Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що йому на праві власності на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 березня 2020 року належить: 1/2 частка двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 44,1 кв. м, житловою - 27,7 кв.м, яка складається з: коридору 1 площею 6,8 кв. м, кімнати 2 площею 18,40 кв. м, кімнати 3 площею 9,30 кв. м, кухні 4 площею 5,50 кв. м, ванної 5 площею 2,60 кв. м, вбиральні 6 площею 1,3 кв. м, вбудованої шафи 7 площею 0,2 кв. м. 1/2 частка цегляного гаражу № [NUMBER] загальною площею 24,2 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS] ; 1/2 частка шлакоблочного гаражу № [NUMBER] , загальною площею 19,7 кв.м, розташованого по [ADDRESS] ; 1/4 частка автомобільного причепу марки ХТЕ 80, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER] ; 1/4 частка автомобіля марки BMW модель 728, 1980 року випуску, номерний знак [NUMBER] , кузов № VIN- [NUMBER] . Інші частки зазначеного вище нерухомого та рухомого майна на праві власності належать відповідачці [PERSON] . Спільно користуватися вищезазначеним майном з відповідачкою він не має можливості, так як між ними склалися вкрай напружені відносини. З тих же причин вони не можуть в добровільному порядку вирішити питання щодо виділу майна в натурі. Також [PERSON] зазначив, що зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . Ця квартира колись належала йому на праві власності. 15 вересня 2008 року він подарував вказану квартиру своєму сину [PERSON] . Договір дарування посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Бузоверею С.А., реєстр № 1468. Після оформлення договору дарування позивач залишився проживати в цій квартирі, користуватися житловою площею квартири по сьогоднішній день, зареєстрований за місцем знаходження квартири. Це єдина квартира, житловою площею якої він користується по теперішній час. Позивач зазначив, що є людиною похилого віку, інвалідом 2-ої групи та потребує постійного стороннього догляду. У зв`язку з тим, що між ним та відповідачкою склалися вкрай напружені відносини, вони не підтримують ніяких зв`язків, позивач не може розраховувати на її підтримку, фізичну і матеріальну допомогу, яких він потребує. Домовитися з іншими людьми, щоб доглядали його, він не має матеріальних статків. Оформити договір довічного утримання позивач також не може, так як ніхто не хоче оформляти договір на частину квартири, йому необхідно розділити в натурі майно, яке на праві власності належить позивачу та відповідачці, виділити [PERSON] в натурі квартиру [ADDRESS] , відповідачці виділити інше майно, яке належить їм на праві спільної часткової власності. Відповідно до висновку експерта № 1016/09-20 від 01 грудня 2020 року визначена: -ринкова вартість житлової квартири [ADDRESS] становить 228747,00 грн., вартість 1/2 частки цієї квартири становить 114374,00 грн.; -ринкова вартість гаражу [ADDRESS] становить 38179,00грн., вартість 1/2 його частки становить 19090,00 грн.; -ринкова вартість гаражу [ADDRESS] становить 44140,00 грн., вартість 1/2 його частки становить 22070,00 грн.; -ринкова вартість автомобіля BMW 728, державний номер [NUMBER] , згідно висновку експертного дослідження № 10 від 11 травня 2021 року становить 30263,00 грн., вартість його 1/4 частки становить 7565,75 грн.; -ринкова вартість автомобільного причепа «Степок», державний номер [NUMBER] , згідно висновку експертного дослідження № 10а від 11 травня 2021 року становить 6497,00 грн., вартість його1/4 частки становить 1624,25 грн. Вартість 1/2 частки квартири [ADDRESS] , яку [PERSON] просить виділити йому, становить 114374,00 грн. Вартість частки майна, яке позивач пропонує виділити відповідачці [PERSON] становить 50350,00 грн., що на 60024,00 грн. менше ідеальної частки. Зазначену суму [PERSON] готовий виплатити відповідачці [PERSON] шляхом перерахування коштів на спеціальний рахунок суду. На підставі зазначеного в позовній заяві позивач просив виділити його частку із спільної часткової власності у вигляді квартири [ADDRESS] , житловою площею 27,7 кв.м, загальною - 44,1 кв.м, яка складається з: коридору 1 площею 6,8 кв.м, кімнати 2 площею 18,40 кв. м, кімнати 3 площею 9,30 кв.м, кухні 4 площею 5,50 кв.м, ванної 5 площею 2,60 кв. м, вбиральні 6 площею 1,3 кв.м, вбудованої шафи 7 площею 0,2 кв.м, вартістю 114374,00 грн.; - Визнати за ним право власності в цілому на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 27,7 кв.м, загальною - 44,1 кв.м, яка складається з: коридору 1 площею 6,8 кв.м, кімнати 2 площею 18,40 кв.м, кімнати 3 площею 9,30 кв.м, кухні 4 площею 5,50 кв.м, ванної 5 площею 2,60 кв.м, вбиральні 6 площею 1,3 кв.м, вбудованої шафи 7 площею 0,2 кв. м.; - Припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , житловою площею 27,7 кв.м, загальною - 44,1 кв. м.; - Виділити [PERSON] : 1/2 частку гаражу [ADDRESS] , вартістю 22070,00 грн.; 1/2 частку гаражу [ADDRESS] вартістю 19090,00 грн.; 1/4 частку автомобільного причепу марки ХТЕ 80, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER] вартістю 7565,75 грн.; 1/4 частку автомобіля марки BMW модель 728, 1980 року випуску, номерний знак [NUMBER] , кузов № VIN- [NUMBER] , вартістю 1624,25 грн., а всього виділити [PERSON] у праві спільної часткової власності майна на суму 50 350 (п`ятдесят тисяч триста п`ятдесят) гривень; - Припинити його право власності на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] частку гаражу № [NUMBER] , розташованого по [ADDRESS] частку автомобільного причепу марки ХТЕ 80, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER] , 1/4 частку автомобіля марки BMW модель 728, 1980 року випуску, номерний знак [NUMBER] , кузов № VIN- [NUMBER] ; - Стягнути з нього на користь [PERSON] 64 024 (шістдесят чотири тисячі двадцять чотири) грн. - різниця в вартості ідеальної частки, виділеної йому. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх доказами викладеними за текстом позовної заяви. Свій цивільний позов просив задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, наддавши відзив на позовну заяву (ар.с.145). У судовому засіданні пояснила, що в позовній заяві [PERSON] заявлені вимоги щодо виділу часток із спільної часткової власності, що в свою чергу є необґрунтованими та безпідставними. Позовна заява ґрунтується на нормах права закріплених в ч.1 ст.367 ЦК України. Так, ч.1 ст.367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. В свою чергу, [PERSON] не просить суд поділити в натурі майно, що є у спільній частковій власності, а просить виділити частки майна. Фактично частки майна, що перебувають у спільній частковій власності, виділені [PERSON] рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року у справі №209/1817/19 та не підлягають повторному виділу. На даний час позивачу та відповідачу належить на праві власності по 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Ці частки є суттєвими для кожного із власника, та безпосередньо для відповідачки має велике значення. Квартира є двокімнатною, кімнати окремо ізольовані та непрохідні, що надає можливості безперешкодно користуватися кожним із співвласником окремою кімнатою квартири. Позбавлення відповідачки права власності на цю квартиру завдасть їй істотної шкоди. Також, на сьогоднішній день в квартирі зареєстровані син відповідачки - [PERSON] , [INFO] та неповнолітній онук - [PERSON] , [INFO] (копія довідки про склад сім`ї додається). В разі, якщо позовні вимоги позивача будуть задоволені в повному обсязі, то в подальшому позивач матиме змогу зняти з реєстраційного обліку, як і сина так і неповнолітнього онука відповідачки, що призведе до порушення законних прав та інтересів дитини, оскільки такі спроби вже були наявними з боку позивача, а саме цивільні справи № 207/3714/18 та № 207/913/21, які перебували на розгляді у Баглійському районному суді м.Дніпродзержинська. Обґрунтовуючи позов, позивач в якості підстав для припинення права власності відповідача на 1/2 частку квартири та виділення відповідачці, з подальшим припинення за позивачем права власності на гаражі та автотранспортні засоби, вказав, що частка відповідачки є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим. В свою чергу позивач не надав до суду доказів, а саме висновок експертного оціночно-будівельного дослідження щодо неможливості виділити в натурі по 1/2 частині квартири, які належать співвласникам за існуючим плануванням без порушень вимог нормативно правових актів у галузі будівництва. Окрім цього позивач не надав до суду доказів неможливості спільного володіння та користування спільною квартирою та іншим спільним майном. Припинення права власності відповідачки на 1/2 частку квартири, завдасть істотної шкоди інтересам відповідачки як співвласнику. Доводи позивача, що між ним та відповідачкою склалися вкрай напружені відносини та неможливості ним оформити договору довічного утримання, не можуть бути прийняті судом, як належне обґрунтування позовних вимог, оскільки відсутність близьких дружніх відносин між співвласниками не перешкоджає фактичному володінню, користуванню та розпорядженню своєю часткою майна. Так, позивач безперешкодно проживає в квартирі. Зі своєї сторони відповідачка, як співвласник даної квартири жодним чином не чинить перешкод позивачу в користуванні та розпорядженні ним своєю часткою. Про факт проживання та користування даною квартирою не заперечує і сам позивач в своєму позові. Також, позивач не позбавлений права користуватися та розпоряджатися іншим майном, що є у спільній частковій власності сторін, про що свідчить беззаперечний та доведений факт розпорядження своїми частками майна, що є у спільній частковій власності, а саме: відчуження 1/4 частки квартири [ADDRESS] та 1/6 частки квартири [ADDRESS] , шляхом укладення договорів дарування. Про укладення договорів дарування зазначає і сам позивач у своєму відзиві на зустрічну позовну заяву. Також, на підтвердження факту розпорядження майном, що є у спільній частковій власності надано до суду інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.11.2021 року №№ 285367729, 285365358. Щодо неможливості оформлення договору довічного утримання, позивачем не надано нотаріальної відмови в оформленні договору довічного утримання з причини того, що він не є володільцем квартири в цілому чи будь-яких інших належних доказів з цього приводу. В свою чергу, відповідачка наголошує на тому, що позивач безперешкодно володіє та користується своєю часткою квартири - постійно мешкає в ній та йому не загрожує виселення з квартири. Кожний із співвласників може безперешкодно володіти, користуватися та розпоряджатися своєї часткою квартири, оскільки квартира складається з двох окремо ізольованих кімнат. З урахування вище викладеного визнання за позивачем права власності в цілому на квартиру [ADDRESS] порушує права відповідачки та завдасть їй істотної шкоди, а тому необхідно відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. За таких обставин, немає й підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача різниці вартості ідеальної частки в сумі 64 024,00 грн., оскільки присудження такої компенсації можливе виключно як наслідок припинення права на вказану частку у спільному майні на підставі статті 365 ЦК України. Разом з цим позивач і не наддав суду доказів того, що він попередньо вніс вартість цієї частки на депозитний рахунок суду. У задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено наступне: Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 березня 2020 року по справі №209/1817/19 та ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 жовтня 2020 року про виправлення описки було визнано за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] , який помер [INFO] : - на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м.; - на 1/4 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 29,2 кв.м, житловою площею 17,0 кв.м.; - на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,8 кв.м.; - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,050 га, розташованої на території Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області КСТ "Каштан", кадастровий номер 1223781400:03:302:0422, цільове призначення- ведення садівництва; - на 1/2 частину цегляного гаражу № [NUMBER] , загальною площею 24,2 кв.м., розташованого по [ADDRESS] . - на 1/2 частину шлакоблочного гаражу [ADDRESS] , загальною площею 19,7 кв.м; - 1/4 частину автомобільного причепу - номерний знак [NUMBER] , ХТЕ 810, кузов № [NUMBER] ; - 1/4 частину автомобіля BMW, модель 728, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN- [NUMBER] (а.с. 5-9) Визнанно за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом на: -1/2 частку квартиру [ADDRESS] , житловою площею 27,7 кв.м., загальною площею 44,1 кв.м.; -1/6 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 45,8 кв.м.; -1/4 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 29,2 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м.; -1/2 частку цегляного гаражу, загальної площі 24,2 кв.м., що знаходиться в у [ADDRESS] , гараж під [ADDRESS] ; -1/2 частку шлакоблочного гаражу, загальною площею 19,7 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] , гараж під № [NUMBER] ; -1/2 частку земельної ділянки площею 0,050 та, кадастровий номер 1223781400-03-302-0422, розташовану на території Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, КСТ «Каштан», цільове призначення - для ведення садівництва; -1/4 частку автомобіля марки BMW модель 728, рік випуску 1980, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN- [NUMBER] ; -1/4 частку автомобільного причепу номерний знак [NUMBER] , ХТЕ 810, кузов № [NUMBER] , рік випуску 1994 (а.с.5-10). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.07.2021 року, видана [PERSON] про право спільної часткової власності на квартиру, загальною площею 44,1 (кв.м), за адресою: [ADDRESS] , визначено, що квартира є спільною частковою власністю [PERSON] 1/2 частка та [PERSON] 1/2 частки (а.с.11). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , зазначена квартира загальною площею 44,1 кв. м, житловою - 27,7 кв.м, яка складається з: коридору 1 площею 6,8 кв. м, кімнати 2 площею 18,40 кв. м, кімнати 3 площею 9,30 кв. м, кухні 4 площею 5,50 кв. м, ванної 5 площею 2,60 кв. м, вбиральні 6 площею 1,3 кв. м, вбудованої шафи 7 площею 0,2 кв. м. Отже квартира є двокімнатною, кімнати окремо ізольовані та непрохідні, що надає можливості безперешкодно користуватися кожним із співвласником окремою кімнатою квартири (а.с.13-14) Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.08.2020 року, видана [PERSON] про право спільної часткової власності на гараж, загальною площею 19,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , визначена 1/2 частка власності [PERSON] (а.с.17). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.07.2021 року, видана [PERSON] про право спільної часткової власності на гараж, загальною площею 24,2 (кв.м), за адресою: [ADDRESS] , визначено, що гараж є спільною частковою власністю [PERSON] 1/2 частка та [PERSON] 1/2 частки (а.с.22). Відповідно до висновку експертного оціночно-будівельного дослідження від 01.12.2020 року №1016/09-20 визначено(а.с 28-79): -ринкова вартість житлової квартири [ADDRESS] становить 228747,00 грн., вартість 1/2 частки цієї квартири становить 114374,00 грн.; -ринкова вартість гаражу [ADDRESS] становить 38179,00грн., вартість 1/2 його частки становить 19090,00 грн.; -ринкова вартість гаражу [ADDRESS] становить 44140,00 грн., вартість 1/2 його частки становить 22070,00 грн.; -ринкова вартість автомобіля BMW 728, державний номер [NUMBER] , згідно висновку експертного дослідження № 10 від 11 травня 2021 року становить 30263,00 грн., вартість його 1/4 частки становить 7565,75 грн. (а.с.81-84); -ринкова вартість автомобільного причепа «Степок», державний номер [NUMBER] , згідно висновку експертного дослідження № 10а від 11 травня 2021 року становить 6497,00 грн., вартість його1/4 частки становить 1624,25 грн. (а.с.85-86). І. Щодо позовних вимог про виділення частки. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В позовній заяві [PERSON] заявлені вимоги щодо виділу часток із спільної часткової власності, що в свою чергу є необґрунтованими та безпідставними. Позовна заява ґрунтується на нормах права закріплених в ч.1 ст.367 ЦК України. Так, ч.1 ст.367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №501/2148/17 та постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №310/7011/17 зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється". В свою чергу, [PERSON] не просить суд поділити в натурі майно, що є у спільній частковій власності, а просить виділити частки майна. Фактично частки майна, що перебувають у спільній частковій власності, виділені [PERSON] рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 березня 2020 року у справі №209/1817/19 та не підлягають повторному виділу. Відповідно до частин першої та третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ці приписи регулюють право співвласника отримати матеріальну компенсацію у разі неможливості надання йому у володіння та користування його частини спільного майна в натурі, а не у разі припинення права на частку у праві спільної часткової власності. Натомість, відповідно до приписів частин першої - третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року справа № 521/2993/13-ц (пункти 33, 34 Постанови). Посилання позивача на ч.1 ст.367 ЦК України, як на підставу своїх позовних вимог, та самі позовні вимоги, суперечать приписам даної статті, регулюються іншими правовими нормами та мають різні правові наслідки для співвласників. ІІ.Щодо позовних вимог про припинення права власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.ч. 4 та 5 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься в ст. 321 ЦК України. Ч. 1 ст. 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: частка є незначною і не може бути виділена у натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Обґрунтовуючи позов, позивач в якості підстав для припинення права власності Відповідача на 1/2 частку квартири та виділення Відповідачці, з подальшим припинення за Позивачем права власності на гаражі та автотранспортні засоби, зазначає, що він не має можливості спільно з [PERSON] користуватися вищезазначеним майном, так як між ними склалися вкрай напружені відносини. З цих же причин [PERSON] не може в добровільному порядку вирішити питання виділу майна в натурі та не може оформити договір довічного утримання. Доводи позивача, що між ним та відповідачкою склалися вкрай напружені відносини та неможливості ним оформити договору довічного утримання, не можуть бути прийняті судом, як належне обґрунтування позовних вимог, оскільки відсутність близьких дружніх відносин між співвласниками не перешкоджає фактичному володінню, користуванню та розпорядженню своєю часткою майна. Так, Позивач безперешкодно проживає в квартирі. Зі своєї сторони Відповідачка, як співвласник даної квартири жодним чином не чинить перешкод Позивачу в користуванні та розпорядженні ним своєю часткою. Про факт проживання та користування даною квартирою не заперечує і сам Позивач в своєму позові. Також, Позивач не позбавлений права користуватися та розпоряджатися іншим майном, що є у спільній частковій власності сторін, про що свідчить беззаперечний та доведений факт розпорядження своїми частками майна, що є у спільній частковій власності, а саме: відчуження 1/4 частки квартири [ADDRESS] та 1/6 частки квартири [ADDRESS] , шляхом укладення договорів дарування. Про укладення договорів дарування зазначає і сам позивач у своєму відзиві на зустрічну позовну заяву. Також, на підтвердження факту розпорядження майном, що є у спільній частковій власності надано до суду інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.11.2021 року №№ 285367729, 285365358 (ар.с.146-151). На даний час позивачу та відповідачу належить на праві власності по 1/2 частині квартири. Ці частки є суттєвими для кожного із власників, та безпосередньо для відповідачки має велике значення. Квартира є двокімнатною, кімнати окремо ізольовані та непрохідні, що надає можливості безперешкодно користуватися кожним із співвласником окремою кімнатою квартири. Позбавлення відповідачки права власності на цю квартиру завдасть їй істотної шкоди. Також, на сьогоднішній день в квартирі зареєстровані син Відповідачки - [PERSON] , [INFO] та неповнолітній онук - [PERSON] , [INFO] (копія довідки про склад сім`ї додається). Та в разі, якщо позовні вимоги позивача будуть задоволені в повному обсязі, то в подальшому позивач матиме змогу зняти з реєстраційного обліку, як і сина так і неповнолітнього онука відповідачки, що призведе до порушення законних прав та інтересів дитини, оскільки такі спроби вже були наявними з боку Позивача, а саме цивільні справи № 207/3714/18 та № 207/913/21 які перебували на розгляді у Баглійському районному суді (а.с.176). В свою чергу Позивач не надав до суду доказів, а саме висновок експертного оціночно-будівельного дослідження щодо неможливості виділити в натурі по 1/2 частині квартири, які належать співвласникам за існуючим плануванням без порушень вимог нормативно правових актів у галузі будівництва. Окрім цього позивач не надав до суду доказів неможливості спільного володіння та користування спільною квартирою та іншим спільним майном, як і не надано доказів на підтвердження спору щодо володіння, користування та розпорядження майном, що є у спільній частковій власності. Щодо неможливості оформлення договору довічного утримання, позивачем не надано нотаріальної відмови в оформленні договору довічного утримання з причини того, що він не є володільцем квартири в цілому чи будь-яких інших належних доказів з цього приводу. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні [PERSON] не доведено правомірність звернення до суду з позовною заявою та не обґрунтовано свої позовні вимоги, а саме: не доведено, наявність неправомірних дій з боку [PERSON] , що перешкоджають та не дають можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, що є у спільній частковій власності та не доведено неможливість укладання договору довічного утримання. Доводи позивача суд не приймає до уваги, оскільки сама по собі наявність однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови встановлення, що припинення права власності відповідача на частку у спільному майні може завдати істотної шкоди її інтересам як співвласника та членам його сім`ї, не може бути підставою для задоволення позову. При цьому, доводи позивача про наявність у відповідачки іншого місця проживання не можуть свідчити про відсутність завдання істотної шкоди інтересам відповідача у випадку припиненням її права власності на частку у спірній квартирі з огляду на те, що істотність шкоди визначає саме особа, якій належить частка в праві власності. Вказана позиція викладена в Постанові Верховного суду від 18.07.2019 року по справі № 210/2236/15-ц, провадження № 61-33924св18. Крім того, Верховний Суд України неодноразово висловлював свою позицію із зазначеного питання, а саме те, що із змісту норми ст. 365 ЦК випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі N 6-22505св09; постанова від 16 січня 2012 р. у справі N 6-81цс11), а відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України: при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім цього в ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено: висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З урахування вище викладеного припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину спірної квартири завдасть їй істотної шкоди, а тому необхідно відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог щодо припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності в цылому на зазначену квартиру. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.365 КК УКраїни, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Доказів того, що позивачем [PERSON] була внесена вартість частки на депозитний рахунок суду, позивачем суду надано не було. За таких обставин, немає й підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] різниці вартості ідеальної частки, виділеної йому 64 024,00 грн. - як похідної, оскільки присудження такої компенсації можливе виключно як наслідок припинення права на вказану частку у спільному майні на підставі статті 365 ЦК України. Судові витрати понесені позивачем, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: dismissed