Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

14 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що 20 грудня 2016 року розірвано шлюб між її матір`ю [PERSON] та її батьком [PERSON] . На підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 5 березня 2020 року відповідач [PERSON] сплачував на користь її матері [PERSON] аліменти на її утримання та на утримання її молодшого брата. На цей час вона досягла повноліття, але потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання, навчається на 1 курсі денної форми навчання в Інституті будівництва та інженерних систем Національного університету «Львівська політехніка». У зв`язку з навчанням вона не має можливості працевлаштуватися та самостійно матеріально себе забезпечувати, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. З моменту навчання вона проживає в м. Львів. Весь інший час, канікули, святкові, вихідні дні, тощо, вона проживає разом з матір`ю в с. Боремель, Дубенського району Рівненської області. Середньомісячні витрати на її утримання складають 5000,00 гривень, а саме: на придбання продуктів харчування, ліків, придбання і ремонт одягу та взуття, придбання підручників, побутових засобів, начального приладдя, оплату проїзду до місця навчання та проживання. Тих коштів, що нерегулярно надає відповідач не вистачає. Їй відомо, що відповідач має задовільний стан здоров`я, отримує заробітну плату та має можливість надавати їй матеріальну допомогу. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання, як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісячно до закінчення навчання, чи до досягнення нею 23 років. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку. Представник позивача [PERSON] - адвокат Махацький Ю.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги позивача задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначив про те, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, визнає в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень, та просив справу розглянути без його участі (а.с. 32-37). Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьком вказаний відповідач [PERSON] . Отже, відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки № 2622, виданої 17 листопада 2021 року Національним університетом «Львівська політехніка» (а.с. 10), [PERSON] дійсно є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту будівництва та інженерних систем Національного університету «Львівська політехніка». Завершує навчання в червні 2025 року. П. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої дочки - позивача [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та на час її навчання, але не більше ніж до досягнення віку 23 років. Обставин, які б свідчили про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 908,00 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалась на положення ст.ст. 198-201 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 180-183, 198-200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved