Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

16.12.2021 [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить розірвати їх шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області 19.03.2020, актовий запис №1. Позивач обґрунтовує свої вимоги наступними обставинами. 19.03.2020 позивач уклала шлюб з відповідачем, в якому в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у них не склалося через складні стосунки, їм важко порзумітися та дійти згоди, через що часто трапляються конфлікти. Відповідач не цінує її як жінку, ставиться до неї зневажливо, нехтує сімейними цінностями та її внеском в сімейне життя. З жовтня 2021 року проживають окремо. Вважає, що можливості зберегти сім`ю у них немає, що суперечить її інтересам та інтересам її малолітньої дочки що є підставою для розірвання їх шлюбу. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оформленого відповідним протоколом від 16.12.2022, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 10.01.2022 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов визнає. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяв сторін у справі про розгляд справи без їх участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 19.03.2020 Виконавчим комітетом Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №1, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.03.2020. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтетересам, на підставі ст.110 СК України звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч.2 ст.112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, відсутність спільного побуту, наявність малолітньої дитини, небажання зберегти сім`ю, сторони наполягали на розірванні шлюбу, про що подали відповідні заяви, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Враховуючи положення ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила повернути їй дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне повернути позивачу дошлюбне прізвище [PERSON] . Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, які у цій справі складаються зі судового збору, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги те, що відповідач визнав позов, про що подав письмову заяву до початку розгляду справи по суті, тому позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн. Решта 50% суми судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved