Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

[PERSON] \~ звернулась\~до суду\~з цим\~з позовом,\~посилаючись на\~те,\~що 25\~листопада 2015\~року вона,\~ [PERSON] \~уклала шлюб\~з відповідачем\~ [PERSON] ,\~який було\~зареєстровано у\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Кам`янсько-\~Дніпровського районного\~управління юстиції\~у Запорізькій\~області,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№ 91,\~видано свідоцтво\~про шлюб\~серія [NUMBER] .Від шлюбу\~спільних дітей\~не мають.З початку шлюбних відносин шлюб був щасливим, подружжя поважали та любили один одного. З часом в родині почались негаразди та непорозуміння. Протягом останніх декількох років стосунки в родині зовсім розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. У квітня 2021 року сторони вирішили, що родина остаточно припинила існування, подальше спільне проживання недоцільне. Фактично сім`я припинила своє існування у квітні 2021 року, відповідач з цього часу мешкає окремо від позивача. Шлюб з відповідачем з цього періоду почав носити формальний характер, а тому позивач вважає, що збереження шлюбу надалі неможливе, та суперечить її інтересам. Ухвалою судді Кам`янсько- Дніпровського районного суму Запорізької області від 01.11.2021 відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з ч. 4\~ст.19 ЦПК України\~спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 01.11.2021 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі останній не надав суду відзив на позовну заяву, на адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України,\~\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 р.). Дослідивши обставини справи в їх сукупності, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та приходить до такого висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 СК України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 СК України\~передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 25 листопада 2015 року позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янсько- Дніпровського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено відповідний актовий\~запис №\~91,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про шлюб\~серія [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу спільних дітей не мають. Як зазначає позивач, що з квітня 2021 року з відповідачем проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Питання про поділ майна не виникаю, оскільки за час спільного проживання подружжя спільного рухомого та нерухомого майна не придбали. Примирення та збереження шлюбу між подружжям неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача жити в умовах свободи та гідності. Оскільки подружжя не спілкуються, всі зв`язки з відповідачем втрачено, позивачу не відомо його місце перебування на теперішній час, тому фактично виявляється неможливою подача спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є свідомим, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~Сімейного кодексу України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи надалі буде іменуватись цим прізвищем або відновити дошлюбне. З огляду на те, що відповідач у своїх позовних вимогах просить повернути прізвище на дошлюбне, у рішення має бути зазначено про вибір позивача після розірвання шлюбу. При поданні позову [PERSON] був сплачений судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням, який в силу приписів ст.141\~ЦПК\~України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі ст.\~24,\~55,\~56,\~110,\~112,\~113 СК України,

Outcome: approved