Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про виключення заборгованості попередніх власників з обліку. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 02.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу квартири, зареєстрований в реєстрі за № 1028. Згідно із витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 230677571 право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] [INFO] . Таким чином, [PERSON] є власником [ADDRESS] лише з 02.11.2020 р. Згідно з рахунком № [NUMBER] від 07.12.2020 р., направленого відповідачем на адресу: [ADDRESS] , заборгованість за розподіл (доставку) природного газу станом на 01.12.2020 р. становить 1172,45грн. Протягом періоду з 02.11.2020 р. по 19.02.2021 р. [PERSON] користувався послугами, що надаються ТОВ «Львівгаз Збут» та здійснив повну оплату цих послуг. Розмiр нарахованих послуг та їх вартість підтверджуються рахунками, виставленими вiдповiдачем. Факт повної оплати наданих послуг підтверджується квитанціями. В лютому 2021 року працівниками ТОВ «Львівгаз Збут» за відсутності власника і без його згоди самовiльно зайшли в приміщення за адресою: [ADDRESS] та закрили доступ до газопостачання. В квiтнi 2021 року на адресу позивача надійшло повідомлення про необхідність створення доступу для перевірки закриття газу. Таким чином, вiдповiдач за повної відсутності правових підстав припинив надання позивачу послуг з доставки та постачання газу. Зазначає, що новий власник не зобов`язаний повертати борги попереднього власника. Таким чином, відповідач порушує права позивача шляхом неправомірного переведення на останнього боргу за розподіл (доставку) природного газу. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, а відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого рахунку із наявною на ньому заборгованістю. Окрім того, позивач звернувся до суду за захистом права з відсутністю його порушення іншою стороною, відтак відсутнє будь - яке порушення прав позивача зі сторони відповідача. Зважаючи на вищевикладене, просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, надав пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 02.11.2020 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Згідно із витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 230677571 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] 02.11.2020 року. Відповідно до рахунку № [NUMBER] від 07.12.2020 року, що направлений на адресу: [ADDRESS] , заборгованість за розподіл (доставку) природного газу станом на 01.12.2020 року становить 1172,45грн. Окрім того, позивачем долучено до позовної заяви квитанції, що надходили на адресу: [ADDRESS] про оплату послуг із розподілу (доставки) природного газу. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Вказане відповідає позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 686/6276/19. При цьому, договір купівлі-продажу від 02.11.2020 року, згідно з яким позивач став власником квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі купівлі-продажу. Зважаючи на вищевикладене, суд доходить переконання про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, не можуть вважатися спроможними доводи представника відповідача про відсутність порушення прав позивача нарахуванням йому заборгованості, адже, як встановлено в судовому засіданні і визнано представником відповідача, газопостачання позивачу припинено, за зверненням позивача відповідачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у виключенні заборгованості попередніх власників відмовлено і така заборгованість продовжує нараховуватись, про що свідчить наявний в матеріалах справи відповідний лист від 06.09.2021 року за вих. №790-Лв-14503-0921, адресований [PERSON] . За таких обставин слід дійти висновку, що позивач у належний спосіб звернувся до суду за захистом своїх законних прав та інтересів як споживача послуг з розподілу (доставки) природного газу, що надаються відповідачем. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved