Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

27 жовтня 2021 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 22.11.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 119), посилаючись на те, що сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, їхні відносини останнім часом погіршились через різні характери та погляди на сімейне життя, моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння та сварки по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин та ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, а тому вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, а розірвання шлюбу буде відповідати їхнім інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, надіславши до суду письмове клопотання, в якому повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити та слухати справу без його участі, не заперечуючи проти заочного розгляду справи (а.с. 24). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, за останньою, відомою судові та позивачу адресою свого місця проживання, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відмітками про вручення судових повісток, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву або письмових пояснень суду не надала (а.с. 16,22,23). Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку в підготовчому судовому засіданні, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ст.ст. 191,281 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційний шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 22.11.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського району Одеської області (актовий запис № 119), що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 22.11.1995 р. (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, їхні відносини останнім часом погіршились через різні характери та погляди на сімейне життя, моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння та сварки по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин та ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, що в решті решт призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, а тому їхній шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, а розірвання шлюбу буде відповідати взаємним інтересам сторін. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити моральним засадам суспільства, інтересам, свободам позивача.

Outcome: approved