Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги мотивовані тим, що на балансі філії ДП МОУ «Укрвійськбуд» - 135 Домобудівельний комбінат» перебуває буд. [ADDRESS] . 29.12.2004 приватним нотаріусом посвідчено договір дарування квартири, згідно з яким [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частину та [PERSON] , законним представником якої є її мати [PERSON] , прийняла в дар 1/2 частину кв. [ADDRESS] . Відповідачка проживає в зазначеній квартирі та споживає житлово - комунальні послуги, однак вона не підписала договір про надання житлово - комунальних послуг із філією «135 ДБК» ДП МОУ «Укрвійськбуд». Відповідачка здійснювала оплату за спожиті житлово - комунальні послуги, однак не в достатній кількості, внаслідок чого за особовим рахунком № [NUMBER] ( [NUMBER] ) № [NUMBER] ( [NUMBER] ) виникла заборгованість у розмірі 12 335,49 грн. відповідачка претензій щодо кількості та якості житлово - комунальних послуг не надавала. Тому позивачка просив стягнути з відповідача цю заборгованість. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.09.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 25.11.2021 відповідачка отримала копію ухвали від 22.09.2021, копію позову з додатками, однак не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно з актом приймання (передачі) будинків, споруд і території військового містечка від 06.12.2000, виданого на підставі Наказу начальника головного управління квартирно - експлуатаційного відділу Міністерства оборони України В.Литвиненка від 01.12.2000, здійснено передачу житлового фонду «135 Домобудівельного комбінату» на утримання державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд». Згідно з актом приймання (передачі) від 06.12.2000 ДП МОУ «Укрвійськбуд» передано 17 будинків, а саме - будинки по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та буд. [ADDRESS] . На балансі філії ДП МОУ «Укрвійськбуд» - 135 «Домобудівельний комбінат» перебуває буд. [ADDRESS] та яка надає житлово - комунальні послуги мешканцям зазначеного будинку. [PERSON] та її доньці, [PERSON] , яка станом на день подання позовної заяви (17.08.2021) є неповнолітньою, належить по 1/2 частині кв. [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири, посвідченого 29.12.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левченко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 8507. З матеріалів справи також вбачається, що відповідачка зареєстрована у зазначеній квартирі та саме вона особисто, а також неповнолітня [PERSON] , законним представником якої є відповідачка, є споживачами житлово - комунальних послуг за вказаною адресою, оскільки обидва особові рахунки відкриті на ім`я [PERSON] . Договір про надання житлово - комунальних послуг між філією «135 ДКБ» ДП МОУ «Укрвійськбуд» та [PERSON] не укладався, проте між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово - комунальних послуг. [PERSON] має особові рахунки № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та № [NUMBER] ( [NUMBER] ), за якими виникла заборгованість за оплату житлово - комунальних послуг в розмірі 12 335,49 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, споживач зобов`язаний оплачувати житлово - комунальні послуги, якщо він фактично користувався ним. Відсутність договору про надання житлово - комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (ч.1 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачкою сплачено заборгованість за спожиті ним житлово - комунальні послуги в межах особових рахунків, тому з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за спожиті нею житлово - комунальні послуги в розмірі 12 335,49 грн. Ця обставина підтверджується розрахунками позивача та не спростована відповідачами. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved