Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 21 грудня 2021 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, у якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з центрального опалення, що утворилася станом на 01.12.2021 року у розмірі 21\~264, 54 грн., та судовий збір. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач згідно з особовим рахунком, відкритим на його ім`я, є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються йому за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по сплаті послуг за ним станом на 01.12.2021 року утворилася заборгованість, яка становить 21\~264, 54 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, посилаючись на Закон України «Про теплопостачання», ст. 526 ЦК України, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 01.02.2022 року відповідач через канцелярію суду подала заяву, у якій просила розглянути справу з урахуванням ст. 257 ЦК України із застосуванням до позовних вимог строків позовної давності. Просила розгляд справи провести у відсутність відповідача. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.01.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.02.2022 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 31.01.2022 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, 01.02.2022 року подала заяву, у якій просила розглянути справу з урахуванням ст. 257 ЦК України із застосуванням до позовних вимог строків позовної давності. Просила розгляд справи провести у відсутність відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Предметом діяльності АТ «Херсонська Теплоелектроцентраль», відповідно до останньої редакції статуту від 09.04.2019 року, є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії (п. 3.3. статуту). Відповідач є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору б/н року відкритий особовий рахунок № [NUMBER] відповідно до якого ведеться облік розрахунків між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та [PERSON] , як користувачем послуг, що надаються відповідачем. 21 березня 2018 року між ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» та [PERSON] укладено Договір №06-1-19/64 про реструктуризація заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання, за умовами якого підприємством надано розстрочку у погашенні заборгованості та плати за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, що утворилася станом на 01.10.2017 року на суму 5\~833, 15 грн. Отже, [PERSON] , є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна індексний номер інформаційної довідки 297407334 від 01.02.2022 року, відомості про власника квартири [ADDRESS] відсутні. Згідно довідки №566157 від 07.05.2015 року та №17191 від 09.12.2021 року плата за послуги теплопостачання здійснювалася відповідачем не у повному обсязі у період з грудня 1996 року по жовтень 2021 року. Заборгованість за вказаний період становить 21\~264, 54 грн. Відомості про те, що відповідачеві надавалася у зазначений вище період державна допомога на оплату послуг з теплопостачання у вигляді субсидії зазначені у розрахунках. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно. Згідно із пунктом 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст.530 ЦК України визначають, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань. Таким чином, за результатами розгляду справи встановлено, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, не вносив плату у повному розмірі за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання у вказаний період, в т. ч. не здійснив оплату і на час розгляду справи. За викладених обставин, суд вважає вимоги такими, що доведені стороною позивача належними та допустимими доказами. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 256, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового. Заборгованість за період з грудня 1996 року по жовтень 2021 року становить 21 264, 54 грн.. З матеріалів справи встановлено, що 21 березня 2018 року між ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» та [PERSON] укладено Договір №06-1-19/64 про реструктуризація заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання за період з 01.04.2018 року по 01.10.2019 року, що свідчить про визнання відповідачкою свого боргу. А тому у розумінні ст. 264 ЦК України строк позовної давності вважається таким, що перервався, з огляду на що застосуванню наслідки визначені статтею 257 ЦПК України не підлягають. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2 ст.43 ЦПК України покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, наданих сторонами, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з грудня 1996 року по жовтень 2021 року, що становить 21 264, 54 грн. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжного доручення №3376 від 14 грудня 2021 року позивачем сплачено 2\~270 ,00 грн. судового збору за звернення до суду із позовною заявою, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: approved