Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У жовтня 2021 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області звернулось споживче товариство «Гарант К» до [PERSON] про стягнення коштів. Позов обґрунтований тим, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.11.2011 р. у справі № 2-415 ухвалено стягнути із відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої шкоди грошову суму у розмірі 16 725,96 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять п`ять гривень 00 коп.) грн. Оскільки станом на поточний момент зазначене судове рішення відповідачем не виконано позивач на підставі змісту частини 2 статті 625 ЦК України ставить питання про стягнення інфляційних втрат у розмірі 29 123,00 (двадцять дев`ять тисяч сто двадцять три гривні 00 коп.) грн. за період із 23 квітня 2012 р. по 27 жовтня 2021 р. та трьох процентів річних за користування коштами у розмірі 4 773,24 (чотири тисячі сімсот сімдесят три гривні 24 коп.) грн. за вказаний період. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення із відповідача коштів за порушення грошового зобов`язання, у зв`язку із чим представник повивача просить суд ухвалити рішення за результатами судового розгляду та вирішити питання про стягнення понесених судових витрат у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 листопада 2021 р. постановлено прийнято позовну заяву до провадження, відкрити спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 31 грудня 2021 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у змісті якого остання повідомляє, що 25 жовтня 2021 р. в межах виконавчого провадження № 32633544 нею вчинені дії щодо сплати заборгованість за вищевказаним судовим рішенням, що підтверджується відповідною банківською квитанцією від 25.10.2021 р., у зв`язку із чим відповідач посилаючись на зміст статей 257, 261 ЦК України просить суд ухвалити рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме інфляційних втрат у розмірі 3 416,92 (три тисячі чотириста шістнадцять гривень 92 коп.) грн. та трьох процентів річних за користування коштами у розмірі 1 506,71 (одна тисяча п`ятсот шість гривень 71 коп.) грн., які обраховані у межах загальної позовної давності за період із 25 жовтня 2018 р. по 25 жовтня 2021 р., стягнувши судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. 21 січня 2022 р. до суду надійшла відповідь на відзив, у змісті якої представник позивача спростовуючи твердження відповідача з приводу того, що датою виконання грошового зобов`язання у даному випадку є 25 жовтня 2021 р. зазначає, що зазначений день є лише датою здійснення відповідачем перерахунку грошових коштів на рахунок органу виконання судового рішення та не є датою зарахування даних коштів на рахунок споживчого товариства. Таким чином, відсутність грошових коштів на рахунках позивача станом на 27 жовтня 2021 р., що підтверджується відповідною довідкою даного суб`єкта господарювання дозволяє зробити висновок, що проведений розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних за користування коштами за період із 23 квітня 2012 р. по 27 жовтня 2021 р. є коректним та відповідачем не спростований. З приводу строків звернення до суду позиція представника позивача полягає у наступному. Так, в межах виконавчого провадження № 32633544 з примусового виконання виконавчого листа № 20415, виданого 26 грудня 2011 р. Іллінецьким районним судом Вінницької області органом виконання судового рішення накладений арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме земельні ділянки товарного сільськогосподарського виробництва, які на праві приватної власності належать відповідачу. Проте, у зв`язку із наявним мораторієм на відчуження такого виду нерухомого майна позивач вжити дієвих заходів щодо захисту свого права зміг лише після 31 липня 2021 р., тобто після набрання чинності Законом України від 31.03.2020 р. №; 552-ІХ, яким зазначений мораторій скасований. З огляду на наявностість даних обставин представник позивача зазначає, що звернутись до суду за захистом своїх прав, в тому рахунку із позовом до суду щодо стягнення із відповідача компенсаційних витрат (інфляційних втрат та трьох процентів річних за користування коштами) за невиконання грошового зобов`язання, визначеного рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 26.11.2011 р. у цивільній справі № 2-415 до скасування мораторію на продаж землі товарного сільськогосподарського виробництва не вбачалось ні можливим ні доцільним, оскільки у даному випадку позивач повинен був понести судові витрати за подання позовної заяви, в той же час дієвого механізму виконання судового рішення держава у даному випадку не забезпечила, з урахуванням зазначеного,

Outcome: partial