Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

27 січня 2022 року до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису . В обґрунтування заяви покликається на те що [PERSON] , [INFO] є її рідним братом, який проживає за адресою: [ADDRESS] . Заявниця проживає за адресою : [ADDRESS] . [PERSON] працює викладачем в Здолбунівській ЗОШ №1 , яка розташована по вул. Д.Галицького,17 в м. Здолбунів , інший корпус школи розташований за адресою : м. Здолбунів, вул. В.Жука,4. На сьогоднішній день існують обставини , що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису. Протягом останніх декількох років заявниця потерпає від переслідувань [PERSON] . Кривдник погрожує її, переслідує та вимагає гроші. Він постійно підстерігає її поблизу дому, школи, де вона працює, церкви, куди вона ходить. Останній часом це почало носити регулярний характер. Його дії стали агресивнішими. Зокрема, 13.12.2021 підстерігав біля Катеринівської церкви; 15.12.2021 в дворі де вона проживає; 20, 21, 22, 24 грудня 2021 року він приїхав на власному транспорті до приміщення початкової школи Здолбунівської ЗОШ №1 по [ADDRESS] і чекав на [PERSON] 20.12.2021 заявник звернулася до поліції і коли приїхала з дільничним до школи він вже втік. 21.12.2021 він знову чекав її біля школи , було викликано дільничного інспектора [PERSON] , який провів з ним профілактичну бесіду . Проте , ні профілактичні заходи, ні кримінальні провадження, не впливають на нього. 10.01.2022 близько 8 години [PERSON] , підстеріг її поблизу приміщення початкової школи Здолбунівської ЗОШ №1 по [ADDRESS] , в робочий час на очах педагогів і дітей, почав вимагати з [PERSON] гроші, погрожуючи вбити. Даний факт бачили вчителі початкових класів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] а також дочка заявниці [PERSON] та її чоловік [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зняли відео інциденту . На відео № 1 чітко чути, як [PERSON] вимагає « віддати борг» , якого не існує, ні за рішенням суду ні за законом. Такі неправомірні дії [PERSON] поблизу навчального закладу є не примустимим, загрожують не лише заявниці , але й життю та здоров`ю вчителів та дітей. Адже, після цих подій всі почали хвилюватись та боятись за свою безпеку. На підставі однієї із попередніх заяв від 14.11.2018 про вчинення стосовно [PERSON] злочину, поліція зареєструвала кримінальне провадження № 12018180130000694. 12 січня 2022 року знову було порушено кримінальне провадження № 12022186130000016. Однак це не зупиняє [PERSON] . Він далі погрожує фізичною розправою та вбивством. Чинить психологічний тиск. Ображає заявницю нецензурними словами. Принижує її на очах сторонніх людей. Висловлює погрози і по телефону. Таким чином , вважає себе особою, що зазнала домашнього насильства. Адже вона зазнає психологічне насильство та погрози фізичною розправою від рідного брата, який вчиняє це насильство , незалежно від того , що вони проживають окремо. Від протиправної поведінки кривдника в заявниці погіршився стан здоров`я. Оскільки одним із заходів протидії домашньому насильству є обмежувальний припис стосовно кривдника, тому змушена звернутися до суду за захистом її прав. Заявник [PERSON] та її представник обставини викладені у заяві підтримали, просили видати обмежувальний припис. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання в телефонному режимі, заяв про відкладення судового засідання від [PERSON] не надходило. Вислухавши пояснення заявника та представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом заявниці [PERSON] . Також встановлено, що за заявою заявниці розпочато досудове розслідування № 12018180130000694 та 12 січня 2022 року було порушено кримінальне провадження № 12022186130000016. Як вбачається з пояснень свідків наданих в судовому засіданні [PERSON] постійно переслідує та погрожує [PERSON] це відбувається біля місця роботи, церкви , дому. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Таким чином, враховуючи, що суду надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявниці, суд приходить до висновку що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення.

Outcome: approved