Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, свої позовні вимоги мотивує тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав Заяву б/н від 05.12.2012 року згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони визначили відповідальність за порушення строків сплати платежів. У зв`язку з порушеннями кредитних зобов`язань за відповідачем станом на 18.10.2021 року рахується заборгованість за кредитом в розмірі 46225 грн 53 коп, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в розмірі 2270 грн. Ухвалою судді від 09.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у зв`язку з віднесенням даної категорії справ до малозначних. При подачі позову представник позивача подав клопотання в якому просив проводити розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою її місця реєстрації, яку вона отримала 17.12.2021 року, що підтверджується повернутим повідомленням з відміткою про отримання. 04.01.2022 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач позов не визнає, просить в позові відмовити повністю, з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності, посилаючись на викладені висновки в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, вказуючи, що анкета заява не містить погодженого сторонами розміру суми кредиту, процентна ставка в анкеті-заяві не зазначена, умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи відповідачем не підписані. Вважає виписку з банківського рахунка, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» неналежним доказом, оскільки не підписана представником банка та відсутні відмітки про ознайомлення відповідачем. Вказує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов, розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ним, що вказаний документ станом на 05.12.2012 року містив умови щодо сплати неустойки (пені, штрафу). Вважає, що відповідачем отримані кошти сплачені фактично у сумі, що значно перевищує ліміт 25 000 грн. 20.01.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача заперечує викладене у відзиві, просить задовольнити позов, зазначає, що відповідач підписавши Анкету-заяву погодилася на умови кредитування, відповідач користувалася платіжною карткою: отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, що підтверджується випискою по рахунку. 24.01.2022 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач заперечила викладене у відповіді на відзив позивача, просила витребувати докази та відмовити в задоволенні позову. 27.01.2022 року ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає наступне. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала Заяву б/н від 05.12.2012 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 56). В заяві вказано, що позичальник згоден з умовами, що анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір та, що позичальник ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно Умов та правилами надання банківських послуг, які надані позивачем до матеріалів справи (а.с. 58-84), вбачається, що ними передбачено всі істотні умови, щодо зміни кредитного ліміту, визначено відсоткову ставку за користування кредитними коштами та визначено обов`язки позичальника щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також оплачувати комісії на умовах договору та сплата штрафів і пені відповідно до Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" Тарифів. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується Умовами та Правилами надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановлено банком відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. З розрахунку наданого представником позивача вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами, що також підтверджує визнання нею факту укладення кредитного договору та наявності кредитних зобов`язань. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно розрахунку позивача (а.с.10), станом на 18.10.2021 року за відповідачем рахується заборгованість за договором б/н від 05.12.2012 року в розмірі 46 225 грн 53 коп, яка складається з наступного: 44309 грн 29 коп - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 00,00 - заборгованість за поточним тілом кредиту, 44309 грн 29 коп - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 1916 грн 24 коп - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нарахована комісія. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦКУкраїни, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Проте у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, які підписала [PERSON] від 05.12.2012 року, містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана Анкета не містить даних про розмір кредитних коштів, не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в указаній заяві відсутні будь-які відомості стосовно оформлення кредиту, зазначення суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, пені, комісії та інших істотних умов. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, дослідивши розрахунки подані позивачем та виписку з банківського рахунку відповідача, суд не погоджується, що заборгованість по тілу кредиту становить 46225 грн 53 коп. Дослідивши Умови та правила надання банківських послуг, суд встановив на них дійсно відсутній підпис відповідача [PERSON] , що свідчить про те що, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, також, що саме з цими Тарифами банку була ознайомлена відповідачка [PERSON] , під час підписання Заяви, а не з іншими. