Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.03.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 14599 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованість в розмірі 10692,50 грн, мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 250 грн., збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1069,25 грн. ТОВ «Фінпром Маркет» пред`явив виконавчий напис № 14599 від 24.03.2021 року для виконання державному виконавцю Ямпільського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Снігур О.В. на підставі якого державний виконавець 02.07.2021 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 65959619, а саме: постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.07.2021, постанову про арешт коштів боржника від 28.07.2021, постанову про арешт коштів боржника від 20.08.2021. Зазначає що будь яких договорів з ТОВ «Фінпром Маркет» не укладав і не підписував, договорів чи повідомлень про правонаступництво усіх прав та обов`язків (факторинг) позивач не отримував. Позивач зазначає, що відповідачем не надано жодного документа, який би підтверджував наявність, а тим більше безспірність заборгованості чи її суми. З наведених мотивів позивач вважає вищевказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи зазначене вище, позивач просить визнати виконавчий напис № 14599, виданий 24.03.2021 року (з постановами про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника), вчинений приватним нотаріусом Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суми в розмірі 10692,50 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач ТОВ «Фінпром Маркет» у судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, правом на подання відзиву не скористався. Судом здійснювались виклики відповідача шляхом направлення на зареєстровану адресу місцезнаходження відповідача судових повісток. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з такого. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12.11.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що згідно із виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 24.03.2021 року зареєстрованого в реєстрі за № 14599, з [PERSON] [INFO] , підлягає до стягнення невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет» (ЄДРПОУ: 35017877), якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 23/12/20 від 23.12.2020, якому в свою чергу ТОВ «Лінеруа Україна» на підставі Договору факторингу № 23/03/2020 від 23.03.2020 року відступило право вимоги за кредитним договором № 79013 від 05.08.2019 року укладеного між ТОВ «Лінеруа Україна» та [PERSON] , а саме: 2500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6892,50 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 1250,00 грн - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 10692,50 грн. (а.с.12). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2021, виконавцем державної виконавчої служби Снігур О.В. Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м.Суми) розпочато виконавче провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 10692,50 грн на користь ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі поданого виконавчого напису №14599 від 24.03.2021 року, та виконавчого збору в сумі 1069,25 грн (а.с.16). 28 липня 2021 року постановою державного виконавця Ямпільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства Юстиції (м.Суми) Снігур О.В., у виконавчому провадженні ВП № 65959619 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на руках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - [PERSON] [INFO] РНОКПП: [NUMBER] , в межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, штрафів - 12011,75 грн., суму мінімальних витрат виконавчого провадження визначено в розмірі 250,00 грн (а.с.19). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів даної норми нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу ( підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів нотаріусам подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку документів для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу слід надати кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Підставою вчинення приватним нотаріусом Остапенко Є.М. виконавчого напису, як вбачається із змісту виконавчого напису, є, зокрема, пункт 2 Переліку документів, затверджених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р. В дану постанову постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Проаналізувавши встановлені обставини у даній справі, безспірність заборгованості боржника не підтверджується. Безспірність заборгованості боржника може бути підтверджена зокрема, документами первинної бухгалтерської документації, оформленими відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжними дорученнями, меморіальними ордерами, виписками з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписками, чеками тощо. В ході розгляду справи ані відповідачем, ані приватним нотаріусом не було надано будь-яких платіжних доручень, меморіальних ордерів про отримання коштів, виписок з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписок, чеків тощо, які свідчать про безспірність суми заборгованості, а також відповідний розрахунок заборгованості [PERSON] за договором. Крім того, оспорюваним виконавчим написом стверджується, що до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги від ТОВ "Фінансова компанія управління активами" на підставі Договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 23/12/20 від 23.12.2020, якому в свою чергу ТОВ «Лінеруа Україна» на підставі Договору факторингу № 23/03/2020 від 23.03.2020 року відступило право вимоги за кредитним договором № 79013 від 05.08.2019 року укладеного між ТОВ «Лінеруа Україна» та [PERSON] однак доказів повідомлення позивача про вказане відступлення прав вимоги за кредитним договором суду не подано, тому вчинення виконавчого напису за заявою відповідача було передчасним. У матеріалах справи відсутня досудова претензія про усунення порушень станом на дату вчинення виконавчого напису, яка мала би бути направлена позивачу, а відтак відсутні підстави вважати, що станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису позивачу було відомо про вимогу відповідача та суму боргу, що свідчить про відсутність узгодження боржником суми боргу. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, при вчиненні виконавчого напису від 24.03.2021 року № 14599 у даній справі, нотаріусом не дотримано вимог Закону щодо умов вчинення даного виконавчого напису, виконавчий напис вчинено за вимогами, які не є безспірними, за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору та порушення процедури повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису, а тому позовні вимоги про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними. Одночасно, позов в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав. Порядок звернення із скаргою на дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення передбачено розділом VII ЦПК України. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Отже позивач з вимогою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, має звернутись до належного відповідача та в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Щодо розподілу судових витрат: З урахуванням задоволення позову, та зважаючи на те, що згідно частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову до суду, та на підставі статті 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial