Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] , який досяг повноліття, проживає разом з нею та навчається на контрактній основі згідно з договором про надання освітньої послуги з підготовки фахівця з вищою освітою №06-05-202111/1143, сума договору складає 132440,00 грн. Позивачка не в змозі самостійно утримувати сина оскільки отримує тільки заробітну плату, інших видів доходу не має, а відповідач працює за кордоном, отримує дохід, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в сумі 1/4 усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, до досягнення сином 23 років або до закінчення ним навчання. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини доходу, оскільки має скрутне та незадовільне матеріальне становище, відсутність постійного та регулярного щомісячного доходу. Посилаючись на вартість навчання у Сумському державному університеті, а саме на суму 132440,00 грн.00 коп., позивачка не вказала, що зазначена сума повинна бути поділена між сторонами. Твердження позивачки щодо його працевлаштування та отримання доходу за кордоном в Угорщині є особистими не підтвердженими судженнями, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки дані відомості не підтверджені жодними доказами. Представник відповідача просить розглядати справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуваль ного технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 26.07.2003, який було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.11.2011 (а.с. 4-5). Від шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Син, який досяг повноліття, навчається з 01.09.2021 в Сумському Державному університеті, на 1 курсі денної форми навчання. Строк закінчення навчання 30.06.2025 року (а.с. 8). Згідно з договором про надання освітньої послуги з підготовки фахівця з вищою освітою №06-05-202111/1143, сума договору складає 132440,00 грн. (а.с. 7). Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України,- право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що син сторін дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання, проте позивачкою належними доказами не доведено можливість сплати відповідачем 1/4 його доходу аліментів на навчання сина, який вже є повнолітнім. На доведення факту перебування у скрутному матеріальному становищі, позивачка не надала доказів та такі обставини у повному обсязі не підтвердила. Однак, враховуючи, що відповідач є батьком дитини, яка навчається і потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що він має можливість надавати певну матеріальну допомогу на вказані вище цілі, тому позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки у розмірі 1/6 усіх видів його заробітку, на утримання сина - [PERSON] до закінчення його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 23.11.2021. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial