Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач подав до суду позовну заяву, в якій просить визначити, додатковий строк тривалістю в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті матері відкрилась спадщина, яку позивач має намір прийняти за законом, як спадкоємець першої черги. Із спадкового майна залишилась лише недоотримана пенсія та грошові кошти на рахунку в банківській установі. За довідкою ВПО [PERSON] була зареєстрована: [ADDRESS] .У зв`язкуз тим, що [PERSON] на час своєї смерті тимчасово перебувала на непідконтрольній території у м. Хрестівці Донецької області, певний час позивач немав можливості належним чином зареєструвати її смерть відповідно діючого законодавства України. У встановлений законодавством шестимісячний строк після смерті матері позивач спадкову справу невідкривав, відмови неписав, оскільки офіційної реєстрації смерті в України не було. Лише 18 листопада 2021 року позивач отримав належно оформлене свідоцтво про смерть та одразу звернувся до Волноваської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що ним пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки з березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин у зв`язку з захворюванням COVID-19 з подальшим його продовженням, було обмежено роботу державних органів, в тому числі і нотаріальних контор, закриті пункти перетину лінії розмежування на території Донецької області, всі ці обставини зумовлили пропуск подання заяви про прийняття спадщини, а тому вимушений звернутися до суду. Процесуальні дії по справі. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 28.12.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позиція учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві, просив справу слухати без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача - згідно наданої заяви від 05.01.2022 за № 02/01-26, просив проводити розгляд справи у відсутності представника та прийняти рішення на розсуд суду за наявними в матеріалах справи доказами. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПКУкраїни без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленомустаттями 206,207цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 18 листопада 2021 року складено відповідний актовий запис № 1724 та Волноваським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 18.11.2021 видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.06.1968 року виданим Петропавлівською сільською радою Шахтарського району Донецької області, актовий запис №17. Листом приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю.В. за № 1093/01-16 від 21.12.2021 на заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] відмовлено у зв`язку з пропуском передбаченого цивільним законодавством шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно листа Волноваської державної нотаріальної кантори від 06.01.2022 року №5/01-16, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68023324 від 06.01.2022 року станом на 06.01.2022 року спадкова справа після смерті [PERSON] , що померла [INFO] - не відкривалась. Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року в справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. 17 березня 2020 року Верховна Рада прийняла Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (CОVID-19)», яким, серед іншого, відносить карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, до переліку форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Так, судом враховується, що, постановою КМУ від 09 грудня 2020 р.№1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Серед невичерпного переліку форс-мажорних обставин у цій нормі знаходиться і карантин. Отже, суд вважає доводи позивача обгрунтованими, оскільки пропуск строку для прийняття спадщини пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій у зв`язку з оголошенням з 12 березня 2020 року карантину на території України, обмеженням перетину пунктів лінії розмежування на території Донецької області, які суд розцінює як поважні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Відтак, встановивши, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини через введення на території України карантинних обмежень від 12 березня 2020 року, та у зв`язку із проживанням померлої особи на тимчасово окупованій території, що ускладнило своєчасне отримання свідоцтва про смерть матері та своєчасного звернення з заявою до нотаріальної контори, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи те, що позивач отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі такого, оскільки він пропустив передбачений цивільним законодавством шестимісячний строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Вимог про стягнення судових витрат з відповідача, позивачем не заявлено.

Outcome: approved