Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь відповідача, на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.08.2005 року на утримання [PERSON] , [INFO] , з ј до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Від шлюбу, який вже розірвано, [INFO] народилась спільна донька [PERSON] . Відповідно до рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.08.2005 року на позивача був покладений обов`язок щомісяця сплачувати аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходів на утримання малолітньої доньки. 07.07.2006 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] . [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Зазначає, що до 2020 року він проходив діючу військову службу, мав офіцерське грошове забезпечення, належним чином сплачував аліменти на користь відповідача на утримання дитини від першого шлюбу. На час звернення із даним позовом до суду, вийшов на пенсію, через що змінився його матеріальний стан. Вказує, що у зв`язку зі зміною матеріального становища та сплатою аліментів на утримання старшої доньки у розмірі ј частини від усіх видів доходу, утримання та належне забезпечення доньки від другого шлюбу є неможливим. Також зазначив, що вихід на пенсію був зумовлений стрімким погіршенням стану здоров`я та потребою у лікуванні. Таким чином, вважає, що оскільки на даний час його дохід значно нижчий ніж раніше, а також у зв`язку зі зміною сімейного стану, є правові підстави для зменшення розміру аліментів з ј частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини. Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого проти позовних вимог заперечує, посилається на те, що наявність у позивача захворювань не свідчать про неможливість надалі працювати після звільнення з військової служби. Також зазначає, що позивач не є єдиною особою, яка матеріально забезпечує його смію, утримання його дитини від другого шлюбу здійснюється за рахунок обох батьків. Вказує, що матеріальне становище відповідача, і відповідно матеріальне становище їх з позивачем спільної доньки є скрутним. [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. На теперішній час відповідач працює вихователем дошкільного навчального закладу і її заробітна плата, а також аліменти, які сплачуються позивачем, є єдиним джерелом їхнього з донькою існування. Зазначає, що [PERSON] має декілька захворювань, на періодичні медичні огляди та лікування витрачаються значні кошти. Крім того, у 2021 році Маргарита поступила до Харківського національного економічного університету ім. С.Кузнеця, на контрактну форму навчання. У зв`язку з чим, вважає що розмір аліментів, на якому наполягає позивач є недостатнім для забезпечення потреб їх спільної з відповідачем дитини, з огляду на її стан здоров`я, потреби у лікуванні, одязі, харчуванні, освіті. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивачем надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що він є військовим пенсіонером та не отримує колишнього доходу у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців, а отримує лише пенсію, яка є в рази меншою. Крім того зазначив, що вихід на пенсію був обумовлений саме станом здоров`я, наразі потребує постійного лікування, а отже, вважає себе непрацездатною особою. Також, вказує, що його донька [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, через що ним витрачаються додаткові кошти. Звертає увагу, що до моменту виходу на пенсію, питання про зменшення розміру аліментів не підіймав, та його старша донька [PERSON] увесь час була у більш фінансово вигідному становищі ніж його молодша донька [PERSON] , оскільки більша частина від його доходів сплачувалась саме на утримання їх з відповідачем спільної доньки. Також зазначив, що його дружина від другого шлюбу потребує лікування, отримує заробітну плату приблизно у розмірі 4000 грн. на місяць, що є вдвічі меншою від заробітної плати відповідача. Таким чином, вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 10.03.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 13.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та у відповіді на відзив на позовну заяву. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили відмовити в задоволенні з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який згодом було розірвано. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.08.2005 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.08.2005 року і до досягнення дитиною повноліття. 07.07.2006 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова від 07.07.2006 року, актовий запис №398. У позивача з [PERSON] [INFO] народилась дитина - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.11.2007 року. Згідно довідки про доходи від 01.10.2021 року №456, [PERSON] перебуває на обліку в головному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за вислугу років. Сума пенсії за період з 01.01.2021 року по 30.09.2021 року складає 118 340, 54 грн. Сума стягнутих аліментів за період з 31.01.2021 року по 30.09.2021 року, з урахуванням боргу, складає 28 354,90 грн. Відповідно до свідоцтва про хворобу №637, виданого Регіональною військово-лікарською комісією від 17.09.2020 року, [PERSON] непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Згідно з поставленим діагнозом має такі захворювання: посттромбофлебітична хвороба правої нижньої кінцівки, набряково-індуративна форма з хронічною венозною недостатністю ІІІ ступеня, гіпертонічна хвороба І стадії, 1 ступінь, міокардіофіброз СН0, остеохондроз шийного, грудного відділу хребта без порушення функції, аліментарне ожиріння ІІ ступеня, порушення толерантності до вуглеводів, стеатогепатоз з незначним цитолітичним синдромом. На підтвердження витрат на лікування позивачем надано копії квитанцій на покупку ліків. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як на підставу позовних вимог позивач посилався на те, що наразі у нього змінилось сімейне та матеріальне становище, оскільки на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина від другого шлюбу. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої Національним економічним університетом ім. С. Кузнеця, [PERSON] навчається на денній формі здобуття вищої освіти факультету «Міжнародної економіки і підприємництва» на 1 курсі за рахунок коштів фізичних осіб. Вартість платної освітньої послуги за семестр становить 13 475,00 грн., що підтверджується копією договору №2021.06.051.130.6.01.009/1 від 12.08.2021 року. Судом також встановлено, що дружина позивача - [PERSON] працює провізором у ТОВ «Астарта», та згідно довідки про доходи №2909-2 від 29.09.2021 року за період з січня 2021 року по серпень 2021 року отримала дохід у розмірі 41 656,34 грн. Згідно довідки КНП «Міська дитяча поліклініка №14» [PERSON] , [INFO] має сколіоз І ступеня, а також знаходиться під наглядом офтальмолога, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат пов`язаних із лікуванням. Суд вважає, що з урахуванням всіх обставин, встановлених у справі, є правові підстави для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Беручи до уваги наявність на утриманні позивача ще однієї дитини, враховуючи стан здоров`я позивача, а також те, що дружина позивача є працездатною та отримує постійний дохід, а також враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає доцільним, виходячи з принципу розумності та справедливості, зменшити розмір аліментів, присуджених до стягнення з позивача на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.08.2005 року на утримання неповнолітньої доньки з 1/4 до 1/5 частини всіх видів його доходів, щомісячно, задовольнивши позов частково. Доводи відповідача, що дитина має ряд хронічних захворювань, вона постійно потребує медичного лікування у зв`язку з цим потребує допомоги, - не є підставою для відмови в позові про зменшення розміру аліментів. При цьому відповідач не позбавлена права звернутись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку із наявними хворобами дитини. При цьому суд також враховує, що відповідач є працездатною, офіційно працює, та згідно довідки про доходи, копія якої наявна в матеріалах справи, отримує заробітну плату, та сума доходу з серпня 2020 року по серпень 2021 року склала 140 647,07 грн. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Подані позивачем докази, у своїй сукупності, дають суду підстави вважати, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] змінився спочатку сімейний стан позивача, який в свою чергу, потяг зміни у майновому стані позивача, на утриманні якого фактично знаходиться інша сім`я, про яку він також зобов`язаний піклуватися. Таким чином, суд вважає доведеними обставинами про зміну трьох умов, визначених ч.1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився сімейний стан, внаслідок одруження та народження ще однієї дитини, змінився майновий стан, внаслідок наявності утриманців, а також погіршення стану здоров`я у платника аліментів. Факт зміни матеріального становища та погіршення стану здоров`я платника аліментів є доведеним, оскільки народження у нього іншої дитини, яку він відповідно до закону зобов`язаний утримувати, свідчить про погіршення його фінансового стану, а наявність захворювань, встановлених діагнозом медичної комісії, свідчить про потребу у постійному лікуванні, що зумовлює додаткові витрати на придбання ліків. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні та неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Пункт 1 частини 3 цієї ж статті зазначає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд зазначає, що представником відповідача [PERSON] разом із відзивом на позовну заяву зазначено про понесені відповідачем витрати на професійну правову допомогу та надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відзив на позовну заяву був поданий представником відповідача до закінчення судових дебатів. Оскільки цим рішенням змінено розмір аліментів, визначений іншим рішенням суду, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, суд приходить до висновку, що виконавчий лист, що був виданий на виконання вказаного рішення слід відкликати. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial