Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Представник позивача, що діє згідно Ордеру серії ВН № 1075270 від 20.10.2021, адвокат Смирнов А.І., звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до закінчення [PERSON] навчання, а саме до 30.06.2025. Окремим пунктом просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за нашої відсутності без повідомлення сторін. Ухвалою судді від 29.11.2021 у справі відкрито провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Смирнов А.І. в судове засідання не з`явились, проте окремим пунктом у позові наполягали на заводнені позовних вимогу повному обсязі та просили про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судово повістки поштою, але до суду повернулися поштові відправлення, надіслані на адреси відповідача, вказані у позові, з помітками АТ «Укрпошта» «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. [PERSON] народився у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , який у справі є відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів громадянського сану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області 15.05.2003. Проте, 06.06.2007 шлюб між батьками позивача, [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що посвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] видане Котовським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19.05.2016. Після розірвання шлюбу, позивач, був залишений на виховання його матері [PERSON] . Батько ніякої участі у вихованні сина, позивач у справі, не приймав, матеріальної підтримки не надавав, зв`язок із сином не підтримував, його життям не цікавився. У 2021 році, згідно з Наказом зарахування від 09.08.2021 позивач, [PERSON] вступив на перший курс до Навчально-наукового Інституту автоматики і електроніки Національного університету на денну форму навчання ( довідка № 3/438 від 17.09.2021). У зв`язку з навчанням [PERSON] на денній формі навчання, він як дитина відповідача, не має можливості влаштуватись на роботу та отримувати заробітну плату щоб самостійно забезпечити свою життєдіяльність, потребує матеріальної допомоги. Натомість, його мати, наразі ніде не працюєте, отримує лише пенсію, самостійно намагається допомогти сину, забезпечує себе і його матеріальним благами, зазначене підтверджується пенсійним свідоцтвом серії [NUMBER] видане Пенсійним фондом України 19.09.2011. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина в період його навчання не надає, добровільно надавати допомогу на навчання дитини відмовляється. Відповідно до вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 ч.1 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення ст. 182 СК України та те, що син сторін навчається на денній формі навчання, не працює, знаходиться на утриманні матері, відповідач відзиву на позов не надав. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до ч.1 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з врахуванням, що сума стягнутих аліментів не може бути меншою від 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому стягненню з відповідача на корись держави підлягають судові витрати в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 - 183, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: approved