Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

29 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи [PERSON] , громадянина Республіки Уганда, [INFO] безвісно відсутнім з 01.04.2015 року. У своїй заяві зазначає, що 26.06.2010 року [PERSON] уклала шлюб з громадянином Республіки Уганда, [PERSON] , від шлюбу народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Весь час перебування у шлюбі [PERSON] мешкав разом з заявником та дітьми за адресою: [ADDRESS] . У 2014 року сімейні стосунки між заявником та [PERSON] погіршилися та в березні 2015 року останній зібрав свої речі та виїхав з квартири, де він разом з заявницею та дітьми мешкали. З того часу сім`ю не навідує на, телефонні дзвінки не відповідає. Пошук [PERSON] власними силами та силами поліції України результату ніякого не дали. Отже, заявник вимушена звернутися до суду з відповідною заявою задля отримання соціальної допомоги. В судовому засіданні [PERSON] та її представник адвокат - Хіоаре І. В. заяву підтримали та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи Департамента служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Також, в окремій заяві зазначив, що оскільки батько дітей зник та тривалий час не займається їх утриманням та вихованням, у матері можуть виникнути труднощі, а саме: не зможе зареєструвати місце проживання дітей та відповідно зняти з реєстрації, здійснити подорож з дітьми за кордон України тощо, оскільки на дані дії потрібна обов`язкова згода батька, а тому представник третьої особи підтримує заяву [PERSON] . Представник Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Також, представником надані пояснення по справі, згідно яких вважає, що визнання особи безвісно відсутньою може мати різні правові наслідки. Представник управління вказує на те, що особа, яку визнано безвісно відсутньою не знає та і не може знати про встановлення такого факту відносно неї. Така особа може проживати в іншому місті та прцювати. Заявник має намір отримувати допомогу на дітей у зв`язку з втратою годувальника. Додатково наголошує про те, що у своїй заяві [PERSON] не вказала останнє місце роботи чоловіка, не вказала, чи є родичі, які можуть знати про його місце знаходження. З огляду на зазначине представник заинтересованої особи не може підтримати заяву [PERSON] про встановлення факту безвісно відсутньою [PERSON] . Суд, заслухавши заявника та його представника дослідивши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Підсудність судами України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" іноземний елемент може виявлятися в таких формах: не менш як один із суб`єктів є громадянином України, але проживає за її межами, або ж іноземцем чи особою без громадянства; об`єкт цих правовідносин перебуває на території іноземної держави; юридичний факт як підстава виникнення, зміни чи припинення цих правовідносин мав чи має місце на території іноземної держави. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України. Судом встановлено, що 26 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] , громадянином Республіки Уганда та [PERSON] , громадянка України, прізвище після укладання шлюбу " [PERSON] ". Від шлюбу народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 17 вересня 2010 року серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження від 24 вересня 2013 року серії [NUMBER] , відповідно. 08 грудня 2015 року на підставі рішення Дзержинсьокого районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище заявника " [PERSON] ". 05 грудня 2016 року на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова визнано, що [PERSON] , [INFO] , втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . З висновку інспектора Шевченківського відділення поліції Холодногірського ВП (м. Харків) ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Семенхіна В. Ю. вбачається, що заявник зверталася до відділу поліції з заявою про встановлення місця перебування колишнього чоловіка, але встановити відповідні факти не виявилось можливим. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.04.2021 року за параметрами запиту [PERSON] відомості про право власності на нерухоме майно відсутні. Також, на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2018 року задоволено подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Колесової А. О. про розшук боржника [PERSON] , [INFO] , уроженця Республіки Уганда, останнє відоме місце проживання та реєстрації: [ADDRESS] . У судовому засіданні було допитано в якості свідка [PERSON] , яка повідомила суд про те, що після весілля своєї доньки вона зареєструвала місце проживання [PERSON] у своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] , до цього часу міце реєстрації проживання [PERSON] їй не було відоме. [PERSON] покидав це місце проживання на один рік, коли закінчився термін дії тимчасової посвідки на мешкання в Україні, тому йому потрібно було виїхати на батьківщину задля продовження дії цього документа. Додатково зазначила, що зареєстрованого права власності на нерухоме майно [PERSON] не мав, з його родичами не знайомилась, та на теперішній час їй не відоме де мешкає ця особа. На виконання ухвали про витребування доказів начальник Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області Тімонов О. надіслав лист, відповідно до якого громадянином Республіки Уганда [PERSON] , [INFO] , був документований посвідкою на тимчасове проживання серії [NUMBER] від 16.12.2014 року, виданого ГУ ДМС України в Харківській області строком на один рік на підставі шлюбу з громадянкою України, додатково зазначено, що в ГУ ДМС Укарїни в Харківській області відсутні відомості щодо звернення громадянина Республіки Уганда [PERSON] , [INFO] , з питань документування паспортом громадянина України чи отримання посвідки на постійне проживання та визнання біженцем. На виконання ухвали про витребування доказів директором Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради Оберемок О. М. надіслано лист (17.06.2021 року, вих. № 4937/04-12/21), в якому зазначено, що згідно з матеріалами обліку станом на 31.12.2012 на ім`я [PERSON] , [INFO] , реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна у м. Харкові відсутня. На виконання ухвали про витребування доказів директором Департаменту охорони здоров`я Харківської державної адміністрації Хаустовим М. надіслано лист (16.12.2021 року, вих. № 02.01-83/2280), згідно якого на виконання вищезазначеної ухвали Департамент направив її копію комунальним закладам охорони здоров`я Харківського регіону для належного виконання. В подальшому Дзержинським районним судом м. Харкова було отримано наступні відповіді: лист з Комунального некомерційного підприємства "Слобожанська лікарня" Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області (20.12.2021 року, вих.№1730), згідно якого з 2015 року громадянин [PERSON] , [INFO] за наданням медичної допомоги не звертався; лист з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна психіатрична лікарня №1" (21.12.2021 року, вих. №4041), згідно якого за період з 2015 року по теперішній час громадянин [PERSON] , [INFO] за медичною допомогою не звертався; лист з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний клінічний шкірно-венерологічний диспансер №1" (14.01.2022 року, вих. №22), згідно якого за період з 2015 року по теперішній час громадянин [PERSON] , [INFO] за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував; лист з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" (23.12.2021 року, вих. №33/308к), згідно якого за період з 2015 року по теперішній час громадянин [PERSON] , [INFO] , до приймально-діагностичного відділення за амбулаторною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував; лист з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний психоневрологічний диспансер" (11.01.2022 року, вих. №0027), згідно якого громадянин [PERSON] , [INFO] , впродовж п`яти років за медичною допомогою не звертався; лист з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер №7" (21.12.2021 року, вих. №13/1092), згідно якого за період з 2015 року по теперішній час громадянин [PERSON] , [INFO] , за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував; лист з Комунального некомерційного підприємства Золочівської селищної ради "Золочівська лікарня" (24.12.2021 року, вих. №1073), згідно якого за період з 23 березня 2015 року по теперішній час громадянин [PERSON] , [INFO] , для отримання медичної допомоги не звертався. Згідно відповіді начальника відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію міста проживання ГУ ДМС України в Харківській області Васильченко-Василець Н. М. від 05.11.2021 року [PERSON] , [INFO] , знято з реєстрації 04.01.2017 року, останнє місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Також в матеріалах справи містяться відповідь директора Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №159 (14.01.2022 року, вих. №01-31/07), з якої вбачається, що [PERSON] навчається у 2А класі, зі слів класного керівника, дитина мешкає з матір`ю, забезпечена всім необхідним, батько за два роки навчання у школі жодного разу не з`являвся. З відповіді директора Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №159 (14.01.2022 року, вих. №01-31/08) вбачається, що [PERSON] навчається у 5Б класі, зі слів класного керівника, дитина мешкає з матір`ю, забезпечена всім необхідним, батько за п`ять років навчання у школі жодного разу не з`являвся. З огляду на вищезазначене у заявника виникають складнощі у реалізації своїх прав в інтересах дітей. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав, підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою відповідно до ст. 308 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової падати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 (провадження № 61-3902св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової падати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 756/17293/17 (провадження № 61-16093св19) зазначено, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Так, відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно з ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Так, за таких обставин суд доходить висновку, що заява [PERSON] про визнання його безвісно відсутнім підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено наявність останнього постійного місця проживання особи на території України, відсутність відомостей про дійсне перебування [PERSON] на теперішній час, сплив тривалого строку (більше одного року) з дня одержання останніх відомостей про місце його проживання та перебування, заявник вичерпала всі можливі правові дії, спрямованні на встановлення місця проживання або перебування [PERSON] , та встановлення такого факту дозволить заявниці реалізувати свої права та права дітей щодо отримання соціальної допомоги та реєстрації їх місця проживання.

Outcome: approved