Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

12.10.2021 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить суд розірвати шлюб, що 25.08.2006 року зареєстрований між сторонами. В обґрунтування вимог посилається на те, що 25.08.2006 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось, оскільки відповідач легковажно ставиться до сімейних стосунків з позивачкою. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинено. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння і довіри. На теперішній час сторони не ведуть спільне господарство, їх сумісне проживання припинено. Позивачка не бачить сенсу підтримувати далі сімейні відносини. Кожен зі сторін живе своїм життям та по своїм інтересам. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить життєвим переконанням позивачки. Ухвалою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області Войнаровського М.М. від 18.11.2021 року цивільну справу за вказаним позовом передано для подальшого розгляду до Центрального районного суду м. Миколаєва. 04.01.2022 року матеріали справи надійшли до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2022 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 06.01.2022 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.02.2022 року позивачка надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, вимоги позову підтримала та просила його задовольнити. 01.02.2022 року відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову визнав, проти його задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 25.08.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 957. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.08.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, якщо позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 908 грн. 00 коп., що підтверджено квитанцією № 0.0.2297840799.1 від 12.10.2021 року. Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачці з державного бюджету, а саме 454,00 грн. Крім того, 454,00 грн. сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved