Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в обґрунтування якого зазначив наступне. Він оформлений на роботу викладачем в Уманському національному університеті садівництва з 15.02.2002 року, що на той час носив назву Уманська державна аграрна академія. Після звільнення з посади доцента кафедри агроінженерії 30.06.2002 року, у зв`язку із закінченням терміну контракту, знову прийнятий на вказану посаду до обрання за конкурсом 03.09.2020 року та призначений на неї як обраний за конкурсом на умовах контракту 01.12.2020 року. 19.10.2021 року його було ознайомлено з Наказом УНУС № 01-05/179 від 19.10.2021 року «Про ознайомлення з Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та його виконання». Цей наказ містить два пункти, перший з яких стосувався начальника відділу охорони праці Гейко Тетяни, на яку покладалися певні обов`язки, а другим пунктом визначалися відповідальні особи для контролю за виконанням цього наказу. Згідно першого пункту наказу начальнику відділу охорони праці Гейко Тетяні, зокрема, було наказано «ознайомити під підпис працівників університету з вищевказаним наказом…» та «попередити працівників, що у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники з 08.11.2021 відстороняються від виконання своїх посадових обов`язків без збереження заробітної плати». Своїм підписом він підтвердив ознайомлення з Наказом УНУС № 01-05/179 про покладання певних обов`язків на начальника відділу охорони праці Гейко Тетяну стосовно профілактичних щеплень та щодо визначення відповідальних осіб для контролю за виконанням вказаного пункту. З 08.11.2021 року по 16.11.2021 року він перебував у відпустці за власний рахунок за сімейними обставинами. 15.11.2021 року він звернувся до ректора УНУС із заявою № 01-09/890 від 15.11.2021 року, у якій зазначив, що згідно закону стан його здоров`я та, зокрема, інформація про його вакцинальний статус становить таємницю і не підлягає розголошенню без його згоди, а також неприпустимо збирати, зберігати, використовувати та поширювати конфіденційну інформацію про особу без її згоди. У цій заяві було заявлено, що на розкриття його медичної таємниці стосовно стану вакцинації проти COVID-19 для збору та обробки відповідних персональних даних Уманським НУС він згоди не дає, що відсутній обов`язок працівнику надавати таку конфіденційну інформацію роботодавцю. В кінці цієї заяви вказувалося, що оскільки у Уманського НУС відсутня інформація щодо його вакцинального статусу, що не дозволяє зробити висновки про його відмову чи ухилення від щеплення проти COVID-19, значить відсутні правові підстави для відсторонення його від виконання його посадових обов`язків. Незважаючи на це, після його виходу із відпустки на роботу 17.11.2021 року відбулося відсторонення його від роботи. Його було ознайомлено із актом УНУС без номеру та без назви від 17.11.2021 року, у якому засвідчувався факт його відмови надання документу щодо вакцинації від COVID-19 або довідки про протипоказання щодо неї за формою №028-1/о. Під час ознайомлення з актом на відповідному аркуші в кінці він зазначив причини відмови надання відповідної інформації: «Наголошую, що моя відмова надати інформацію щодо мого вакцинального статусу обумовлена тим, що дана інформація є захищеною законом медичною таємницею, про що було зазначено у заяві до ректора УНУС від 15.11.2021 р.». Отже, 17.11.2021 року він був відсторонений від роботи, що на його думку сталося незаконно. Вважає Наказ УНУС №537/к/тр від 17.11.2021 року незаконним та таким, який підлягає скасуванню судом з наступних підстав. Вважає, що по-перше, не було доведено факту його відмови чи ухилення від щеплення, оскільки інформація щодо його вакцинального статусу є таємницею згідно ч. 1 ст. 39-1 Закону № 28-1-ХІІ від 10.11.1992 р. та згідно ст. 286 ЦК України, про що він повідомив у своїй заяві. Щеплення проти COVID-19 у відповідності до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» відноситься до медичної профілактики, у зв`язку з хворобами, а значить є видом медичної допомоги. Тобто, профілактичні щеплення проти COVID-19 є видом медичної допомоги, а факт звернення за медичною допомогою складає таємницю. Інформація про отримані громадянином щеплення проти COVID-19 є його таємницею, тому, на його думку, його вакцинальний статус стосовно COVID-19 є захищеною законом таємницею. У його заяві до ректора від 15.11.2021 року ним було зазначено, що на розкриття його медичної таємниці стосовно стану вакцинації проти COVID-19 для збору та обробки відповідних персональних даних Уманським НУС він згоди не дає. Оскільки у переліку обов`язкових профілактичних щеплень, що визначений ч. 1 ст. 12 Закону № 1645-ІІІ, відсутні щеплення проти COVID-19, то і відсутній встановлений законом обов`язок працівника розкривати свою медичну таємницю та надавати роботодавцю конфіденційну інформацію про його вакцинальний статус стосовно COVID-19. У ч. 1 ст. 46 КЗпП України прямо не вказується на можливість відсторонення працівників в залежності від їх вакцинального статусу, чи необхідність ними надання відповідної інформації. Такої вимоги надавати документи для університету щодо свого вакцинального статусу стосовно COVID-19 немає ні в наказах УНУС, ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь якому іншому документі, що підписані між позивачем та відповідачем, такого зобов`язання з боку позивача немає, так само, як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення позивача від роботи з підстав відсутності надання ним конфіденційної інформації щодо свого вакцинального статусу стосовно COVID-19. Отже, у УНУС відсутня інформація про його вакцинального статусу стосовно COVID-19, що, на його думку, не дозволяє зробити висновки про його відмову чи ухилення від щеплення, а тому відсутні правові підстави для його відсторонення від роботи. По-друге, вважає, що сам наказ УНУС № 537/к/тр про відсторонення його від роботи невірно складений, щодо визначення періоду на який його відсторонено від роботи, а саме відсутня умова допуску до роботи в разі пред`явлення ним медичної довідки за визначеної форми про протипоказання до щеплення проти COVID-19, а також у разі закінчення карантину. По-третє, відсторонення його від роботи відбулося з порушенням встановленого законом порядку, оскільки від роботи відсторонюються громадяни, у разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби, а він у своїй заяві на ім`я ректора УНУС обґрунтував причини ненадання ним інформації про його вакцинальний статус стосовно COVID-19, а також його відсторонення відбулось без відповідного подання посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби, оскільки така служба ліквідована. Також вважає, що про можливість його відсторонення від роботи у відповідності до вимог ч.3 ст.32 КЗпП України його повинні були повідомити за два місяці до моменту відсторонення, оскільки в такому випадку у нього відбулася зміна істотних умов праці, а саме внаслідок відсторонення він взагалі втратив можливість працювати та отримувати заробітну плату, та з наказом про можливе відсторонення його ознайомили менш ніж за місяць до відсторонення. По-четверте, його право на працю було незаконно порушено із прийняттям підзаконного акту, а саме Наказу МОЗ №2153, що є грубим порушенням Конституції України. Вважає, що обмеження права громадянина на працю, може бути здійснене тільки безпосередньо законом, а не додатковим підзаконним актом. Розширення переліку обов`язкових профілактичних щеплень можливе лише внесенням відповідних змін у Закон №1645-ІІІ та Закон №4004-ХІІ, а не прийняттям додаткового підзаконного акту, яким є Наказ МОЗ №2153. По-п`яте, вакцинація від COVID-19 на даному етапі не може бути обов`язковою, оскільки жодна із існуючих вакцин від COVID-19 не пройшла всіх етапів клінічних випробувань, що дає підстави вважати, що така вакцинація є незавершеним медичним експериментом, коли ще повністю не досліджено довготривалий вплив використовуваних вакцин на людський організм. На його думку, щеплення проти COVID-19 є медичним втручанням, що має ряд протипоказань та побічних дій, які ще до кінця не досліджені. Існуючі рішення Верховного Суду та Європейського суду з прав людини щодо обов`язковості профілактичних щеплень стосуються добре відомих медичній науці хвороб, щеплення від яких визначені законом обов`язковими, шляхом введення апробованих і добре вивчених вакцин, а тому ці рішення не можуть бути застосовані у цьому випадку, коли мова йде про вакцини від COVID-19, які ще не завершили всіх етапів клінічних випробувань та відповідне щеплення не визнано законом обов`язковим. У зв`язку з його відстороненням від роботи без збереження заробітної плати, у нього виникає підстава у заявленні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, у зв`язку з відстороненням від роботи з 17.11.2021 року до дня допуску до роботи. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ректора Уманського національного університету садівництва №537/к/тр від 17.11.2021 р. про відсторонення [PERSON] від роботи. Стягнути з відповідача Уманського національного університету садівництва на користь позивача [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, у зв`язку з відстороненням від роботи з 17.11.2021 року до дня допуску до роботи, виходячи з середньої заробітної плати у розмірі 824 гривні 34 копійки. Після відкриття провадження у справі на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому зазначають, що позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що незрозуміло, що позивач включає у поняття «вакцинальний статус», оскільки такого поняття фактично не існує. Для допуску до роботи відповідачу необхідно надати документ, який підтверджує проведення щеплення від COVID-19. Обов`язок надавати підтвердження здійснення працівником щеплення міститься у законодавстві і не міститься в трудовому контракті, тому норма законодавства не може нівелюватися, у зв`язку із такою відсутністю у трудовому договорі, тож працівник має обов`язок надати документ про щеплення. Вважають посилання позивача на таємницю його так званого «вакцинального статусу» безпідставною, оскільки існують впроваджені урядом ряд карантинних і обмежувальних заходів для запобіганню поширенню вказаної хвороби. На їх думку, оскаржуваний наказ університету ні в який спосіб не порушує прав позивача, оскільки навіть за умови, якби позивач надав відповідачу довідку форми №028-1/о, або якби дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, закінчилася, а університет не допустив позивача до роботи, той тоді, не наказом були б порушені права позивача, а діями посадових осіб відповідача. Разом з тим, станом на сьогодні, дія карантину не закінчилася, позивач не надав ні університету, ні суду, довідки за формою №028-1/0, відповідно, порушення прав позивача є уявними, гіпотетичними і такими, що не стосуються оскаржуваного наказу. Не погоджуються із твердженням позивача щодо незаконності наказу про його відсторонення, у зв`язку із відсутністю подання посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби, при цьому звужуючи правову норму щодо відсторонення, оскільки діюча норма вказує лише на те, що за наявності такого повідомлення працівник обов`язково не допускається до роботи і така норма не є імперативною щодо органу, який вправі ініціювати відсторонення працівника від роботи. Зобов`язання керівника відсторонити від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, встановлене п. 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та впровадження обмежувальних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2». І до того часу, поки цей нормативно-правовий акт є діючим, він є обов`язковим для виконання, в тому числі і посадовими особами відповідача. Щодо попередження за два місяці до відсторонення, то таке відсторонення не стосується розмірів оплати праці, режиму роботи тощо. Всі істотні умови праці, визначені Кодексом законів про працю України та трудовим договором залишилися незмінними, то ж і попередження про зміни, у зв`язку з необхідністю обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19 не здійснювалося. Твердження позивача щодо порушення його прав оскаржуваним наказом про відсторонення є, на їх думку, маніпуляцією, оскільки позивач не позбавлений права на працю, оскільки на цей час вимога про вакцинацію для посади, яку займає позивач, є обов`язковою, і це визначено на законодавчому рівні, при тому, що позивач не уповноважений визначати законність чи незаконність підзаконного акту чи навіть трудового договору. Посилання позивача на те, що жодна із існуючих вакцин від COVID-19 не пройшла всіх етапів клінічних випробувань нічим не підтверджена, оскільки позивач не є спеціалістом в галузі клінічних досліджень. Твердження позивача про те, що проведення навчального процесу у дистанційному режимі не може бути взято до уваги, оскільки дистанційне навчання не змінює трудового розпорядку університету, а стосується лише осіб, що здобувають освіту. Крім того, позивача ніякими законодавчими актами та ні оскаржуваним наказом ніхто не зобов`язує робити таке щеплення або відсторонення відповідних працівників в залежність від режиму роботи закладу освіти. Просять суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог [PERSON] . На адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій останнім спростовуються усі посилання представника відповідача щодо заперечення проти його позовних вимог, а саме: він вважає, що словосполучення «вакцинальний статус» на цей час є загальновживаним і, зрозуміло, вказує чи вакцинована людина, чи ні. У своєму відзиві відповідач визнає, що у разі надання ним відповідної довідки або у випадку закінчення карантину, посадові особи будуть вимушені діяти не у відповідності до оскаржуваного наказу, а

Outcome: dismissed