Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на предмет спору старший державний виконавець Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Петрова К.В., Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про виключення майна з акту опису і арешту, у якій, з урахування уточнень зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У її власності перебуває квартира за [ADDRESS] . Відносно її чоловіка [PERSON] старшим державним виконавцем Костянтинівського ВДВС Петровою К.В. на підставі рішення суду від 05 грудня 2020 року у справі № 233/4548/20 відкрито виконавче провадження № 64980378 про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Приватбанк». Підстава відкриття виконавчий лист від 11 березня 2021 року. 25 жовтня 2021 року державним виконавцем у належній позивачці квартирі було складено Акт опису та арешту майна, у даному випадку рухомого майна, яке визначено як належне боржнику без зазначення підстав та будь-яких документів. Із вказаним позивачка не згодна, зазначила, що проти арешту особистих речей відповідача вона не заперечує, однак більшість з включеного до акту державним виконавцем майна є її особистою власністю, деякі речі існували в її квартирі ще до одруження, деякі були подаровані їй та онуці її батьками. Опис та арешт майна відбувався у її квартирі у присутності відповідача але без її присутності, як власника, внаслідок чого вона не могла здійснити захист своєї власності. Відповідач через хворобу останні два роки не працює, перебуває на обліку державної служби зайнятості як безробітний. Самостійного доходу для придбання деяких коштовних речей у нього немає. Ні відповідач, ні державний виконавець не визначили достовірно що описане майно є особистою власністю боржника. Враховуючи викладене, позивач просить: - виключити з акта опису та арешту, складеного 25 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Петровою К.В. наступне майно: - телевізор kiwi (плазма) 1500 грн., - пилосос samsung бордового кольору 900 грн., - ноутбук sony 4500 грн., - мультіварка redmond 700 грн., - мікрохвильова піч midea 650 грн., - книжна полка 600 грн., - комод для речей 1700 грн., - шифоньєр світлого кольору 4500 грн., - планшет lenovo дитячий, - люстра 2 штуки 150 грн., - тренажерна лавка 650 грн., - праска mulinex синього кольору 300 грн., - годинник настінний 50 грн., власником якого є [PERSON] . Ухвалою судді\~Костянтинівського міськрайонного\~суду Донецької\~області від\~05\~листопада 2021\~року позовну\~заяву [PERSON] було залишено без руху, надано визначений законом строк для виправлення недоліків. Ухвалою судді\~Костянтинівського міськрайонного\~суду Донецької\~області від\~19\~листопада 2021\~року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на предмет спору старший державний виконавець Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Петрова К.В., про виключення майна з акту опису і арешту,\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~справу до\~розгляду за\~правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2021 року до участі у цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог\~щодо\~предмета\~спору, на стороні відповідача залучено Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Стещенко С.В. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Позивач пояснила, що не згодна із переліком арештованого майна. Так, мікрохвильову піч, годинник вона купувала до шлюбу. Планшет, ноутбук, тренажерну лавку, меблі у дитячу кімнату купували її батьки у різний час для дитини. Праску, мультиварку, пилосос, люстру їх родині передала у користування мати позивачки, яка успадкувала це майно, тобто воно їм взагалі не належить. Телевізор вони з відповідачем купували у розстрочку, разом виплачували за нього кошти. Під час опису майна вона не була присутня, тому не мала змоги заперечити. Просила задовольнити її позов в повному обсязі, оскільки спірне майно не є власністю відповідача. Представник позивача [PERSON] зазначив у судовому засіданні, що у ході розгляду справи не з`ясовано належності спірного майна відповідачу, з чого слідує що воно є спільною сумісною власністю подружжя, на яку арешт не може бути накладений. Просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив про згоду із позовними вимогами в повному обсязі, пояснив, що під час опису спірне майно не було його власністю, він не зазначив про це державному виконавцю, бо вони домовилися, що майно того дня не буде вилучено. Складений акт він підписав. Пояснив, що на час опису не отримував сповіщення про вихід на адресу державного виконавця, воно прийшло пізніше. Державного виконавця та представника банку він допустив до помешкання. Подробиць спілкування із ними не пам`ятає. Третя особа - старший державний виконавець Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Петрова К.В., у судовому засіданні підтримала письмові заперечення (а.с. 37-39), пояснила, що про вихід на адресу для опису майна вона повідомила боржника листом та у телефонній розмові. Боржник надав згоду на проведення опису. Нею боржнику було надано строк у 10 днів для надання документів у підтвердження належності спірного майна іншим особам, однак [PERSON] не з`явився до відділу, будь-яких доказів не надав. 16 листопада 2021 року майно було передано на реалізацію. 23 листопада 2021 року при отриманні виклику до суду у цій цивільній справі нею було винесено постанову про зупинення виконавчих дій. У подальшому третя особа звернулася до суду із заявою про закінчення розгляду справи у її відсутність (а.с. 142). Представник третьої особи - АТ КБ «Приватбанк» Дегтяр К.В., у судовому засіданні пояснив, враховуючи письмові пояснення (а.с. 47), що 25 жовтня 2021 року він спільно з державним виконавцем прибув для участі в описі майна [PERSON] . Під час опису у боржника неодноразово уточнювалося про належність йому рухомого майна, було запропоновано надати докази у підтвердження належності майна іншим особам, зазначити цих осіб, надавався додатковий час, однак докази не були надані. Сторони перебувають у шлюбі з 2008 року, а описане майно вироблено набагато пізніше, тому є їх спільним майном. Вважав позовні вимоги необґрунтованими. У подальшому представник третьої особи звернувся до суду із заявою про закінчення розгляду справи у її відсутність (а.с. 144). Свідки [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , у судовому засіданні пояснили, що позивачка [PERSON] є їх дочкою, а відповідач [PERSON] зятем. Зазначили, що вони, як і батьки відповідача, намагаються допомагати сторонам матеріально. Для свого онука свідки у комісійному магазині купили ноутбук, також придбали тренажерну лавку для післяопераційного відновлення, шафу, комод, полицю. Чеки чи квитанції вони не зберігали. Планшет дитині сторін купили батьки відповідача. Кілька речей позивачка сама купувала ще до весілля. Телевізор відповідач оформлював у розстрочку, сторони разом виплачували за нього кошти. З квартири своєї матері свідок [PERSON] їм передала деякі речі у користування, зокрема, люстру, праску, мультиварку. З`ясувавши позицію позивача, її представника, відповідача, третьої особи, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до п.5 ч.3\~ст.2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Подібні висновки зробив Верховний Суд України у постановах від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2824цс15, від 18 травня 2016 року у справі № 6-658цс15, а також Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 у справі №203/1931/16-ц. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] [PERSON] (а.с. 34) та [PERSON] (а.с. 4-6) з 22 листопада 2008 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 425 від 22 листопада 2008 року (а.с. 27). Постановою старшого державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Петровою К.В. від 29 березня 2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 233/4548/20 (а.с. 52), виданого 11 березня 2021 року Костянтинівським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу 75891,95 грн., ВП № 64980378 (а.с. 24, 25-26, 53). З досліджених судом матеріалів виконавчого провадження (а.с. 50-126) вбачається здійснення державним виконавцем ряду виконавчих дій з примусового виконання вищезазначеного судового рішення, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, здійснення запитів про доходи та рахунки боржника, проведення опису та арешту майна боржника, визначення вартості майна, направлення заявок на реалізацію рухомого майна, звернення стягнення на доходи боржника. Так, 25 жовтня 2021 року державним виконавцем за участю представників АТ КБ «Приватбанк» Дегтяр К.В., [PERSON] , боржника [PERSON] , понятих [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , при примусовому виконанні виконавчого листа № 233/4548/20 від 11 березня 2021 року складено акт опису та арешту майна, до якого включено у тому числі спірне майно: - телевізор kiwi (плазма) б/у 1500 грн., - пилосос samsung 900 грн., - ноутбук sony 4500 грн., - мультіварка redmond 700 грн., - мікрохвильова піч midea 650 грн., - книжна полка б/у 600 грн., - комод для речей б/у 1700 грн., - шифоньєр світлого кольору 4500 грн., - планшет lenovo 10 б/у, - люстра б/у 2 штуки 150 грн., - тренажерна лавка б/у 650 грн., - праска mulinex б/у 300 грн., - годинник настінний 50 грн.. \~ \~ \~ \~Складений акт підписаний учасниками опису, в тому числі боржником, без зауважень. Все описане майно залишене боржнику (а.с. 7-10, 60-63). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Частина 1\~ст.60 СК України\~передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2\~ст. 60 СК України\~вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. (ч.1\~ст.61 СК України). Згідно з положеннями\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.\~\~ Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Згідно з ч. 2\~ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Таким чином, зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до частини першої\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Звертаючись до суду з даним позовом, у редакції уточнених позовних вимог, позивач [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги тим, що спірне майно не належить відповідачу у справі та просила виключити його з акту опису та арешту, при цьому, вимог про визнання спірного майна особистою власністю позивачем не заявлялося. В силу вимог ст.\~2,\~4,\~12,\~76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 95 ЦПК України\~встановлено, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Положеннями ч. 2\~ст. 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог шляхом надання переконливих належних та допустимих доказів. Вказуючи, що певне рухоме майно з переліку взагалі не належить ні відповідачу, ні їй, а належить іншим особам, про що також зазначили допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , позивачем не підтверджено право на звернення до суду із позовом щодо цього майна. Доводи представника позивача у судовому засіданні про те, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з огляду на те, що у ході судового розгляду справи не було з`ясовано факту належності спірного майна відповідачу, а на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя не може накладатися арешт, не є обґрунтованими. Крім того,\~статтею 175 ЦПК України\~передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (\~ст.49 ЦПК України). Згідно з загальними приписами процесуального права, відповідачем є процесуальна особа, яка на думку позивача, своєю діяльністю (діями або бездіяльністю) порушила його права та до якої позивач направляє свої позовні вимоги (свій позов) звернувшись при цьому до суду. При цьому, належними відповідачами за такими позовними вимогами є боржник та стягувач у виконавчому провадженні, в межах якого такий арешт був накладений, що підтверджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові № 905/368/18 від 26 листопада 2019 року. У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі постанова № 5), роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлено власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту. Відповідачами в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту визначені\~ст.16 ЦК України. У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача, або до не всіх осіб, які повинні бути залучені до справи в якості відповідачів, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Як вбачається з матеріалів справи, стягувачем у виконавчому проваджені № 64980378 є АТ КБ «Приватбанк», при цьому позивачем [PERSON] пред`явлено позов про виключення майна з акту опису та арешту лише до боржника у виконавчому провадженні [PERSON] , яким у ході судового розгляду справи зазначено про згоду із заявленими позовними вимогами в повному обсязі, проте, на переконання суду така позиція відповідача не може слугувати підставою до задоволення позовних вимог, оскільки це призведе до порушення прав та законних інтересів стягувача у виконавчому провадженні. Доводи позову в уточненій редакції (а.с. 21-23) про те, що на думку сторони позивача у даному випадку не зазнають порушення права стягувача у виконавчому проваджені АТ КБ «Приватбанк», оскільки останнього цікавлять грошові кошти, а не арештоване майно, суд не приймає до уваги, як неспроможні. На виконання положень ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними передбачених законом прав, роз`яснював наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. Також, позовна заява [PERSON] залишалася без руху судовою ухвалою від 05 листопада 2021 року, позивачу було запропоновано конкретизувати позовні вимоги, тощо. Проте клопотань про залучення в якості співвідповідача АТ КБ «Приватбанк» позивач, її представник до суду не мали. Судом у ході підготовчого провадження було залучено до участі у судовому розгляді даної цивільної справи стягувача у виконавчому провадженні АТ КБ «Приватбанк» в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, оскільки встановлено що рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, оскільки, заявлені позивачкою вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків стягувача у виконавчому провадженні АТ КБ «Приватбанк», що залучений судом до участі у судовому розгляді справи в якості третьої особи, суд не у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог, що є можливим лише за наявності належного складу відповідачів у справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Приймаючи до уваги все викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір у разі відмови у задоволенні позову покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed