Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

30 серпня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 23 листопада 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №490. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 листопада 2007 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що причиною припинення сімейних відносин стали суперечки та сварки між ними на побутовому ґрунті. Відповідач не допомагає їй по господарству, не приймає участі у вихованні дочки і неодноразово вказує на те, що його не влаштовують її людські якості, риси характеру та ведення нею спільного господарства. Численні сварки призвели до виникнення неприязних відносин між ними. Вона тривалий час потерпала від поведінки відповідача, сподіваючись на краще, але всі її дії були марними та не призвели до позитивних змін. В червні 2021 року вони припинили шлюбні відносини і не ведуть спільного господарства, а тому просить суд розірвати шлюб в судовому порядку. Також просить відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити та не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 19). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом що підтверджується довідкою про отримання ним SMS-повідомлення (а.с.33). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Врахувавши наведені норми права, дослідивши письмові докази, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с. 3), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на вищевикладену норму закону, до задоволення підлягає вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища [PERSON] . Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 908 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду та підтвердженого документально (а.с.3).

Outcome: approved