Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У листопаді 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 4000,00 грн. починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття, також просила суд стягнути аліменти за минулий період з 01.07.2021 року по 09.11.2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилається та те, що з 08.08.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 01.03.2021 року. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , яка проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Вказала, що з липня 2021 року відповідач не надає допомоги на утримання дитини, позивачка не працює, займається домашнім господарством, проживає у орендованій квартирі. Зазначила, що дитина займається танцями, вивчає іноземні мови, що теж вимагає витрат. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням про надання матеріальної допомоги на утримання дитини, однак відповідач відмовляв у допомозі, посилаючись на відсутність грошей. Зважаючи на викладене, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 29.11.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено справу до судового розгляду на 12.01.2022 року. У судовому засіданні позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що у зв`язку з карантинними заходами дитина дуже часто знаходиться вдома, та позивачка немає змоги працювати. Відповідач у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліментам, але у меншій сумі, ніж зазначена у позові. Вказав, що допомагав грошима на утримання дитини, скидав грошові кошти на карту позивачки. Також, розповів, що після розірвання шлюбу, позивачка з дитиною продовжувала проживати у спільній квартирі, відповідач сплачував комунальні платежі. Квартира подружжя була продана, грошові кошти були побілені навпіл. Наразі він взяв квартиру у розстрочку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Київського районного суду м.Одеси від 01.03.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.10) Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.11) З довідок про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] зареєстровані з 14.08.2021 року за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7-8) Відповідно до довідки Фізичної особи-підприємця [PERSON] від 10.1.2021 року [PERSON] , [INFO] відвідує гуртки у Центрі дитячого розвитку «Kid Space», а саме: танцювальний гурток з 01.11.2021 року, вивчення англійської мови з 02.11.2021 оку, гурток з малювання з 10.11.2021 року. (а.с.21) З договору найму житлового приміщення від 07.07.2021 року вбачається, що [PERSON] з [PERSON] винаймає у [PERSON] квартиру, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 52 кв.м. (а.с.17-18) Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з 06.07.2015 року. (а.с.20) Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач на праві власності нерухомого майна не має. Сторонами не оспорюється, що на час розгляду справи дитина проживає разом з позивачкою. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан здоров`я дитини, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, таким, що відповідає вимогам розумності та справедливості. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін по справі, вік дитини, необхідність забезпечення її гармонійного розвитку, обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 11.11.2021 року (дата звернення до суду) до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ). Водночас суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення аліментів за минулий час з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч.2 ст.191 СК України, що є правовою підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Також, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача частково підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 250 грн. 00 коп., які підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 10.11.2021 року, квитанцією про сплату коштів в означеній сумі, актом прийому-передачі виконаних послуг від 10.11.2021 р. (а.с. 9, 13)

Outcome: partial