Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

22.09.2021 [PERSON] звернулася до суду із позовом до приватного підприємства «СЛАВ-ТРАНС», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», треті особи [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої смертю фізичної особи, страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.03.2021 о 20 год. 40 хв. водій [PERSON] , знаходячись у трудових відносинах із приватним підприємством «СЛАВ-ТРАНС», виконуючи розпорядження керівництва вказаного підприємства, щодо перевезення пасажирів, керував належним приватному підприємству «СЛАВ-ТРАНС», автомобілем РУТА 22 реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух по автодорозі сполученням Київ-Харків-Довжанський з боку м. Лиман в напрямок м. Бахмут, та на ділянці 676 км+250 м скоїв наїзд на пішохода, батька неповнолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] , який рухався по проїжджій частині у попутному напрямку. В результаті даної ДТП [PERSON] отримав смертельні тілесні ушкодження від яких помер на місці. 26.03.2021 відомості щодо злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021050000000283. 31.05.2021 постановою слідчого Слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. В результаті вказаної ДТП за участю [PERSON] , позивач зазначила, що її та померлого [PERSON] неповнолітній доньці [PERSON] , [INFO] була спричинена значна матеріальна та моральна шкода. Донька була приголомшена та шокована даною подією, отримала нервовий стрес та душевне потрясіння, втратила душевний спокій, нормальний сон, апетит та стала роздратованою. Позивач вказала, що хоча й вона та померлий [PERSON] були розлучені, однак останній завжди піклувався про їх спільну доньку, часто зустрічався з нею, проводив час, а тому враховуючи характер та обсяг заподіяних її доньці фізичних та моральних страждань, з урахуванням істотності вимушених змін у її житті, зусиль, необхідних для відновлення нормального стану, вона оцінює заподіяну [PERSON] , [INFO] , моральну шкоду в 150000 грн. Також, позивач зазначила, що після ДТП її неповнолітня донька втратила також і суттєве джерело свого матеріального забезпечення, оскільки до своєї смерті [PERSON] забезпечував їх спільну доньку фінансово, а саме купував одяг, взуття, іграшки, різноманітні гаджети, тощо. За рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2016 року, померлий [PERSON] зобов`язаний був щомісячно сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 900 грн. до її повноліття. Вважає, що таким чином, власник джерела підвищеної небезпеки приватне підприємство «СЛАВ-ТРАНС» зобов`язаний сплатити її неповнолітній доньці, як доньці загиблого [PERSON] шкоду встановлену ст. 1200 ЦК України як утриманцю в розмірі 900 грн. щомісячно до повноліття дитини, тобто до [INFO] в сумі 90450 грн. Позивач вказала, що оскільки водій [PERSON] офіційно працевлаштований у приватному підприємстві «СЛАВ-ТРАНС» та під час ДТП виконував настанови керівництва - здійснював перевезення пасажирів за маршрутом, керував даним транспортним засобом законно, на підставі положень ст. 1172 ЦК України, то вважає, що в даному випадку цивільну відповідальність, за шкоду завдану їх доньці діями водія джерела підвищеної небезпеки зобов`язане нести саме приватне підприємство «СЛАВ-ТРАНС». Крім того, обов`язок відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду лежить не тільки на приватному підприємстві «СЛАВ-ТРАНС», а також і на приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», оскільки власник автобуса РУТА 22 реєстраційний номер [NUMBER] , застрахував цивільно-правову відповідальність та уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 4588479, який був дійсний на момент ДТП, саме із приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний». Відповідно до Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року з наступними змінами, саме страхувальник - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» зобов`язаний нести цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну [PERSON] . Позивач вважає, що згідно діючого законодавства та договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування в розмірі ліміту своєї відповідальності, зазначеної в п.2 договору в розмірі 260000 грн. Згідно п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» повинен сплатити доньці позивача, як доньці загиблого [PERSON] у якості страхового відшкодування моральної шкоди 12 мінімальних заробітних плат в розмірі 72000 грн. (12х6000). Відповідач приватне підприємство «СЛАВ-ТРАНС», з урахуванням сплати страхового відшкодування відповідачем приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» повинен сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, а саме моральну шкоду 78000 грн. 19.04.2021 позивач звернулася до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» із заявою щодо виплати страхового відшкодування, однак 27.07.2021 отримала відповідь від приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» з безпідставною відмовою у виплаті страхового відшкодування, чим вважає були порушенні її права як матері неповнолітньої [PERSON] . Для відновлення своїх прав та неповнолітньої доньки, надання їй кваліфікованої правової допомоги, зокрема на представництво інтересів в рамках кримінального провадження № 12021050000000283 від 26 березня 2021 року за фактом ДТП та смерті її колишнього чоловіка за ч.2 ст. 286 КК України, в якому позивач була визнана законним представником потерпілої, за цивільною справою про стягнення матеріальної та моральної шкоди в результаті ДТП, позивач змушена була звернутися за допомогою до адвоката, вартість послуг якого склала 16000 грн. У зв`язку з викладеним позивач просить суд: 1) стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] страхове відшкодування, яке складається з: - шкоди пов`язаної зі смертю потерпілого, що передбачена ст. 1200 ЦК України як утриманцю загиблого в розмірі 90450 грн.; - моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 72000 грн. 2) стягнути з приватного підприємства «СЛАВ-ТРАНС» на користь позивача, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] моральну шкоду в розмірі 78000 грн. (як зазначив представник позивач під час судового розгляду, зазначена в позові сума до стягнення 178000,00 грн. є технічною опискою, а тому просив вважати вірною суму моральної шкоди - 78000,00 грн.); 3) стягнути з приватного підприємства «СЛАВ-ТРАНС», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі пропорційно стягнення шкоди. Відповідачем приватним підприємством «СЛАВ-ТРАНС», подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві посилається на те, що постановою слідчого Слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області від 31 травня 2021 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що водій [PERSON] не мав технічної можливості уникнути вказаної ДТП, та те, що в його діях будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається. Відповідно до п.п. 4.4., 4.7. та 4.8. Правил дорожнього руху України пішоходи у темну пору доби, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. Якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевнився у відсутності безпеки. А тому, в даному випадку має місце відсутність об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 286 КК України, а саме відсутність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненими діями і наслідком. З посилання на постанову Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 532/1374/18, відповідач зазначає, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, [PERSON] своїми діями створив небезпеку, яка унеможливила відвернення негативних наслідків, тобто встановлено наявність вини [PERSON] крім того, відсутність у [PERSON] технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом не залежало від нього при усій обачливості його дій та/або поведінки. [PERSON] не міг передбачити таку подію та не міг її відвернути. Стосовно вимог щодо відшкодування моральної шкоди, відповідач вказав на те, що позивачем не надано документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній, до настання ДТП календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Сам факт смерті [PERSON] внаслідок ДТП та наявність у нього неповнолітньої дитини не є безспірним правом на отримання відшкодування. Відповідач зазначив, що між приватним підприємством «СЛАВ-ТРАНС» та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 4588479. Так, згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майна третьої особи. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Пунктом 27.2 ст. 27 даного Закону визначено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Стосовно розміру та розрахунку суми моральної шкоди відповідач вказав на те, що позивач в своїй позовній заяві вказує різні суми моральної шкоди, на обґрунтування якої жодних підтверджень фізичних та моральних страждань, не надано та суми яких є незрозумілими. Також, відповідач зазначив, що відповідно до договору від 14.04.2021 № 14.04.21, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Дмитра Кочукова» в особі керуючого бюро - адвоката Кочукова Д.Г., слідує, що адвокатське бюро представляє інтереси [PERSON] при розгляді кримінального провадження № 12021050000000283 внесеного до ЄРДР 25 березня 2021 року в якості представника потерпілого. В той же час позивач просить суд стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу з осіб, які не були учасниками даного кримінального провадження. Відповідачем приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач також просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві посилається на те, що постановою слідчого Слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області від 31 травня 2021 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Дана постанова мотивована, зокрема, висновком судової автотехнічної експертизи № СТ-19/105-21/3448-ІТ від 13.05.2021 проведеною в Донецькому НДЕКЦ МВС України, якою встановлено, що з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій [PERSON] не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода та з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці будь-яких невідповідностей ПДР України, які б перебували в причинному зв`язку з настанням даної ДТП в діях [PERSON] не вбачається. За змістом п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. За відсутності вини водія забезпеченого автомобіля РУТА реєстраційний номер [NUMBER] , як обов`язкового елементу для повного складу цивільного правопорушення, ДТП, що сталася 25 березня 2021 року не може бути визнана страховим випадком, що унеможливлює виплату страхового відшкодування за полісом № АР 4588479. Положеннями п. 27.2 ст. 27Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Нормами п.п. «е» п. 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Разом з тим, позивач не надала доказів, які б відповідали вимогам ст. ст. 77-80 УПК України та підтверджували розмір доходів потерпілого [PERSON] за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, а також, що [PERSON] є єдиною особою яка перебувала на утриманні [PERSON] . Натомість, позивач розраховує заявлену нею до стягнення суму в 90450 грн. виходячи з рішення суду про стягнення аліментів, що не узгоджується з приведеними нормами, які регулюють правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За замістом п.27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Разом з тим, позивачем відповідних доказів не надано. Зазначив, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з осіб які не були учасниками даного кримінального провадження, чинним законодавством не передбачена. Представник позивача - адвокат Кочуков Д.Г., що діє на підставі ордеру серія АН № 1045171 від 06.09.2021 в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача приватного підприємства «СЛАВ-ТРАНС» - адвокат Нещерет О.В., що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги від 17.11.2021 та ордеру серія ДН № 096516 від 23.11.2021 в судовому засіданні підтримав доводи викладені у відзиву стосовно позовних вимог [PERSON] та просив суд відмовити у позові в повному обсязі. Представники відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» Богданов Є.В., що діє на підставі довіреності № 42 від 01.02.2022 та [PERSON] , що діє на підставі довіреності № 36 від 30.12.2021 в судовому засіданні підтримали доводи викладені у відзиву стосовно позовних вимог [PERSON] та просили суд відмовити у позові в повному обсязі. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Третя особа [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій вказала, що вона є матір`ю загиблого [PERSON] , та жодних заяв щодо отримання страхового відшкодування за фактом загибелі її сина до страхових компаній та, зокрема, до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» вона не подавала та не збирається подавати. Вказала, що підтримує позовні вимоги [PERSON] в інтересах її неповнолітньої онуки [PERSON] , [INFO] в повному обсязі, а також просила суд розглянути справу за її відсутності у зв`язку зі станом здоров`я. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 березня 2021 о 20 год. 40 хв. водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автобусом марки РУТА 22 реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по проїжджій частині а/д сполученням «Київ-Харків-Довжанський» з боку м. Лиман донецької області, на ділянці 676 км+250 м скоїв наїзд на пішохода - [PERSON] , який рухався по проїжджій частині у попутному напрямку. В результаті даної ДТП пішохід - [PERSON] загинув на місці події. Постановою слідчого відділу з розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області Андрєєвим Є.О. від 31 травня 2021 року кримінальне провадження, відомості за яким 26 березня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021050000000283, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Зі змісту вказаної постанови слідує, що з урахуванням всіх матеріалів кримінального провадження, допитів свідків, експертизи технічного стану транспортного засобу, судово-медичної експертизи та слідчого експерименту було призначено судову автотехнічну експертизу, згідно висновку якої № СТ-19/105-21/3448-ІТ від 13.05.2021 проведеною в Донецькому НДЕКЦ МВС України, встановлено, що з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій [PERSON] не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода та з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці будь-яких невідповідностей ПДР України, які б перебували в причинному зв`язку з настанням даної ДТП в діях [PERSON] не вбачається. В цій постанові зазначено, що допитаний в якості свідка [PERSON] , пояснив, що 25.03.2020 о 20:00 год. він закінчив зміну і на автобусі РУТА-22 здійснював рух о проїжджій частині автодороги сполученням Київ-Харків-Довжанський в бік с. Семенівка. Не доїжджаючи до с. Семенівка, рухаючись зі швидкістю приблизно 70 км/год, в цей час раптово в світлі фар він побачив силует пішохода-чоловіка, одягненого в усе темне, який рухався в попутному йому напрямку по проїжджій частині в його смузі руху. Після чого він застосував заходи екстреного гальмування, проте уникнути наїзду не вдалося і стався наїзд на пішохода передньою правою частиною автобуса, після чого автобус зупинився. Згідно висновку експерта № 195 від 05.05.2021 слідує, що в приміщенні Слов`янського відділення судово-медичної експертизи КЗОЗ» Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» було проведено судово-медичну експертизу трупа громадянина невідомого чоловіка, впізнаного як [PERSON] , [INFO] та встановлено, що згідно Акту судово-медичного дослідження № 1765 від 05.04.2021 при судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі трупа [PERSON] , визначено, що у крові знайдено 3,22 г/л етанолу, у сечі знайдено 3,82 г/л етанолу. Вказана концентрація етилового спирту у живих осіб може відповідати сильному алкогольному сп`янінню. Відповідно до листа приватного підприємства «СЛАВ-ТРАНС» № 101 від 10.11.2021, наказу № 33 від 20.06.2017 приватного підприємства «СЛАВ-ТРАНС» «Про прийом на роботу» та наказу № 4 від 03.01.2021 приватного підприємства «СЛАВ-ТРАНС» «Про закріплення транспортного засобу» слідує, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 25 березня 2021 року водій автобуса марки РУТА 22 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] перебував у трудових відносинах з приватним підприємством «СЛАВ-ТРАНС» - працював на посаді водія автотранспортних засобів. Згідно з інформаційною довідкою долученою позивачем до матеріалів справи слідує, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 4588479, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автобуса марки РУТА 22 реєстраційний номер [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний». Відповідно до листа приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» № 2045 від 27.07.2021 слідує, що [PERSON] за результатом розгляду її заяви від 19.04.2021 про виплату страхового відшкодування в сумі 260000 грн. було повідомлено, що за відсутності вини водія забезпеченого автомобіля РУТА, реєстраційний номер [NUMBER] , як обов`язкового елементу для повного складу цивільного правопорушення, ДТП, що сталася 25 березня 2021 року не може бути визнана страховим випадком за полісом АР/4588479, що унеможливлює виплату страхового відшкодування. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] з 09 жовтня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із загиблим [PERSON] , під час якого [INFO] у них народилася донька [PERSON] , що також підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , що видане виконкомом Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 21. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, та з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Відповідно до листа № 01/08-459 від 25.11.2021, наказу (розпорядження)№ 40-пр. від 14.09.2018 про прийняття на роботу, наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) № 43 від 11.11.2019, довідок про доходи № 01/08-455 та № 01/08-456 від 24.11.2021 виданих Комунальним підприємством «Слов`янське тролейбусне управління» Слов`янської міської ради на запит представника позивача [PERSON] - адвоката Кочукова Д.Г. слідує, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] працював на даному підприємстві у 2018 та 2019 роках, період роботи з 17.09.2018 по 11.11.2019, на посаді слюсаря-ремонтника 4 розряду, звільнений 11.11.2019 за власним бажанням. За період роботи [PERSON] нарахований дохід у 2018 році склав 14748,56 грн. та у 2019 році - 52649,42 грн. Згідно листа № 0500-1502-8/116848 від 01.12.2021 та довідки від 30.11.2021 виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області слідує, що [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку, як отримувач пенсії в разі втрати годувальника [PERSON] , який помер [INFO] на дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримала пенсію за березень 2021 року в сумі 442,11 грн., за квітень 2021 року в сумі 2284,26 грн., за травень 2021 року в сумі 2284,26 грн., за червень 2021 року в сумі 2284,26 грн., за липень 2021 року в сумі 2284,26 грн., за серпень 2021 року в сумі 2284,26 грн., за вересень 2021 року в сумі 2284,26 грн., за жовтень 2021 року в сумі 2284,26 грн., за листопад 2021 року в сумі 2284,26 грн. При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної смертю потерпілого, суд виходить з наступного. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у постановах від 05.06.2019 у справі № 466/4412/15-ц, від 15.08.2019 у справі № 756/16649/13-ц, від 02.10.2019 у справі № 447/2438/16-ц, від 11.12.2019 у справі № 601/1304/15-ц та 28.10.2020 у справі № 445/370/19, від 21.04.2021 № 450/4163/18, від 22.04.2021 № 742/1378/18. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів, щодо заподіяння потерпілому [PERSON] шкоди внаслідок непереборної сили або умислу самого потерпілого, так і під час розгляду справи судом не встановлено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок зазначених обставин. Частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Разом з тим, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування перед позивачем виступає саме страховик завдавача шкоди - відповідач по справі приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», поза межами страхової суми - відповідач приватне підприємство «СЛАВ-ТРАНС». Як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, сума страхового відшкодування в межах спірних правовідносин становить 260000,00 грн. Приписами п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до частин 1, 2 статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Так, в судовому засіданні було встановлено, що право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України мають неповнолітня донька померлого - [PERSON] , [INFO] та його мати - [PERSON] , яка подала до суду відповідну заяву про те, що жодних заяв щодо отримання страхового відшкодування за фактом загибелі її сина [PERSON] до страхових компаній та, зокрема, до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» вона не подавала та не збирається подавати, та підтримала позовні вимоги [PERSON] в інтересах її неповнолітньої онуки [PERSON] , [INFO] в повному обсязі. Інших осіб, які маютьправо на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, судом не встановлено. Таким чином, оскільки, як вказала позивач в своєму позові та на підтвердження вказаних доводів долучила до матеріалів справи копію рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2016 року, яким з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно, до повноліття дитини, а тому суд погоджується з розрахунком позивача, який не суперечить ст. 1200 ЦК України та п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та розглядаючи справу в межах позовних вимог, вважає, що з моменту смерті потерпілого [PERSON] , а саме з [INFO] до настання повноліття його неповнолітньої доньки [PERSON] , а саме до [INFO] , сума матеріальної шкоди, заподіяна смертю потерпілого, яка підлягає відшкодуванню з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] становить 90450,00 грн. та вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно вирішення питання, щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого з відповідачів на користь позивача, суд керується наступним. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В силу вимог п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи встановлені судом обставини того, що кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите у зв`язку в його діях складу кримінального правопорушення, враховуючи те, що діями [PERSON] (за відсутності вини) завдано смерть [PERSON] із використанням джерела підвищеної небезпеки, враховуючи поведінку потерпілого [PERSON] (в момент ДТП рухався по проїжджій частині дороги для автомобілів в попутному напрямку руху транспортних засобів, був в темному одязі, перебував у стані алкогольного сп`яніння), яка свідчить про необережність останнього, що призвело до виникненню ДТП, суд оцінює моральні страждання, які понесла [PERSON] в результаті втрати її батька, у розмірі 72000,00 грн. Вирішуючи питання хто повинен відшкодувати позивачу маральну шкоду, суд зазначає наступне. З наданих позивачем та досліджених в судовому засіданні доказів, що не оспорювалися учасниками справи слідує, що дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої помер [PERSON] сталася 25 березня 2021 року. В Законі України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, який із 01 січня 2021 року становить 6 000 гривень. Таким чином, саме відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] повинен відшкодувати моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілого в розмірі 72000,00 грн. (12 мінімальних заробітних * 6000 грн. - встановлений розмір мінімальної заробітної плати на 2021 рік), а тому суд приходить до висновку, що вимоги і в цій частині підлягають задоволенню. Враховуючи те, що судом маральна шкода оцінена в 72000,00 грн., яка в межах страхової суми підлягає стягненню зі страхової, решта вимог, які пред`явлені до відповідача - приватного підприємства «СЛАВ-ТРАНС» не підлягають задоволенню. Доводи представників приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» про те, за відсутності вини водія [PERSON] , як обов`язкового елементу для повного складу цивільного правопорушення, ДТП, що сталася 25 березня 2021 року не може бути визнана страховим випадком, що унеможливлює виплату страхового відшкодування за полісом № АР 4588479, судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до положень ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, навіть за відсутності вини є підставою для цивільно-правової відповідальності, окрім, як доведення особою, яка відповідальна за відшкодування шкоди, умислу потерпілого або наявності непереборної сили. Доводи відповідачів про те, що відсутність у [PERSON] технічної можливості уникнути ДТП є непереборною силою, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з пішоходом [PERSON] не залежало від нього при усій обачливості його дій та/або поведінки, суд вважає безпідставними, оскільки зазначене не може вважатися непереборною силою. В даному випадку, під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер (стихійне лихо, дії інших осіб ззовні на джерело підвищеної небезпеки тощо). Таким чином, відсутність у водія технічної можливості запобігти наїзду на пішохода шляхом гальмування без зовнішніх чинників на керованість транспортного засобу не може вважатися непереборною силою в розумінні пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідачів на її користь витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, суд виходить з наступного. У відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як слідує з матеріалів справи, позивачем на підтвердження вказаних вимог долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 14.04.21 від 14.04.2021, відповідно до якого слідує, що представництво її інтересів в рамках кримінального провадження № 12021050000000283 від 26 березня 2021 року за фактом ДТП та смерті [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в якому позивач була визнана законним представником потерпілої неповнолітньої доньки [PERSON] , та за вказаною цивільною справою було здійснено адвокатом Кочуковим Д.Г., загальна вартість послуг якого склала 16000 грн. Разом з тим, оцінюючи складність справи, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у наданому представником позивача [PERSON] - адвокатом Кочуковим Д.Г. розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про те, що справедливим та достатнім буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 8000,00 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача [PERSON] підлягає відшкодуванню матеріальна та моральна шкода, заподіяна смертю потерпілого, загальна сума якої становить 162450,00 грн. (90450,00 грн. - відшкодована шкода, заподіяна смертю потерпілого, особі, яка була на його утриманні та 72000,00 грн. - відшкодована моральна шкода, заподіяна смертю потерпілого), що від суми за заявленими вимогами позивача становить 67,5 %. З огляду на викладене, з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», який відповідає за шкоду заподіяну смертю потерпілого на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (67,5 %), тобто у розмірі 5400,00 грн. (8000,00 грн. * 67,5 %). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» на 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб в розмірі 2270 гривень. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Так, враховуючи, що сума задоволених позовних вимог в розмірі 162450,00 грн. від 240250,00 грн. становить 67,5 %, яка підлягає стягненню саме з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», то сума судового збору яка підлягає стягненню з вказаного відповідача на користь держави складає 1532,25 грн. (2270,00 грн. * 67,5 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial