Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

28.04.2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Бубенок В.Г. звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла дружина брата [PERSON] - [PERSON] . Брат позивача - [PERSON] помер раніше [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивачем була подана заява про прийняття спадщини так, як остання проживала зі спадкодавцем з 1978 року до часу відкриття спадщини в будинку [ADDRESS] , який входить до складу спадкового майна (був побудований за рахунок коштів позивача). З 1978 року по 2003 рік позивач проживала однією сім`єю та вела спільне господарство з матір`ю [PERSON] , братом [PERSON] та дружиною брата (невісткою) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] була отримана батьками [PERSON] (позивач) та [PERSON] (брат позивача) від держави. Після одруження [PERSON] його дружину, [PERSON] (спадкодавець), було прописано у вищевказаній квартирі. 13.06.2003 року вищевказана квартира була приватизована на всіх членів сім`ї, які були прописані (зареєстровані) у даній квартирі, а саме [PERSON] (позивач), [PERSON] (спадкодавець), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 26.08.2003 року вищезазначена квартира була продана. Брат позивача, [PERSON] , з дружиною, [PERSON] , отримавши зі спадкодавцем частину коштів від продажу квартири переїхали жити у будинок, який залишився [PERSON] у спадщину після смерті її матері, у [ADDRESS] . 01.01.2007 року в вищезазначеному будинку сталась пожежа, внаслідок якої він був повністю знищений. Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України, право власності на будинок [ADDRESS] було припинено. У 2008 році, в іншому місці, на даному подвір`ї було побудовано новий будинок, а залишки знищеного пожежею будинку було знесено. Новий будинок було побудовано на власні кошти позивача, так як всі заощадження [PERSON] та [PERSON] , які знаходились у будинку, були знищені внаслідок пожежі, а інших заощаджень у них не було, дохід був невеликий і його вистачало лише на проживання. Так, як позивач проживала в будинку за вищевказаною адресою разом з сім`єю [PERSON] , вона повністю взяла на себе фінансування будівництва нового будинку, так як мала гарний дохід та заощадження від продажу квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] . Після смерті брата, позивач продовжувала проживати разом з [PERSON] в новозбудованому будинку, допомагала вести спільне господарство, утримувати будинок. Власних дітей у [PERSON] не було. З самого народження позивача і до самої смерті [PERSON] остання відносилась до позивача як до власної дитини. З дитинства займалась її вихованням, допомагала у всьому, а коли вийшла на пенсію, позивач зі свого боку допомагала [PERSON] у всьому, надавала кошти, повністю покривала всі витрати на утримання будинку, в якому проживали разом та вели спільний побут, повністю взяла на себе витрати по газифікації будинку. Після смерті батьків спадкодавця та позивача, а також брата позивача (чоловіка спадкодавця), вони стали найріднішими людьми та у всьому підтримували один одного. На підставі викладеного, позивач просила встановити факт проживання однією сім`єю з 1978 року до 13.03.2020 [PERSON] з [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою від 14 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 16 червня 2021 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Бубенок В.Г. про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на будинок [ADDRESS] . Ухвалами від 31 серпня 2021 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Мельник Т.О. про витребування доказів - задоволені. Ухвалою від 31 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав частково, в судовому засіданні 02.02.2022 подав заяву про відмову від частини позовних вимог-відмовився від вимоги про встановлення факту проживання позивача з [PERSON] та просив задовольнити позовну вимогу про визнання права власності за [PERSON] на будинок [ADDRESS] , а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Зазначив, що має намір протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі подати детальний опис виконаних адвокатом робіт. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Третя особа в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі та надала матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду 02.02.2022 за результатами розгляду заяви представника позивача, постановлено провадження в\~частині позовних\~вимог про\~встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Фастівського міського нотаріального округу Київської області Чернишова Олена Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності закрити у звязку з відмовою від частини позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла дружина брата позивача [PERSON] - [PERSON] . Брат позивача - [PERSON] , помер раніше [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивачем була подана заява про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу. Положеннями ст. 13 ЦПК України, передбачено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки провадження в частині позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю в даній цивільній справі закрито у звязку з відмовою від частини позовних вимог, суд, з урахуванням вимог процесуального закону, вбачає доцільність в наданні судом оцінки доказів, наданих сторонами, лише в частині позовної вимоги про визнання права власності на будинок [ADDRESS] . Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина, в тому числі і на будинок [ADDRESS] . 25.06.2020 приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Чернишовою О.А. відкрито спадкову справу № 57/2020 (а.с.134-238) за заявою [PERSON] (а.с.139). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, за життя спадкодавець була власником двох земельних ділянок з кадастровими номерами 3211200000: 03:002:0094 та 3211200000: 03:002:0095 за адресою [ADDRESS] площею 0,1000га та 0, 0139 га на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку від 05.08.2005 року (а.с.178-179) та самовільно побудованого житлового будинку за цією ж адресою. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , згідно ст..1266 ЦК України є її двоюрідна сестра [PERSON] , мати якої [PERSON] померла [INFO] . (а.с.235). Отже, відповідач по справі [PERSON] відповідно до ст.1263 ЦК України є спадкоємицею третьої черги за законом, після смерті [PERSON] . Зазначений факт не заперечувався представником позивача. Як вбачається з довідки Фастівського БТІ від 15.02.2021, що міститься в матеріалах спадкової справи (а.с.170) , згідно архівних даних КП ФМР «Фастівське БТІ» станом на 01.01.2013 року старий будинок\~ [ADDRESS] зареєстровано на ім.»я [PERSON] , на підставі Свідоцтва про праву на спадшину за законом, посвідченого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори 26.10.202, р.1820 (а.с.237). На момент проведення поточної технічної інвентаризації, 13.01.2010, техніком з інвентаризації нерухомого майна, було виявлено, що будинок знесений і на земельній ділянці збудований новий житловий будинок без дозвільних документів, загальною площею 50.3 кв.м, житловою 25 кв.м. (а.с.170). Довідкою, що видана [PERSON] від 02.11.2020 № 596, Фастівським районним сектором ГУ ДСНС України у Київській області, зазначено, що 01.01.2007 року дійсно сталася пожежа в житловому будинку за адресою [ADDRESS] . В наслідок пожежі вогнем та високою температурою знищено та пошкоджено покриття та перекриття будинку, внутрішнє оздоблення та стіни. (а.с.13). З довідки № 322 від 05.10.2020 Фастівського БТІ вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] по праву приватної власності був зареєстрований на ім.»я [PERSON] . Потім [PERSON] знесла цей старий будинок і на даному подвір`ї самовільно побудувала новий будинок. Право власності на новий будинок не оформлювалося. (а.с.14). Представник позивача стверджує, що позивач [PERSON] , яка теж подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проживала зі спадкодавцем з 1978 року до часу відкриття спадщини в будинку [ADDRESS] ), який входить\~до складу\~спадкового майна\~ та\~був побудований\~за рахунок\~коштів позивача\~ (від вимоги про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем, позивач відмовилась і відмова прийнята судом). Позивач, звертаючись до суду із позовом, може скористатись конкретним способом захисту свого порушеного права, який визначений ст.16 ЦК, або договором чи спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. В даному випадку, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав на підставі ст..331 ЦК України. Згідно із ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності може виникати за первісними і похідними підставами. За первісними підставами право власності на житловий будинок виникає вперше або незалежно від волі попередніх власників: новостворене майно (ст.331 ЦК), переробка речі (ст.332 ЦК), безхазяйна річ (ст.335 ЦК), набувальна давність (ст.344 ЦК), набуття права власності в разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності (ст.345 ЦК), реквізиція (ст.353 ЦК), конфіскація (ст.354 ЦК). За похідними підставами право власності на житловий будинок виникає за волею попереднього власника (цивільні правочини, спадкування за\~законом і\~за заповітом). Практичне значення такого поділу полягає в тому, що за похідних підстав виникнення права власності на житловий будинок завжди потрібно враховувати можливість існування прав на це майно інших осіб невласників (наприклад, орендаря, заставодержателя, суб`єкта іншого обмеженого речового права). Отже, з урахуванням позиції представника позивача, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на будинок (самовільно побудований [PERSON] ) з первісної підстави визнання права власності на новостворене майно. Крім цього, відповідач [PERSON] , на даний час, є власником спадкових земельних ділянок на адресою [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини та аналізуючи подані сторонами докази, суд дійшов висновку, що, в даному випадку, позивач неправильно обрав спосіб захисту своїх прав. Позивач [PERSON] звернулась із позовом до суду на підставі ст..331 ЦК України, яка не застосовується до цих правовідносин, оскільки зазначена стаття захищає порушене право власника майна. Спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 376\~Цивільного кодексу України\~право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно переходить у порядку спадкування. Відповідно до\~частини другої статті 376 Цивільного кодексу України\~особа, яка здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, у разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, судами може визнаватись у порядку спадкування\~право на\~забудову,\~право на\~будівельні матеріали\~та інше\~у відповідності\~зі встановленим\~судом правовим\~режимом спірного\~майна. При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності\~на будівельні\~матеріали,\~обладнання,\~які були\~використані в\~процесі будівництва. У разі визнання судом права власності на самочинно зведену будівлю за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій ця будівля розміщена, до складу спадщини входить право на відшкодування витрат на будівництво. Також до спадкоємців, які прийняли спадщину, у разі знесення самочинного будівництва переходить обов`язок відшкодувати вартість витрат на його знесення і приведення земельної ділянки до попереднього стану, відповідно до норм статті\~376 Цивільного кодексу України. Отже, оскільки саме відповідач [PERSON] є спадкоємцем третьої черги за законом та є власником земельної ділянки за адресою спадкового будинку, то саме вона має право отримати право власності на спадковий самовільно побудований будинок (обладнання, будівельні матеріали), який не зданий в експлуатацію. В судовому засіданні було допитано ряд свідків, які були заявлені сторонами. Свідки сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , повідомили суду, що [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом зі своїм братом та його дружиною [PERSON] , постійно допомагала продуктами харчування, бо часто бачили її поруч з продуктовим магазином, а останні періодично вживали алкогольні напої, ніде не працювали, а [PERSON] постійно мала джерело доходу, кошти після продажу квартир, здійснювала газифікацію ново побудованого будинку та після смерті брата у 2010 році, якого поховала за власні кошти, до смерті сестри брата [PERSON] доглядала її, купувала ліки і допомагала по господарству. Свідок [PERSON] суду повідомила, що знає [PERSON] з 2000 року, на той час вона проживала в [ADDRESS] , потім вона разом з братом та його дружино [PERSON] переїхали до [ADDRESS] , який у 2007 році згорів. У 2008 році [PERSON] звернулась з проханням допомогти фінансово позичити кошти, шоб побудувати новий будинок. Суд, критично ставиться до показів зазначених свідків, оскільки їх свідчення фактично зводились до підтвердження обставин щодо місця проживання позивача після смерті її брата [PERSON] та його дружини [PERSON] , а також зазначення обставин, які свідчать, що позивач фінансувала будівництво нового будинку по [ADDRESS] , після пожежі, яка відбулась 01.01.2007 року. Допитаний свідок сторони відповідача [PERSON] суду повідомив, що є сусідом покійних [PERSON] та Кривінської. Він, приблизно в той же час, будував власний будинок, проте, хто будував будинок поруч він не знає, оскільки окрім [PERSON] і [PERSON] нікого більше не бачив на їх подвір`ї. Періодично до них приїздив чоловік на ім.»я [PERSON] зі своєю родиною, щось святкували, а потім хоронили [PERSON] і встановлювали пам`ятники на кладовищі. Допитаний свідок сторони відповідача [PERSON] суду повідомив, що є зятем [PERSON] . Був знайомий з [PERSON] з 1997 року, по два-три рази на рік з родиною приїздив до [PERSON] . Після смерті брата [PERSON] , його сестра [PERSON] в м.Фастові не жила. За могилою [PERSON] доглядала [PERSON] , в будинку були лише речі [PERSON] і [PERSON] . В 2007 році пожежі не було, був вибух газу, чим було пошкоджено кут печі, а через два місяці після цієї події, він з родиною приїздив і залишались там на ніч. Свідок також зазначив, що допомагав [PERSON] і [PERSON] у будівництві нового будинку він разом з сином та наймали робітників, оскільки свідок і сам працює у будівництві. Зазначені покази цих свідків, на думку суду, теж не доводять того, хто саме побудував новий будинок по [ADDRESS] . У відповідності до ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В даному спорі, у розумінні ст..77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлену позивачем вимогу про визнання за [PERSON] права власності на новостворений будинок, проте, показання свідків, допитаних під час судового розгляду, жодних чином не підтверджують заявлену позовну вимогу, не містять жодної інформації щодо предмету доказування, не стосуються предмету доказування, у зв`язку з чим покази свідків є неналежним доказом, а суд не бере їх до розгляду. Верховний Суд 23 жовтня 2019 року прийняв важливу постанову (справа № 917/1307/18), якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що безпідставність даного позову, оскільки позивач неправильно обрав спосіб захисту своїх прав, звернувшись із позовом до суду на підставі ст..331 ЦК України, яка не застосовується до цих правовідносин.

Outcome: dismissed