Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини з [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: в період з початку січня 2010 року по [INFO] включно у будинку [ADDRESS] . В заяві [PERSON] зазначив, що 23 березня 2005 року він придбав 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . В іншій частині будинку проживала [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] , з якими у заявника склались дружні відносини. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась із 5/12 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0456 га за вказаною адресою. [PERSON] , як єдиний спадкоємець за заповітом та за законом першої черги, прийняла спадщину після [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із нею, але свої спадкові права не оформила і свідоцтво про право на спадщину не отримала. В позові зазначив, що з початку січня 2010 року по 18 березня 2021 року включно, заявник постійно проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу по [ADDRESS] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. [INFO] [PERSON] померла. За життя [PERSON] заповіту не складала, спадкоємців за законом не має і заявник єдиний має право на спадщину, як спадкоємець четвертої черги.Таким чином, заявнику необхідно встановити факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю, оскільки це тягне за собою певні юридичні наслідки, пов`язані із оформленням спадщини, а встановити даний факт у позасудовому порядку неможливо. В судовому засіданні представник заявника Скиба С.Е. підтримала заяву із вказаних підстав і просила її задовольнити. Заявник [PERSON] пояснив, що він є приватним підприємцем, займається орендою приміщень та їх продажем. У 2005 році придбав частину будинку [ADDRESS] . [PERSON] з матір`ю жили в цьому ж будинку, в іншій частині, в них був окремий вхід. В частині будинку, яка йому належить, він не реєструвався, робив там ремонт. У 2008 році мати [PERSON] померла, а в 2010 року він почав проживати із [PERSON] і проживав разом з нею до дня її смерті. Вони мали спільний побут, він купував ліки Ірині. Його дохід складав близько 20-30 тисяч гривень, який дохід був у Ірини він не знає. Після смерті [PERSON] , він організовував її поховання та поминальні обіди. Представник заінтересованої особи Лях О.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, заявлені вимоги задовольнити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] був знайомий з 2005 року, знав її матір - [PERSON] , з ними були добрі стосунки, його гараж знаходився на межі з їхнім будинком. Частину будинку, в якому проживали [PERSON] та її мати, купив [PERSON] . Йому відомо, що відразу після смерті [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] почали разом жити. Він бачив їх разом на базарі, бачив, як вони смажили шашлики у бесідці. Коли померла [PERSON] , він допомагав [PERSON] в організації похорону, був на поминках, де, крім нього, було ще декілька подруг померлої. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, свідків, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Свідоцтвом про смерть підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 39). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с. 40). Заявник являється власником 1/3 частини вказаного житлового будинку з 2005 року (а.с. 19-23). Встановлення юридичного факту постійного проживання із [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини необхідно заявнику для оформлення спадщини за законом у четверту чергу після її смерті. У відповідності до вимог ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється позачергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд враховує правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути що найменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Встановлення факту проживання з особою однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливе лише у випадку доведення позивачем фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а також інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (ВС у справах № 588/350/15, 755/18012/16, 643/6799/17, 369/3338/17). У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За приписами частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги. Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що заявник та [PERSON] проживали однією сім`ю, підлягають встановленню в сукупності всі вищевказані обставини. В судовому засіданні заявником вказані факти не були доведені, а посилання на те, що він надавав кошти та допомогу [PERSON] за життя, а також здійснював її поховання, не свідчать про їх спільне проживання однією сім`єю, пов`язаність спільним побутом, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат та взаємних прав і обов`язків, як подружжя (на чому наполягав в судовому засіданні заявник) Акт про постійне проживання від 07.12.2021 року (копія на а.с. 44), підписаний сусідами заявника - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не може бути безумовною підставою для встановлення вищезазначеного факту, оскільки містить нічим необґрунтоване твердження про фактичне проживання заявника з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2010 року по [INFO] . Достовірність відомостей, зазначених у акті також не підтверджена, оскільки особи за участю яких складено акт, в судовому засіданні в якості свідків не допитувались, клопотання про їх допит заявником не заявлялися. Судом також не приймаються до уваги як належні докази по справі квитанції про оплату заявником комунальних послуг, що надавались за адресою: [ADDRESS] (квартирі, належній померлій [PERSON] ), оскільки вони стосуються періоду часу вже після смерті [PERSON] і не можуть свідчити про спільні витрати на утримання майна. Відсутність достатніх письмових доказів в матеріалах справи об`єктивно ставить під сумнів показання допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] , який фактично не перебував у дружніх стосунках із [PERSON] та [PERSON] , не був у будинку, де нібито вони проживали однією сім`єю. Той факт, що він бачив вказаних осіб разом на базарі та біля будинку, під час смаження шашликів, не може свідчити про те, що між заявником та [PERSON] склались та мали місце, протягом вказаного в заяві періоду часу з 2010 року по 18.03.2021 року, усталені відносини, які притаманні проживанню осіб однією сім`єю в розумінні ст. 3 СК України. Об`єктивні докази, якими б доводився факт проживання однією сім`єю, як то спільні витрати, придбання майна, фото, відпочинок, та інша поведінка, притаманна особам, які проживають як подружжя, в судовому засіданні не встановлені, а епізодична допомога, про яку стверджували заявник та свідок, не виключається за наявності добросусідських стосунків між заявником та померлою [PERSON] , однак такі стосунки не породжують юридичних наслідків, які настають при проживанні осіб однією сім`єю. За правилами ч.3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі вищевикладеного, з огляду на відсутність належних, достовірних та достатніх доказів, які б засвідчили факт постійного проживання заявника з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed