з відповідача на користь позивача слід стягнути 427,88 грн інфляційних втрат та 241,42 грн як 3% річних. На час розгляду справи судом, відповідачем зазначено що власником вказаної квартири був до 06.12.2018 року, проте це нічим не підтверджується, по друге позивач просить стягнути заборгованість за період, відповідно до розрахунку від 12.06.2018 року, за період з 12.06.2018 року по 12.12.2018 року, коли відповідач був власником квартири п [ADDRESS] . Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6105,78 грн є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову про стягнення боргу зі сплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Звертаючись до суду з позовом представник позивача просив покласти судові витрати на професійну правничу допомогу на відповідача. До позовної заяви представник позивач додав договір про надання правничої допомоги №3-20 від 08 січня 2020 року предметом якого є надання послуг з юридичного консультування та юридичного представництва обсяг і перелік яких визначено у Додатку №1 до даного договору, який є його невід`ємною частиною; додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №3-20 від 08 січня 2020 року та попередній розрахунок суми судових витрат за позовом КП «Житло-Сервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості на суму 3770 грн, з яких: 2270 грн витрати на сплату судового збору та 1500 грн витрат на професійну правничу допомогу, платіжні доручення про сплату за правничу допомогу від 04 травня 2020 року. Таким чином, розподіляючи витрати, понесені Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані позивачем є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений та документально підтверджений.

Outcome: approved