Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «РЗС Обладнання» і просить: встановити факт перебування [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) в трудових відносинах з ТОВ «РЗС Обладнання» (код ЄДРПОУ 42942065, юридична адреса вул. Гостиннодвірська, 37-Л, м. Ромни Сумська обл.) в період з 3 січня 2020 року по 4 жовтня 2020 року; стягнути з ТОВ «РЗС Обладнання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі що виникла за період з 3 січня 2020 року по 4 жовтня 2020 року в сумі 43124,45 грн., з відрахуванням податків, страхових внесків та інших обов`язкових платежів; зобов`язати ТОВ «РЗС Обладнання» нарахувати та виплатити на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку з 3 січня 2020 року по 4 жовтня 2020 року з відрахуванням податків, страхових внесків та інших обов`язкових платежів. В обґрунтування позову вказав, що відповідно записів до трудової книжки [NUMBER] , заповненої 01.11.2006 на його ім`я, 11 вересня 2019 року він був прийнятий на роботу на посаду інженера - технолога в ТОВ «Інста Груп» - вул. Полтавська, 170 в м. Ромни, Сумської обл. Оскільки в грудні 2019 - січні 2020 року відносно ТОВ «Інста Груп» буди відкриті виконавчі провадження та накладені арешти на рахунки у банківських установах, йому було повідомлено керівництвом ТОВ «Інста-Груп» [PERSON] та ТОВ «РСЗ Обладнання» [PERSON] , про те, що він буде і далі працювати офіційно на посаді інженер-технолог у ТОВ «РСЗ Обладнання», заробітна плата становитиме 7000 грн. щомісячно. При цьому запевнили що в трудову книжку будуть внесені записи бухгалтерією та керівництвом ТОВ «РЗС Обладнання». 03.01.2020 він приступив до виконання своїх трудових обов`язків як інженер-технолог, а саме: давав вказівки для ін. працівників, які роботи треба виконувати для виробництва обладнання; перевіряв готовність продукції, готував посилки для відправки матеріалів - обладнання; приймав посилки з матеріалами для виробництва деталей, приймав замовлення, здійснював обміри та робив проекти деталей. Робочий день встановлювався з 8 до 17 години, проте час від часу його робочий день тривав і до 21 години. 5 жовтня 2020 року між ним та представниками РЗС «Обладнання» стався конфлікт, в ході якого йому повідомили про те що з 5 жовтня 2020 він звільнений. Після обіду 05.10.2020 р. йому віддали трудову книжку. Прийшовши додому він виявив що в трудовій книжці відсутній запис про його працевлаштування. Він звертався до Управління Держпраці у Сумській області, проте йому відповіли що факт його роботи у ТОВ «РЗС Обладнання» не знайшов документального підтвердження. Згідно ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень. Тому, відповідач повинен був виплатити заробітну плату у такому розмірі: За січень місяць 2020 року (приступив до виконання роботи 03.01.2020) - 4723 грн./31 календарних дня січня місяця * 29 календарних відпрацьованих днів = 4418,29 грн. За лютий місяць 2020 року = 4723,00 грн. За березень місяць 2020 року = 4723,00 грн. За квітень місяць 2020 року = 4723,00 грн. За травень місяць 2020 року = 4723,00 грн. За червень місяць 2020 року = 4723,00 грн. За липень місяць 2020 року = 4723,00 грн. За серпень місяць 2020 року = 4723,00 грн. За вересень місяць 2020 року = 5000,00 грн. За жовтень місяць 2020 року ( звільнений з роботи 05.10.2020) - 5000,00 грн./31 календарних дня січня місяця * 4 календарних відпрацьованих днів = 645,16 грн. Загальна заборгованість по заробітній платі з 03.01.2020 року по 04.10.2020 року включно становить 43124,45 грн. Остаточний розрахунок при звільненні не проведений, внаслідок цього існує заборгованість по заробітній платі в розмірі 43124,45 грн. Ухвалою судді від 17 лютого 2021 року провадження у справі відкрито і вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09.03.2021 року від представника відповідача, а саме директора ТОВ «РЗС обладнання» надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві вказано, що ТОВ «РЗС обладнання» не визнає позовні вимоги. Позивачем надано копію трудової книжки, яка містить записи про його прийняття та звільнення з посади інженера-технолога ТОВ «Інста Груп». Так, на підставі наказу № 4-К від 11 вересня 2019 року позивач прийнятий на посаду інженера-технолога ТОВ «Інста Груп». Наказом ТОВ «Інста Груп» від 02 січня 2020 року № 7 позивач звільнений із займаної посади 02 січня 2020 року згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін). Тобто, трудовий договір між позивачем та ТОВ «Інста Груп» було припинено 02 січня 2020 року. Разом з цим, в позовній заяві відповідач стверджує про те, що йому начебто було повідомлено керівниками ТОВ «Інста Груп» та TOB «РЗС обладнання» про те, що він продовжуватиме працювати на посаді інженера-технолога ТОВ «РЗС обладнання». Але, з наведених тверджень позивача не зрозуміло, що мається на увазі під «продовженням роботи» в ТОВ «РЗС обладнання». За загальним правилом трудовий договір з працівником продовжується у випадку реорганізації підприємства шляхом приєднання до іншого підприємства чи у випадку зміни власника підприємства, тощо. Однак, у даному випадку, позивач звільнений з посади інженера-технолога ТОВ «Інста Груп» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, а отже правові підстави для продовження трудового договору з ТОВ «РЗС обладнання» відсутні, тим більше, що ні реорганізації чи зміни власника ТОВ «Інста Груп» у 2020 році не відбулося. Також, відповідач не був переведений на роботу до ТОВ «РЗС обладнання» та трудовий договір з ним не укладався, як це передбачено ч.1 ст. 24 КЗпП України. Відтак, твердження позивача про «продовження роботи» в ТОВ «РЗС обладнання» є щонайменше помилковими та не ґрунтуються на нормах КЗпП України. Позивач, стверджуючи про начебто укладення трудового договору з ТОВ «РЗС обладнання» жодним чином не пояснює, з яких підстав керівник ТОВ «Інста Груп» - Лесечко М.О. начебто приймав рішення щодо подальшого працевлаштування позивача в ТОВ «РЗС обладнання», у той час коли таке рішення уповноважений приймати виключно керівник ТОВ «РЗС обладнання». Позивач навіть не зазначає конкретної дати, коли начебто відбулася така розмова між ним та керівниками ТОВ «Інста Груп» і ТОВ «РЗС обладнання», але стверджує, що до виконання посадових обов`язків інженера-технолога ТОВ «РЗС обладнання» приступив саме з 03 січня 2021 року.Однак, позивач ніколи не працював за трудовим договором на посаді інженера-технолога ТОВ «РЗС обладнання», оскільки не звертався з письмовою заявою про прийняття на зазначену посаду, його не ознайомлювали з правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими обов`язками та не визначали робоче місце, заробітна плата не виплачувалася. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, зокрема, будь-яких документів за період з 03 січня 2020 року по 05 жовтня 2020 року з підписами посадових осіб ТОВ «РЗС обладнання» про виконання позивачем роботи в інтересах саме ТОВ «РЗС обладнання» (наказ про прийняття позивача на роботу, доручення, накази, розпорядження, інші документи, які носять характер вказівок виконати певну роботу для ТОВ «РЗС обладнання» чи виконати доручення або дії в інтересах товариства). Тобто, позовні вимоги позивача в частині встановлення факту трудових відносин ґрунтуються виключно на його поясненнях, викладених в позовній заяві. Більше того, позивачем надано копію листа Управління Держпраці у Сумській області .N« Л-716/17-08/2020/1103 від 20 листопада 2020 року в якому зазначено, що в ході інспекційного відвідування, яке проведене посадовою особою Управління Держпраці у Сумській області факт роботи позивача в ТОВ «РЗС обладнання» не знайшов документального підтвердження.У той же час, особа позивача відома, оскільки позивач, перебуваючи у трудових правовідносинах з ТОВ «Інста Груп», яке в свою чергу співпрацювало з ТОВ «РЗС обладнання», протягом 2019 року інколи приїздив до ТОВ «РЗС обладнання» у справах ТОВ «Інста Груп» та у зв`язку з цим мав можливість перебувати у виробничому цеху ТОВ «РЗС обладнання» та поряд з ним. Але це мало місце лише протягом 2019 року. Крім того протягом 2020 року позивач займався наданням послуг з перевезення вантажів власним вантажним автомобілем ГАЗ-3302 «ГАЗель», але таку діяльність останній здійснював без державної реєстрації підприємницької діяльності. Тому, протягом 2020 року позивач можливо й міг інколи перебувати поблизу виробничого цеху ТОВ «РЗС обладнання» чи навіть всередині цеху, під час здійснення перевезень продукції ТОВ «РЗС обладнання» за окремими домовленостями з контрагентами їх підприємства. ТОВ «РЗС обладнання» послугами позивача, як автоперевізника в 2020 році не користувалося та ніяких угод з ним у зв`язку з цим не укладало. Територія поблизу виробничого цеху по вул. Гостиннодвірська, 37-Л (бувша територія ВАТ «Роменський завод АТС») не огороджена парканом й пропускна система в товаристві відсутня. Тому, наприклад, представники інших суб`єктів господарювання, з якими співпрацює їх підприємство, посадові особи контролюючих органів або особи, які мають намір скористатися послугами ТОВ «РЗС обладнання» можуть знаходитися поблизу виробничого цеху або навіть зайти в середину з дотриманням правил безпеки, спілкуватися з працівниками, але це жодним чином не означає, що такі особи перебувають в трудових правовідносинах з ТОВ «РЗС обладнання». Крім того, на початку 2020 року, їй стало відомо від керівника ТОВ «Інста Груп», що позивач, перебуваючи на посаді інженера-технолога ТОВ «Інста Груп» публікував на веб-сайті безкоштовних оголошень «OLX» оголошення про виробництво та реалізацію обладнання, аналогічне тому, що виготовляє ТОВ «Інста Груп» й при цьому використовував в таких оголошеннях фотознімки готової продукції ТОВ «Інста Груп», змонтованої на об`єктах контрагентів. Станом на сьогодні такі оголошення продовжуються публікуватися на зазначеному веб-сайті безкоштовних оголошень. Тому, з працівниками, які допускають подібні дії, ТОВ «РЗС обладнання» не вбачає необхідності укладати трудові договори. За таких обставин, кандидатура позивача, на зайняття вакантної посади в ТОВ «РЗС обладнання» нею ніколи не розглядалася та будь-які пропозиції з її сторони, як керівника товариства, щодо працевлаштування позивача в ТОВ «РЗС обладнання» протягом 2019-2020 років жодного разу не надходили. Позивачем не доведено наявність трудових відносин з ТОВ «РЗС обладнання» за період з 03 січня 2020 року по 05 жовтня 2020 року, а саме наявність у взаємозв`язку таких обставин, які підтверджують наявність угоди між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині встановлення факту трудових відносин. Як стверджує позивач, 05 жовтня 2020 року йому начебто стало відомо про те, що в трудовій книжці були відсутні записи про його прийняття з 03 січня 2021 року на посаду інженера-технолога TOB «РЗС обладнання» та звільнення з цієї посади 05 жовтня 2020 року. Тобто, про начебто порушення свого права, позивачу стало відомо 05 жовтня 2020 року, а отже перебіг тримісячного строку для звернення з позовом в частині встановлення факту трудових правовідносин розпочався з 06 жовтня 2020 року та сплинув 06 січня 2021 року. У той же час, з цивільним позовом позивач звернувся до Роменського міськрайонного суду лише лютому 2021 року, тобто з пропуском встановленого ст. 233 КЗпП України тримісячного строку звернення з таким позовом. З заявою про поновлення пропущеного процесуального строку для звернення з цивільним позовом в частині встановлення факту трудових правовідносин позивач не звертався. Тому, вважає, що позовна заява в частині встановлення факту трудових правовідносин повинна бути залишена без розгляду, як це передбачено ч.2 ст. 126 ЦПК України або в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено з підстав пропуску тримісячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив задоволити. Підтвердив обґрунтування зазначені в позові. Суду пояснив, що після накладення арешту на рахунки ТОВ «ІНСТА ГРУП» його, за усною згодою, перевели в ТОВ «РЗС обладнання» і він там працював, а потім його звільнили. Він отримав трудову книжку і лише вдома виявив що в ній відсутній запис про те що він там працював. Він стверджує що було його переведення до ТОВ «РЗС обладнання», письмової заяви він про це не писав. З ТОВ «Інстагруп» він трудову книжку не забирав і вона залишилася там, так як це одна і та ж адреса. Наказ про прийняття на роботу він не бачив і його не ознайомлювали з ним. Директор ТОВ «Інстагруп» і директор «РЗС обладнання» повідомили його в один і той же день що в ТОВ «Інстагруп» він працювати не буде, а буде працювати в ТОВ «РЗС обладнання». Заробітну плату він отримував на руки і на картку. На картку були перерахунки від фізичних осіб від директорів. Працював інженером-технологом, здійснював контроль робочих операцій, забір посилок, доставку матеріалів. Вони виготовляли обладнання для елеваторів - транспортери і таке інше, він нараховував робочі години працівникам. Він за освітою інженер-механік обладнання хімічних виробництв. Він працював у ТОВ «РЗС обладнання» із січня по жовтень 2020 року. Він отримував заробіток 7000 грн. Розмір стягнення заробітної плати визначав по кількості робочих днів. Підтвердження того, що йому нараховувалися кошти в нього не має. З приводу субсидії в 2020 році він не звертався. Документи пов`язані з заводом [PERSON] в нього наявні тому, що в нього залишилась копія, бо він там був. Всі свідки, які заявлені для допиту працювали в ТОВ «РЗС обладнання» але не офіційно. В приміщення по [ADDRESS] , де були виробничі приміщення ТОВ може зайти будь-яка особа. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала і просила задоволити, підтримала обставини вказані позивачем. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. В судовому засіданні 07.05.2021 року представник відповідача - [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснив, що позивач пропустив строк для звернення з цивільним позовом в частині встановлення факту трудових правовідносин, а також в позивача відсутні будь-які докази на підтвердження перебування в трудових стосунках з ТОВ«РЗС обладнання». По довіреності до ТОВ «РЗС обладнання» зверталося підприємство для доставки товарно-матеріальних цінностей і цим підприємством була запропонована особа [PERSON] як безпосереднього перевізника. Крім цього, згідно штатного розпису, така посада про яку говорить позивач взагалі відсутня. Посада інженера-механіка є, але ця посада утворилася в кінці 2020 року і на тій посаді офіційно працює працівник. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працював в ТОВ «РЗС обладнання» не офіційно і йому не заплатили коштів. Вони з [PERSON] познайомилися на підприємстві [PERSON] на вул. Полтавська де виготовляли елеваторне обладнання. Він там підробляв електромонтером. У [PERSON] була посада і він керував працівниками, які робили обладнання. Потім вони переїхали на завод АТС і там вони теж виготовляли елеваторне обладнання. Потім він звільнився, а [PERSON] залишився. Він працював у [PERSON] , а яке то було підприємство він не знає. Про ТОВ «РЗС обладнання» йому відомо те, що коли вони переїхали на територію АТС то фірма перейшла з [PERSON] на [PERSON] , але як там точно було він не знає. Він працював там з весни 2016 чи 2017 року по літо 2019 року. Він працював неофіційно тому що має основне місце роботи. Графік роботи [PERSON] був з 8 до 17 у робочі дні. Він перестав там працювати тому, що власник не сплатив кошти за роботу. Йому відомо що там бували випадки коли працівники звільнялися через невиплату заробітної плати, це зварювальники. [PERSON] був другим після [PERSON] - керівника. Після звільнення він приходив на підприємство двічі, по заробітну плату, але йому не віддали. На час роботи у ТОВ «РЗС Обладнання» у нього графіка не було ніякого, працював два - три дні на тиждень. Він приходив туди потребі, бувало що по нього приїздили і коли виконував роботу то, як правило, йшов звідти. Він з оформленням паперів на фірмі не був зв`язаний. Наскільки йому відомо то [PERSON] десь через рік звідти звільнився. Судом встановлено, що [PERSON] 11 вересня 2019 року, наказом № 4-К від 11.09.2019, був прийнятий на роботу на посаду інженера - технолога до ТОВ «Інста Груп». 02.01.2020 звільнений за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 7 від 02.01.2020. Вказане підтверджено копією трудової книжки [NUMBER] . (а.с.13-16). З листа Управління Держпраці від 20.11.2020 №Л-716/17-08/2020/1103 адресованого [PERSON] вбачається, що посадовою особою Управління Держпраці проведено інспекційне відвідування з питань дотримання законодавства про працю в частині нарахування та виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку, розрахункових коштів при звільненні, відшкодування витрат на відрядження посадовими особами ТОВ «ІНСТА ГРУП» у ході якої встановлено, що 17.11.2020 [PERSON] здійснено нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з 11.09.2017 року по 31.10.2018 року та з 11.09.2019 року по 02.01.2020 року на загальну суму 3649,68 грн. За результатами проведеного інспекційного відвідування ТОВ «РЗС Обладнання» встановлено, що факт роботи [PERSON] ТОВ «РЗС Обладнання» не знайшов документального підтвердження. (а.с.18). Рішенням № 2 загальних зборів учасників ТОВ «РЗС Обладнання» від 25 вересня 2019 року звільнено директора [PERSON] з посади директора товариства на підставі поданої заяви з 25 вересня за згодою сторін та призначено на посаду директора [PERSON] (а.с.33). Довіреністю від 23 серпня 2020 року ТОВ «РЗС ОБЛАДНАННЯ» в особі директора [PERSON] уповноважило [PERSON] вчиняти від імені товариства наступні дії, а саме: одержувати через філіали (відділення) ПП «Нічний експрес» внутрішні поштові відправлення, в тому числі: поштові картки, листи, бандеролі, посилки, прямі контейнери, а також міжнародні поштові відправлення, а саме поштові картки, листи, поштові відправлення з оголошеною цінністю, дрібні пакети, мішки «М», посилки. Довіреність підписана директором ТОВ «РЗС ОБЛАДНАННЯ» [PERSON] (а.с.44). Згідно диплому серії [NUMBER] [PERSON] закінчив у 2009 році Сумський державний університет і отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Інженера механіка» та здобув кваліфікацію бакалавра інженерної механіки за фаховим спрямуванням обладнання хімічних виробництв і підприємств будівельних матеріалів. (а.с.48). В замовленнях на виконання робіт № 1174 від 04.02.20 р., № 63 від 19.03.20 р. № 47 від 11.03.20 р., № 29 від 27.0320 р. замовником вказаний: ТОВ РЗС обладнання [PERSON] . В двох замовленнях вказано ТОВ РЗС обладнання ч/з [PERSON] (а.с. 63,67,68, 69). В штатному розписі на 2020 рік ТОВ «РЗС ОБЛАДНАННЯ» від 11 лютого 2020 року кількість штатних посад 1 - директор. Наказом від 11 лютого 2020 р. №3 Про затвердження та введення в дію штатного розпису ТОВ «РЗС ОБЛАДНАННЯ» затверджено та введено в дію з 11 лютого 2020 року штатний розпис на 2020 рік у кількості 1 штатної одиниці з місячним фондом заробітної плати 4800,00 грн. (а.с. 72,74). В штатному розписі на 2020 рік ТОВ «РЗС ОБЛАДНАННЯ» від 01 жовтня 2020 року кількість штатних посад 2 - директор, інженер-механік. Наказом від 01 жовтня 2020 р. №4 Про затвердження та введення в дію штатного розпису ТОВ «РЗС ОБЛАДНАННЯ» затверджено та введено в дію з 01 жовтня 2020 року штатний розпис на 2020 рік у кількості 2 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати 10200,00 грн. (а.с. 73,75). Наведені факти свідчать, що між сторонами виник трудовий спір. При вирішенні спору суд виходить, з норм чинного законодавства, які регулюють трудові правовідносини. Згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Відповідно до ст. 2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і ;речення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76, 80 ЦПК України). Відповідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статтею 22 КЗпП України визначено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Статтею 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту;4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров`я. Згідно ст. 48 КЗпП України трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Частиною 2 ст. 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований і задоволенню не підлягає. Щодо вимоги про встановлення факту перебування позивача з відповідачем в трудових відносинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з того, що позивачем не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог. Зокрема не надано доказів які б свідчили про перебування його у період з 3 січня 2020 р. по 4 жовтня 2020 р. у трудових відносинах із ТОВ «РЗС Обладнання» - наказів чи розпоряджень про прийняття його на посаду інженера, чи іншу посаду, про виконання роботи і перебування на робочому місці, про нарахування йому за цей час заробітку, про його виплату, про сплату відповідних податків і таке інше. Доводи позивача про фактичний допуск його до роботи суд не може покласти в основу прийнятого рішення оскільки доказів щодо даної обставини не надано. Покази допитаного свідка суд до уваги брати не може, оскільки свідок сам не працював в даному товаристві, крім цього свідок розповів що бачив позивача на місці розташування товариства в 2019 році, оскільки він регулярно бував там лише в той період коли виконував неофіційно роботи на замовлення товариства, а коли перестав з ними співпрацювати, приходив лише двічі, за заробітною платою, але позивач [PERSON] в 2019 році працював в іншому товаристві. Довіреність на право отримання поштових відправлень, що була надана [PERSON] директором ТОВ «РЗС Обладання», не містить даних про перебування [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «РЗС Обладнання», назви його посади та не доводить фактичного виконання ним трудових обов`язків. При цьому суд вважає таку довіреність доказом, який навпаки свідчить про те що [PERSON] не працював у відповідача на посаді інженера-технолога, тому що позивач жодним чином не пояснив як посада інженера-технолога пов`язана з отриманням поштових відправлень. Копії замовлення на виконання робіт суд також не може покласти в обґрунтування рішення про задоволення позову тому що, такі замовлення підтверджують доводи ТОВ про залучення [PERSON] як перевізника, оскільки у вказаних замовленнях, крім іншого містяться графи «Опис завезених матеріалів (деталей) та час завезення» і мається підпис охоронника. Інші надані позивачем документи суд не може вважати належними і допустимими доказами на підтвердження правомірності позовних вимог. Взагалі факт перебування в трудових відносинах, відповідно до діючого законодавства, не віднесено до юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку є похідними від вимоги про встановлення факту перебування у трудових відносинах, суд приходить до висновку, що у задоволенні цих вимог також слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed