Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Представник позивача адвокат Іванісов В.С. в інтересах позивача засобами поштового зв`язку 05.05.2020 звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 22.11.2018 у сумі 20\~834,27 гривень, яка наявна станом на 09.04.2021, в тому числі, заборгованість за кредитом 19\~207,09 гривень, комісії 17,94 гривень, 3% річних на суму простроченого кредиту 354,76 гривень, 3% річних на суму нарахованих та несплачених відсотків 33,49 гривень, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 55,80 гривень, за несвоєчасне погашення кредиту 1\~165,19 гривень. За змістом позову, 22.11.2018 відповідачем підписано заяву про приєднання №1259246/010217 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Позивач приєднався до договору шляхом підписання заяви та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), в редакції, яка розміщена на інтернет-сторінці банку. Умови договору банківського рахунку є складовою частиною вказаного вище договору. На виконання п.3.4.4 Заяви банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в національній валюті, надав відповідачу платіжну картку з пін-номером, на рахунку встановлено кредитний ліміт у сумі 27\~000,00 гривень зі сплатою 0,001% річних строком кредитування на 60 місяців. На виконання вимог ч.2 ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування» відповідачу надана інформація про споживчий кредит, договір розміщений на сайті Банку. Згідно з позовною заявою кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх зобов`язань за кредитним договором, перебіг строку кредитування починається з дати надання банком кредиту. Проте, відповідачем зобов`язання з повернення кредиту не виконуються, вимога від 04.11.2020 про усунення порушень за кредитним договором, в якій Бакн вимагає дострокового повернення кредиту, залишена без виконання За змістом позову, в порушення умов договору та ст.509, 526, 611, 612, 625, 1049 ЦК України відповідач зобов`язання не виконав, не надавав своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом та іншими витратами, у зв`язку із чим позивач скористався своїм правом вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань про стягнення заборгованості, яка існує станом на 09.04.2021, у зв`язку із чим просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 28.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на підставі клопотання, вх.№ від 30.06.2021 просить розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за відсутності відповідача, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою реєстрації, що підтверджена на запит суду. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надано, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяв по суті справи не подав. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. За матеріалами справи, 22.11.2018 між сторонами АТ «Державний ощадний банк України», який є правонаступником ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] на підставі заяви про приєднання №1259246/010217 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Позивач приєднався до договору шляхом підписання заяви та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки. Умови договору банківського рахунку є складовою частиною вказаного вище договору. На виконання п.3.4 Заяви банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в національній валюті, на умовах тарифів за користування платіжною карткою, надав відповідачу платіжну картку з пін-номером, на рахунку встановлено кредитний ліміт у сумі 27\~000,00 гривень. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх зобов`язань за кредитним договором, перебіг строку кредитування починається з дати надання банком кредиту. Крім того, судом встановлено, що 22.11.2018 [PERSON] підписано заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, за змістом якої він погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору, а також у справі наявний паспорт споживчого кредиту за підписом відповідача, згідно з умовами якого визначено процентну ставку за користування кредитними коштами 0,001% річних, яка є фіксованою, встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредиту 3,2% щомісяця від використаної частини кредиту. Строк кредитування становить 60 місяців. За п.1.12 вказаного розділу клієнт зобов`язується, зокрема, використовувати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Кредитні кошти в сумі 27 000 гривень, надані відповідачу Банком у порядку, визначеному Договору, шляхом встановлення кредитної лінії на картковий рахунок клієнта, [PERSON] використані, частково сплачені, проте, що видно з розрахунку, наявного у матеріалах справи, зобов`язання щодо вчасного повернення суми кредиту, нарахованих процентів та інших платежів, передбачених договором, не виконані. Станом на 09.04.2021 відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача дорівнює 20\~834,27 гривень, яка наявна станом на 09.04.2021, в тому числі, заборгованість за кредитом 19\~207,09 гривень, комісії 17,94 гривень, 3% річних на суму простроченого кредиту 354,76 гривень, 3% річних на суму нарахованих та несплачених відсотків 33,49 гривень, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 55,80 гривень, за несвоєчасне погашення кредиту 1\~165,19 гривень. Вимог про стягнення нарахованих процентів за користування кредитними коштами та пені позивачем не заявлено. 04.11.2020 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором внаслідок недотримання його умов, відповідно до якої боржнику роз`яснено зміст п.1.23-1.25 розділу ХХІІ Договору, а саме ту обставину, що невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково повернути заборгованість за кредитом в повному обсязі, сплатити інші передбачені договором платежі. Тому зазначеною вимогою банк вимагав повернення всієї суми кредиту, наявної на 04.11.2020, здійснення інших нарахованих платежів у 30-денний строк з дня одержання вимоги (а.с.14). Вимога відповідно до поштового повідомлення отримана боржником 20.03.2020, що підтверджено відповідною копією. Внаслідок її невиконання банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості, визначене умовами Договору. Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Надання кредитних коштів споживачу банківських послуг врегульовано й положеннями Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За нормою ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Матеріалами справи підтверджено, що умови договору доведені до відома відповідача, як надавача банківських послуг. За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Суд при розгляді справи виходить з того, що в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності його сторін поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивачем у цій справі заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, несплаченого позивальником тіла кредиту та сум відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто, відповідальності, встановленої законом. Під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що АТ «Державний ощадний банк України» виконало свої зобов`язання за кредитним договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а саме, відкрив на ім`я відповідача картковий рахунок, видав платіжну картку із встановленим лімітом, який використовував [PERSON] . Підтверджень розірвання договору за ініціативою відповідача чи заперечень проти списання платежів, які стягувались банком під час користування кредитною карткою на час розгляду справи у її матеріалах немає. Так, з урахуванням наведених норм та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що станом на 09.04.2021 відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань до звернення до суду належним чином не виконав, сума тіла кредиту, що підтверджена розрахунком, а також відповідальність за ст.625 ЦК України щодо всіх зазначених у розрахунку складових є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення визначеної судом заборгованості відповідно до наданого розрахунку. Крім того, відповідачем не виконано платіжну вимогу протягом визначеного Банком строку на виконання ч.1 ст.1049 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З приводу стягнення комісії за користування кредитом, суд зауважує наступне. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд зазначив, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16.10.2011, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону "Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону "Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону "Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року. Відповідний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 641/11984/15-ц, провадження №61-37843св18. Таким чином, зазначена комісійна винагорода за обслуговування кредиту (ставка визначена у паспорті споживчого кредиту) є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Відповідно, у стягненні суми комісії 17,94 гривень суд вважає за необхідне відмовити. На підставі наведеного, дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у сумі 20\~816,33 гривень. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 2\~268,04 гривень.

Outcome: partial