Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

10 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту смерті особи в певний час, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] в Київському районі м. Донецька померла тітка її довірительки - [PERSON] , [INFO] . На даний час органи ДРАЦС на території м. Донецька діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. Надати лікарське свідоцтво про смерть тітки відповідного державного зразка вона не може, оскільки лікарських установ, підконтрольних уряду України в м. Донецьку також немає. У зв`язку із наведеним, через відсутність можливості зареєструвати смерть [PERSON] у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про її смерть відповідного державного зразка іншим чином аніж як через звернення до суду, заявниця вимушена була звернутися до суду із даною заявою, та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що[PERSON] , [INFO] , уродженка м. Амвросіївка Донецької області, громадянка України, померла [INFO] в Київському районі м. Донецька. Заявниця [PERSON] , яка діє на підставі ордеру серії СА № 1020345 від 07 грудня 2021 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 001084 від 01 березня 2019 року № 218 в інтересах [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились, подали до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності ( а.с.3,4,5). Представник заінтересованої особи Краматорського ВДРАЦС, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив ухвалити згідно із вимогами діючого законодавства. Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в м. Амвросіївка Донецької області. ЇЇ батьками в свідоцтві записані: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 12). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серія: [NUMBER] , виданого 22 січня 1959 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , та здобула таким чином прізвище - [PERSON] ( а.с. 13). Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 вересня 1957 року заявниця народилася [INFO] в м. Чистякове Донецької області. ЇЇ батьками в свідоцтві записані: [PERSON] та [PERSON] ( а.с.8). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серія: [NUMBER] , виданого 17 лютого 1979 року заявниця зареєструвала шлюб із [PERSON] , та здобула таким чином прізвище - [PERSON] ( а.с. 9). Згідно із свідоцтвом про одруження серія: [NUMBER] , заявниця вдруге зареєструвала шлюб 17 серпня 1994 року із [PERSON] , та здобула таким чином прізвище - [PERSON] ( а.с. 10). Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серія: [NUMBER] , виданого 31 жовтня 1952 року батько заявниці [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.7). Згідно із довідкою про причину смерті до форми № 106/у № 2909 та копією лікарського свідоцтва про смерть № 2909, виданими 31 травня 2021 року медичним закладом в Київському районі м. Донецька,[PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в Київському районі м. Донецьку. Причиною смерті став церебральний атеросклероз (а.с. 14). Згідно із свідоцтвом про смерть, № [NUMBER] , виданого 31 травня 2021 року ВЗАГС Амвросіївського районного управління, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в Київському районі м. Донецька (а.с. 15). Згідно із повідомленням Краматорського ВДРАЦС № 20.13-25-3538 від 23 грудня 2021 року, в результаті розширеного пошуку за відомостями, внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , - відсутні. Відповідно до заповіту серії ВСМ890258 від 07 жовтня 2005 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] .. Заповіт зареєстровано в реєстрі №2442. Судом були досліджені також договір-замовлення на організацію на поховання [PERSON] (а.с. 16). Суд зауважує, що незважаючи на твердження заявниці про те, що вона є племінницею померлої, в заяві та доданих до справи документів відсутні відомості про підтвердження родинного зв`язку між заявницею та [PERSON] , факт смерті якої просить встановити заявниця. Разом з тим, заявницею додано до заяви заповіт, за яким [PERSON] заповіла все майно, що їй належить [PERSON] .. Суд наголошує на тому, що відповідно до ст.. 294, 315 ЦПК України, заяву про встановлення факту смерті, може бути поданий будь-якою особою задля охорони, створення та або підтвердження прав особи. Разом з тим, у статті 317 ЦПК України передбачено, право на подачу заяв про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території до суду за межами такої території надається родичам померлого або їх представникам. Слід зазначити при цьому, що нормами зазначеної статті не передбачено заборону подачі заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території особами, які не є родичами померлого. За таких обставин, оскільки заявниця, як потенційний спадкоємець, який має на меті оформити свої спадкові права, однак позбавлена можливості зробити це, у зв`язку з тим, що вона не може отримати свідоцтво про смерть спадкодавця, має право на звернення із заявою про встановлення факту смерті на загальних підставах, визначених у ст. 315 ЦПК України, її заява стосується встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, суд не зважає на те, що родинні зв`язки заявниці із померлою особою не підтверджені будь-якими документами, та приходить до переконання, що вона та його представник є особами, які наділені правом для звернення із вказаною заявою в порядку ст. 317 ЦПК України. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із Наказом міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Донецька. Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За роз`ясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні довідку про причину смерті, копію лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтво про смерть [PERSON] , які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак у сукупності із договором-замовленням на організацію на проведення поховання, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які дають суду можливість дійти висновку, що смерть [PERSON] дійсно настала [INFO] за вказаних у заяві обставин. Приймаючи до уваги довідку про причину смерті та копію лікарського свідоцтва про смерть, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у зв`язку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, а отже, у тому становищі, в якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо смерті своєї тітки, а тому звертаючись до суду, надала усі можливі докази, які могла надати у цій ситуації. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кіпр проти Туреччини» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї [PERSON] ». Суд також зазначає, що вказані довідка про причину смерті, копія лікарського свідоцтва про смерть, свідоцтво про смерть, договір-замовлення на організацію та проведення поховання, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми для того щоб дійти висновку, що [PERSON] померла саме [INFO] в Київському районі м. Донецька. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході судового слідства. За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved