Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 19 листопада 1976 року Сенатівською сільрадою Молдавської ССР. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 19 листопада 1976 року позивач уклав шлюб з відповідачкою. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя, між ними постійно виникали сварки, що призвело до того, що вони стали чужими людьми. З 2002 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, з 2014 року шлюбні стосунки між ними припинені остаточно, всі духовні та фізичні зв`язки втрачені. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам, зазначає, що розлучення - це єдиний вихід побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю. Строк для примирення просить не надавати. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с.14). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, за змістом позову просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с.3). Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України відповідно до приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (а.с.16, 20, 23), до суду не з`явилась, причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. За даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформація про [PERSON] відсутня (а.с.13). У розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходить наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 19.11.1976 року між позивачем та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Сенатівською сільрадою Молдавської ССР, актовий запис №29, про що видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Правовідносини сторін врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання (ст. 16 Загальної декларації прав людини). Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з таким позовом. За змістом позову шлюбні відносини сторін не склались, вони перестали проживати як подружжя, спільного господарства не ведуть, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. З часу знаходження справи в провадженні суду примирення між сторонами не досягнуто. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка; кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відмова в задоволенні позову буде примушуванням до шлюбних відносин, що є неприпустимим, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, приймаючи до уваги позицію позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, ненадання відповідачем об`єктивних даних про вжиття заходів для досягнення примирення, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Згідно з п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення має бути зазначено про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі ст.ст. 110, 112-115 СК України,

Outcome: approved