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач була ознайомлена і погодилася на їх умови, або ж, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема й щодо сплати простроченого тіла кредиту, та в зазначених в документах доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р. вказала, що «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (05.12.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (28.10.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Таким чином, в заяві позичальника від 05.12.2012 року не передбачена відповідальність відповідача за прострочене тіло кредиту та за заборгованість за простроченими відсотками, що просить стягнути позивач. Також суд вважає, що виписка з банківського рахунку відповідача є належним доказом, оскільки в ній зазначена вся інформація про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача. Таким чином у зв`язку з непідписанням відповідачем Умов та правил надання батьківських послуг ПриватБанк, позивач не вправі вимагати від відповідача стягнення заборгованості за простроченне тіло кредита та заборгованості за простроченими відсотками. В той же час, відповідно до розрахунку позивача поданого позивачем в період з 17.06.2013 року по 31.05.2015 року вбачається, що відповідачем погашено суму за наданим кредитом в розмірі 46 262,76 грн та сплачено відсотки в розмірі 616 грн 18 коп (а.с.12-15). Згідно розрахунку поданого позивачем в період з 01.06.2015 року по 30.09.2019 року (а.с.16-34), вбачається, що відповідачем погашено заборгованість за поточним тілом кредиту в розмірі 195 121 грн 04 коп, погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 14 593 грн 80 коп, крім того сплачено заборгованість по пені в розмірі 850,00 грн. Згідно розрахунку поданого позивачем в період з 01.10.2019 року по 18.10.2021 року (а.с.35-37), вбачається, що відповідачем погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 1 125 грн 05 коп, крім того сплачено заборгованість по простроченим відсоткам в розмірі 16 681 грн 65 коп. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , вбачається, що відповідачу 17.06.2013 року встановлено кредитний ліміт 300,00 грн, 04.12.2013 року його збільшено до 2000,00 грн, 06.02.2015 року збільшено до 5000,00 грн, 25.01.2016 року збільшено кредитний ліміт до 8000,00 грн, 10.02.2016 року збільшено кредитний ліміт до 8000,00 грн, 14.04.2017 року збільшено кредитний ліміт до 15000 грн, 08.10.2017 року збільшено кредитний ліміт до 20000,00грн, 11.12.2017 року збільшено кредитний ліміт до 25000,00 грн, 13.05.2019 року його зменшено до 0,00 грн (а.с.54). Згідно даної довідки вбачається, що кредитний ліміт, тобто тіло кредиту не перевищувало 25000,00 грн, а відповідачем згідно поданих розрахунків та виписки з банківського рахунку відповідача сплачено заборгованість за тілом кредиту в розмірі 241383,80 грн (46 242,76 грн + 195 121,04грн) та за простроченим тілом кредиту відповідачем сплачено 15718,85 грн (14593,80+1125,05 грн). Таким чином, судом встановлено, що відповідачем згідно поданих розрахунків та виписки з банківського рахунка відповідача здійснено погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 241383,80 грн, а позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача тіло кредиту в розмірі 46 225 грн 53 коп, яке вже сплачено відповідачем, а надане позивачем відповідачу тіло кредиту згідно довідки в розмірі 25000,00 грн. За таких обставин, суд вважає, що зобов`язання відповідачем теж виконані, заборгованість за кредитним договором б/н від 05.12.2012 року в розмірі 46 225 грн 53 коп відповідачем вже сплачена, хоча суд вважає, що позивач у зв`язку з непідписанням відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, мав право вимагати лише заборгованість за тілом кредита, що становить 25000,00 грн, хоча й вона відповідачем теж сплачена. Уточнених позовних заяв зі спростування наведеного, суду не подано, тому в позові Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити у зв`язку з погашенням відповідачем тіла кроедиту в розмірі 25000, 00 грн. В поданому 04.01.2022 року відзиві на позовну заяву, відповідач просила застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в позові у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду після спливу трирічного строку, так як згідно до умов Договору повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, визначено періодичними щомісячними платежем та повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У постанові 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (провадження № 14-396цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня2018 року у справі № 367/6105/16, Таким чином, враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (провадження № 14-396цс19), суд не застосовує строки позовної давності, оскільки позивачем позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні. Судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, так як в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 634, 1050, 1054 ЦК України, постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р., постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц та

Outcome: dismissed