Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, які надає Концерн «МТМ» за адресою: [ADDRESS] . За період з 01.10.2014 року по 30.09.2021 року за отримані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води утворилась заборгованість у розмірі 39204,72 грн., яку позивач просить стягнути разом з понесеними ним судовими витратами у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в порядку, встановленому ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно зі статутом концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії. Судом встановлено, що Концерном «МТМ» надано послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Матеріалами справи підтверджується, що споживачами послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), що надаються у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] ., є [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані за вказаною адресою. На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За період з 01.10.2014 року по 30.09.2021 року загальна вартість наданих послуг склала 39500,15 грн. Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку за період з 01.10.2014 року по 30.09.2021 року існує заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 39204,72 грн. Між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно зі ст. 20 вказаного закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п.1 ч.3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст. 25 вказаного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. За таких обставин, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідачі порушили зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, тому з відповідачів підлягає стягненню солідарно на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2014 року по 30.09.2021 року у розмірі 39204,72 грн. У відповідності до положень ст.141 ЦПК з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн., що становить по 1135 грн. з кожного.

Outcome: approved