Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

15 листопада 2021 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки у розмірі 5313 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн. В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 12 травня 2021 року о 16.20 год. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes» державний реєстраційний номер [NUMBER] на перехресті пр.Богоявленського та вул.Самойловича в м.Миколаєві був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, під`їзджаючи до нерегульованого пішохідного переходу не надав переваги у русі пішоходу [PERSON] , внаслідок чого вчинив наїзд на неї, що спричинило їй тілесні ушкодження. Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.09.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала закриту черепно мозкову травму, струс головного мозку, садна лівої тім`яної області голови, закриту травму грудної клітини, забій грудної клітини, садна лопатки, забій правого колінного суглоба, розтягнення зв`язок лівого гомілковостопного суглобу. На лікування позивачкою придбавались ліки на суму 2516,90 грн., оплачена консультація лікаря невропатолога у сумі 350 грн. та оплачено комп`ютерну томографію у сумі 1200 грн. Також, у зв`язку з тим, що її син [PERSON] , [INFO] , який є дитиною-інвалідом, має захворювання - дитячий аутизм, став свідком ДТП та його стан погіршився, йому було призначене додаткове лікування та медикаменти на суму 886,10 грн. Крім того, внаслідок ДТП позивачка пошкодила пальто за хімчистку якого нею було сплачено 360 грн. Всього сума матеріальних збитків складає 5313 грн. Також, діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, а саме, під час ДТП позивачка відчула сильний біль внаслідок отримання тілесних ушкоджень, також вона переживала за свою дитину, за її емоційний та психічний стан, змушена була лікуватись амбулаторно у зв`язку з травмами, отриманими внаслідок ДТП, не мала можливості здійснювати догляд за дитиною-інвалідом, яка у період з 12.05.2021 року по 19.05.2021 року проживала разом з батьками позивачки, які також мають інвалідність. Весь цей час позивачка переживала за сина, оскільки він вибірково йде на контакт, жодного разу не залишався один на один з іншими людьми та це мало негативний вплив на його емоційний стан та поведінку. У нього почався регрес навичок, що потребувало додаткового лікування. На теперішній час стан здоров`я позивачки повністю не відновився, її продовжує турбувати біль у правому колінному суглобі. Крім того, змінився їх з сином звичайний устрій життя, вона змушена витрачати час на реабілітацію дитини. Моральні страждання позивачки посилюються поведінкою відповідача, який, скоївши ДТП, не цікавився її станом здоров`я, не надавав матеріальної допомоги, не здійснив жодних заходів з відшкодування завданої шкоди. Позивачка змушена була за власні кошти купувати ліки, що було для неї досить складно, зважаючи на ту обставину, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки не має змоги працювати, доглядаючи за дитиною-інвалідом. Вважає, що розмір спричиненої їй моральної шкоди складає 50000 грн. Оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодовувати спричинену ним матеріальну та моральну шкоду, позивачка звернулась із цим позовом до суду. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належно (а.с.34,39,41), відзиву не надав. Представник відповідача [PERSON] 21.01.2022 року надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що 20.01.2022 року центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги було видано довіреність на представництво інтересів [PERSON] , а 24.01.2022 року він буде приймати участь у судовому засіданні в Миколаївському районному суді Миколаївської області, яка була узгоджена. Суд зазначає, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП було призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні ухвалою від 07 грудня 2021 року, яку відповідач отримав разом з позовом та додатками до нього ще 17 грудня 2021 року. Ухвалою від 06 січня 2022 року розгляд справи було відкладено до 24 січня 2022 року за заявою відповідача, в зв`язку з його зверненням за правовою допомогою. Отже, судом була надана можливість реалізації відповідачем його процесуальних прав, у тому числі на представництво інтересів та подання відзиву на позов. До судового засідання 24 січня 2022 року відповідач не з`явився, відзиву на позов не подав, його представник, звернувшись з клопотанням про відкладення розгляду справи, доказів участі у судовому засіданні в Миколаївському районному суді Миколаївської області до клопотання не долучив, не зазначив номеру справи, що також позбавляє суд самостійно перевірити обгрунтованість заявленого ним клопотання. З огляду на те, що відповідач, який завчасно та належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, зважаючи, що судом вже відкладався розгляд справи за клопотанням відповідача, враховуючи достатність часу, наданого відповідачу для надання відзиву на позовну заяву, для підготовки до судового засідання, надання доказів, висловлення своєї позиції у спорі, враховуючи процесуальні строки розгляду справ та думку позивача, яка наголошувала на розгляді справи, суд вважає за можливе розглядати позов за відсутності відповідача та його представника. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Настання дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 12 травня 2021 року внаслідок винних дій відповідача [PERSON] встановлено постановою суду від 21 вересня 2021 року у справі №477/1397/21, відповідно до якої водія [PERSON] визнано винуватим у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого транспортним засобом під його керуванням здійснено наїзд на пішохода [PERSON] та спричинено їй тілесні ушкодження (а.с.12-13). Відповідно до довідки КНП ММР «Міської лікарні швидкої медичної допомоги» від 12.05.2021 року [PERSON] встановлено діагноз: «закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, садна лівої тім`яної області голови, закрита травма грудної клітини, забій грудної клітини, садна лопатки, забій правого колінного суглоба, розтягнення зв`язок лівого гомілковостопного суглобу» (а.с.14). Відповідно до призначення лікаря-нейрохірурга КНП ММР «Міської лікарні швидкої медичної допомоги» позивачем оплачено обстеження шляхом проведення комп`ютерної томографії шийного відділу хребта на суму 1200 грн., що підтверджується чеком №1712011 від 14.05.2021 року (а.с.19). Консультація лікаря-невропатолога на суму 350 грн. підтверджується рахунком-замовленням від 31.05.2021 року (а.с.18). Також суд вважає доведеними витрати позивача на придбання лікарських засобів, здійснені у період лікування відповідно до призначень лікаря травматолога та невролога (а.с.15-16) та підтверджені наступними чеками: фіскальним чеком б/н від 12.05.2021 року на суму 89.60 грн., фіскальним чеком б/н від 01.06.2021 року на суму 93 грн., фіскальним чеком б/н від 20.05.2021 року на суму 207,70 грн. (а.с.19), фіскальним чеком б/н від 22.05.2021 року на суму 70 грн., фіскальним чеком б/н від 01.06.2021 року на суму 282 грн., фіскальним чеком б/н від 20.05.2021 року на суму 873,60 грн., фіскальним чеком б/н від 22.05.2021 року на суму 901 грн. (а.с.19 зворотній бік). Всього на суму 4066,9 грн. Відповідно до медичного висновку КНП МОР «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом за захворюванням дитячий аутизм (а.с.11). Згідно довідки КНП «Миколаївського обласного центру психічного здоров`я», виданої 02.06.2021 року, [PERSON] , 2008 року народження, потребує додаткового лікування та придбання ліків (а.с.17). Суд вважає доведеними витрати позивачки на придбання лікарських засобів для лікування її сина [PERSON] , 2008 року народження, та підтверджених наступними рецептами та чеками: рецептом № 2755 від 02.06.2021 року та рецептом №2756 від 02.06.2021 року, фіскальним чеком б/н від 05.06.2021 року на суму 759,20 грн.(а.с.17), фіскальним чеком б/н від 03.06.2021 року на суму 126,90 грн. (а.с.17 зворотній бік). Всього на суму 886,10 грн. Таким чином, підтверджені та обгрунтовані витрати позивачки на її лікування та лікування її малолітнього сина [PERSON] , 2008 року народження, які підлягають відшкодуванню відповідачем, складають 4953 грн. Витрати позивачки на хімчистку пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди одягу підтверджені чеком №ТЕ54371 від 21.09.2021 року та складають 360 грн. (а.с.17 зворотній бік). Таким чином, витрати позивачки на хімчистку одягу підлягають відшкодуванню у зазначеній сумі. Враховуючи вищевикладене, матеріальні збитки позивачки, які підлягають відшкодуванню відповідачем, складають 5313 грн. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що зазначена вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає доведеним спричинення позивачці внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача моральної шкоди, оскільки дії відповідача призвели до необхідності відновлення позивачкою та її малолітньою дитиною здоров`я, зміни їх звичайного способу життя та, зважаючи на це, мали наслідком моральні страждання. З огляду на встановлені обставини, зокрема, що відповідачем було спричинено позивачці моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров`я, вимушених змін у її способі життя, враховуючи, що за захистом своїх прав позивачка була змушена звернутися до суду, що також безперечно потягло для неї моральні страждання, викликані витрачанням власного часу та значних зусиль, суд вважає позовні вимоги в частині спричинення моральної шкоди обґрунтованими, однак заявлений розмір завдання такої шкоди - не доведеним. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є завищеним, незважаючи на те, що позивачка, безсумнівно, зазнала душевних страждань. Враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням завдань цивільного судочинства, що визначені ст.2 ЦПК України, ст. 55 Конституції України, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди 25 000 грн., та вважає таку суму достатньою та розумною компенсацією завданих позивачці моральних страждань. Стосовно витрат позивача на правничу допомогу адвоката, то відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правової допомоги позивачем надано квитанцію від 08.11.2021 року щодо проведення [PERSON] оплати усної консультації адвоката Березюк О.С. у розмірі 300 гн. та квитанцію від 15.11.2021 року щодо оплати складення позовної заяви у розмірі 2000 грн. (а.с.24) Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу є співмірними із складністю справи, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, отже, таким, що підлягає задоволенню в повному розмірі. Крім того, з відповідача належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial