Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

25 жовтня 2019 року ТОВ Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» в особі представника за довіреністю Антосів Х.В. звернулося до суду з позовом, в якому просила стягнути зі [PERSON] на користь товариства заборгованість за Кредитним договором №\~500040402 від 12.11.2007 року в розмірі 83\~347,57\~грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування заяви позивач зазначала, що відповідно до договору, укладеного між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] , останній отримав від банку кредит у розмірі 3435,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,99% річних, виконанням інших умов договору, а також необхідністю повертати кредит відповідно до графіку платежів. За умовами договору про відступлення права вимоги №2012-1-2/1 від 18.12.2012 ПАТ «АЛЬФА-БАНК» передав (відступив) належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Останнє, в свою чергу, 27 грудня 2012 року уклало договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) №\~27/12/2012-01, згідно умов якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набула статусу Нового кредитора, а також сукупність належних Кредитору прав грошової вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] . Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 07.10.2019 р. утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 19 листопада 2019 року в справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 рокупозов було задоволено повністю. Ухвалено стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал»: заборгованість за кредитним договором №500040402 від 12\~листопада 2007 року в розмірі 83347,57 грн., що складається\~ззаборгованості: 20831,52 грн. за тілом кредиту, 1129,81 грн. за відсотками та 61386,24\~грн. за пенею; судовий збір у розмірі 1921 грн. Ухвалою суду від 17 травня 2021 року за заявою [PERSON] (в особі представника адвоката Борисенкова В.С.) відповідачу поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, останню задоволено, заочне рішення від 02 березня 2020 року скасовано. Справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 03 червня 2021 року відповідач [PERSON] в особі представника адвоката Борисенкова\~В.С. подав відзив, в якому заперечував проти заявлених позовних вимог. Просив застосувати у справі строк позовної давності. Вважав протиправним нарахуванням процентів та штрафних санкцій після закінчення строку дії кредитного договору, тобто після 12.11.2010 року. Наголошував, що додатими до позову доказами не підтверджено обґрунтованість нарахування заборгованості за пенею в розмірі 61386,24 гривень. 22 червня 2021 року представник позивача ТОВ Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» за довіреністю Стефанишин М.І. подала відповідь на відзив, в якому заперечувала проти застосування у справі позовної давності, оскільки пунктом 27 кредитного договору, укладеного з відповідачем, позовна давність була збільшена до 50 років. Щодо нарахування процентів та неустойки, посилалась на визначену п.11 (в) кредитного договору процедуру. Наполягала, що позивачем були надані всі наявні у нього докази, в тому числі, по нарахуванню заборгованості за пенею. Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року за клопотаннями представника позивача [PERSON] і представника відповідача адвоката Борисенкова В.С. витребувано докази від Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК». Витребувана інформація надана суду 29 вересня 2021 року. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року задоволено заяву ТОВ «ФК «Кредит Капітал», та замінено сторону у справі, а саме, позивача ТОВ Компанія\~з управління\~активами «Прімоколект-Капітал» замінено на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Повідомлені про місце, дату й час розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України сторони в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим відповідно до ч.2\~ст.\~247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що за поданою 12.11.2007 [PERSON] анкетою-заявою на отримання кредиту (а.с.11) та заявою на відкриття поточного (карткового) рахунку в ЗАТ «Альфа-Банк» (а.с.12) 12 листопада 2007 року між ним та ЗАТ «АЛЬФА-БАНК», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір №\~500040402 (а.с.7-8), за умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 3\~450,00 доларів США шляхом перерахування на картковий рахунок Клієнта №\~ [NUMBER] зі сплатою відсотків за його використання у розмірі 19,99% річних, інших супутніх послуг з кінцевим терміном повернення не пізніше 12.11.2010 року. Відповідач [PERSON] , власноруч підписуючи 12 листопада 2007 року кредитний договір №\~500040402, погодився з усіма його умовами, отже зобов`язався повертати кредит банку в сумах та строки, визначені графіком платежів (а.с.9-10), але не пізніше 12.11.2010 року; своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, супутні послуги, а також пеню та штраф у разі неналежного виконання зобов`язань (а.с.7-10). 18 грудня 2012 року між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» як правонаступником ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №2012-1-2/1, за умовами якого ПАТ «АЛЬФА-БАНК» передав (відступив) належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до [PERSON] , ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (а.с.23-33). ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», в свою чергу, 27 грудня 2012 року уклало договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01, згідно умов якого ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набула статусу Нового кредитора, а також сукупність належних Кредиторові прав грошової вимоги до боржників, в тому числі й до [PERSON] (а.с.34-47). Згідно договору відступлення прав вимоги № 12/07/2021-1 від 12 липня 2021 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» останнє знову набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~500040402 від 12.11.2007 (а.с.192-195). У відповідності\~до п)1\~ч.1\~ст.512,\~ч.1\~ст.\~514\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.\~526,\~530\~ЦК України\~зобов`язання має\~виконуватися у\~встановлений зобов`язанням\~строк,\~належним чином\~відповідно до\~умов договору,\~вимог закону,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться.\~Згідно ст.\~629\~ЦК України\~договір є\~обов`язковим для\~виконання сторонами.\~Частиною 1\~ст.1049,\~ст.1054\~ЦК України\~передбачено,\~що кредит/позика\~надається на\~умовах встановлених\~договором,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~кредит/позику в\~строк та\~в порядку,\~що встановлені\~договором, та\~сплатити проценти. За правилами ст.546, 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як зазначає позивач у позові, банк, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав, натомість [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 07 жовтня 2019 року за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку становить 83\~347 грн. 57 коп. і складається з заборгованості: 20\~831,52 грн. за тілом кредиту, 1\~129,81 грн. за відсотками та 61\~386,24\~грн. за пенею та штрафом (а.с.50,168). Водночас відповідач [PERSON] заперечував проти пред`явлених позовних вимог, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, зважаючи на момент виникнення права вимоги 12.11.2010 та момент звернення до суду з позовом 25.10.2019, відтак просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі відповідно до вимог ч.3,4 ст.265 ЦК України. А також зазначив, що після спливу строку дії договору, відтак і строку кредитування, право позивача на нарахування передбачених договором процентів за кредитом та штрафних санкцій припинилося. Згідно ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність\~-\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Попри це, положеннями ст.259 ЦК України передбачено право сторін за домовленістю змінити встановлений законом строк позовної давності, але лише в бік збільшення. При цьому, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з п.27 укладеного між сторонами Кредитного договору №\~500040402 від 12.11.2007, і на чому наголошує також сторона позивача, сторони реалізували передбачене ст.259 ЦК України право на збільшення строку позовної давності, аж до 50 років, зробивши про це відповідне застереження, яке, в свою чергу, за погодженням сторін вважається договором про збільшення позовної давності (а.с.8). За встановлених обставин суд не вбачає законних підстав для застосування позовної давності, відтак і для відмови в позові. Разом з тим, щодо процентів за кредитом та штрафних санкцій, проти нарахування яких після спливу строку дії договору заперечує відповідач, та наполягає позивач, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині з огляду на наступне. Відповідно до п)6 ч.1 ст.3 ЦК України одними із загальних засад цивільного судочинства є \~справедливість, добросовісність та розумність; згідно ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Передбачена ч.1 ст.627 ЦК України свобода договору також має реалізовуватись з урахуванням вимог, в тому числі розумності та справедливості. Згідно правового висновку, наданого Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі\~№ 902/417/18,\~наведені загальні засади цивільного судочинства втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів. Такими правилами, наприклад, є правила про неустойку, передбачені\~статтями 549-552 ЦК України. Так, згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено право суду на зменшення розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На думку Верховного Суду, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої\~статті 551 ЦК України\~про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві відповідно до положень ст.3, 509, 627 ЦК України. З наданого на виконання ухвали суду про витребування доказів розрахунку заборгованості вбачається (а.с.168), що загальна заборгованість за кредитом станом на 18.12.2012 складає: 10\~427,57 доларів США (83\~347,57 грн. по курсу НБУ на 18.12.2012), з яких: за кредитом 2\~606,22 дол.\~США (20\~831,52 грн.), по відсотках 141,35 дол. США (1\~129,81 грн.), по штрафам 90,00 дол. США (719,37 грн.), по пені 7\~590,00 дол. США (60\~666,87 грн.), яка майже втричі перевищує суму основного боргу. Отже, з урахуванням наведених положень закону, правового висновку Великої Палати Верховного Суду, зважаючи на перевищення майже втричі розміру пені 7\~590,00 дол. США (60\~666,87 грн.) в порівнянні з розміром основного боргу 2\~606,22 дол.\~США (20\~831,52 грн.), суд вважає за можливе на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір нарахованої відповідачеві пені до розміру основного боргу, що, на думку суду, відповідатиме принципам розумності, справедливості та пропорційності, а також знівелює очевидну не співмірність заявленої до стягнення суми санкції у вигляді пені, адже наслідки невиконання боржником зобов`язання не мають бути більш вигідними для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1\~002,76 гривень). На підставі викладеного,

Outcome: partial