Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У вересні 2021 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що до 1996 року вона проживала та працювала в с. Замисловичі Олевського району Житомирської області. На підставі постанови КМУ № 106 від 23.07.1991р. вказане село було включене до населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи - зони гарантованого добровільного відселення. Позивач є особою, віднесеною до 3 категорії потерпілих від Чорнобильської катастрофи, 20.06.1996р. її було звільнено з КСП «Олевське» у зв`язку з переселенням та вона не була включена до списку громадян цього КСП, які мають право на земельну частку (пай). З 15.01.1997р. вона зареєстрована та постійно проживає в с. Селещина Машівського району Полтавської області. Водночас, на території Машівської селищної ради було розташоване сільськогосподарське підприємство КСП «Машівка» та вона не була включена до Державного акту на право колективної власності на землю цього КСП, розмір паю якого становив 5, 90 умовних кадастрових га. 26.04.2021р. позивач звернулася до Машівської селищної ради з заявою про виділення їй земельної частки (паю) із земель запасу, але рішенням виконкому від 14.05.2021р. було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з наведеним, на підставі ч.3 ст. 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) позивач просить: 1) визнати за нею право на земельну частку (пай) у розмірі 5, 90 умовних кадастрових гектарів на території Машівської селищної ради та 2) зобов`язати Машівську селищну раду виділити земельну частку (пай) із земель запасу (резервного фонду). Відзив на позов В установлений судом строк відповідач направив відзив на позов в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що членство позивача в КСП «Олевське» не виникає автоматично, а лише після волевиявлення особи стати членом такого підприємства та оформлення в установленому законом порядку такого статусу. Виходячи зі змісту Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» та статей 22, 23 ЗК України (в редакції станом на 2000р.) особа набуває право за наявності трьох умов: перебування в членах КСП; включення до списків осіб, долучених до Державного акту та одержання КСП цього акту. Вважає, що позивач має право на земельну частку (пай), але пропустила строк звернення до суду на підставі ст. 71 ЦК УРСР, оскільки перебіг давності необхідно відраховувати з часу отримання КСП «Олевське» державного акту на землю (а.с.40-42). Відповідь на відзив Позивач направила відповідь на відзив, в якій просила позов задовольнити з огляду на те, що частина 3 ст. 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про право позивача на земельну частку (пай), була включена до цього Закону лише 26.04.2001р., а Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у статті 1 якого визначено коло осіб, які мають право на земельну частку (пай) був прийнятий лише 05.06.2003р. Крім цього, 13.12.2001р. була прийнята Постанова КМУ № 1651 «Деякі питання реалізації громадянами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, права на отримання земельної частки (паю)». Таким чином, питання про надання громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи права на земельну частку (пай) було врегульоване лише у 2001р. та таке право осіб не обмежене жодними строками, а тому підстави для застосування строку позовної давності відсутні (а.с.57-60). Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі За ухвалою від 04.10.2021р. позовну заяву залишено без руху (а.с.28). 11.10.2021р. за ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження (а.с.34). Згідно ухвали від 09.12.2021р. строк підготовчого провадження у справі продовжено на 30 днів (а.с.75). На підставі ухвали від 18.01.2022р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с.106). Позиції учасників судового провадження В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив і просила його задовольнити. Повідомила, що на час отримання листа з Машівської селищної ради про розгляд заяви позивачки, не було додано довідку про те, що позивач була членом КСП, рішення та дії відповідача не оскаржувались. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, оскільки щодо спірного питання не було прийнято рішення селищною радою, а також у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач [PERSON] , 1964 року народження постійно проживала на території зони безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або на 1 січня 1993 року не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років в с. Замисловичі, з 26.04.1986р. по 30.04.1996р., що підтверджується довідкою № 1020 Олевської районної державної адміністрації від 27.08.2003р. (а.с.10). З трудової книжки позивачки серія [NUMBER] від 20.09.1982р. вбачається, що вона 20.06.1996р. була звільнена з роботи в КСП «Олевське» з зв`язку з переселенням з території радіоактивного забруднення із зміною місця проживання відповідно до ст. 45 Закону України (а.с.9). Як видно з довідки № 448 від 24.11.2021р. Комунальної установи «Трудовий архів» Олевської міської ради Житомирської області, [PERSON] за наказом керівника Приватно (приватно-орендного) сільськогосподарського підприємства «Олевське» с. Замисловичі була прийнята на роботу з 10.12.1985р. (наказ № 184-к), наказ про звільнення за 1996 рік відсутній (а.с.98). За довідкою цієї ж установи № 452 від 24.11.2021р., з 1995р. хмелерадгосп «Олевський» перейменовано в КСП «Олевське» с. Замисловичі, яке відповідно до наказу Президента України від 03.12.2000р. № 1529/99 «Про невідкладні заходи, щодо прискорення аграрного сектору України», реорганізовано в Приватне (приватно-орендне) сільськогосподарське підприємство «Олевське» с. Замисловичі (а.с.97). Як видно з архівних довідок № 451, 449, 450 від 24.11.2021р. Комунальної установи «Трудовий архів» Олевської міської ради Житомирської області, [PERSON] визначено кількість вихододнів та нарахована заробітна плата в Приватному (приватно-орендному) сільськогосподарському підприємстві «Олевське» в період з грудня 1985 по липень 1996 року (а.с.99-101). Згідно довідки виконкому Замисловицької сільської ради Олевського району Житомирської області № 774 від 04.08.2016р., та довідки № 708 від 24.05.2021р. Олевської міської ради, [PERSON] не була включена до списків громадян КСП «Олевське», які мають право на земельну частку (пай), згідно протоколу № 10 від 16.06.1997р. За довідкою виконкому Машівської селищної ради Селещинського старостинського округу № 446 від 02.12.2021р. [PERSON] , уродженка с. Замисловичі, з 15.01.1997р. зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.96). 26.04.2021р. позивач звернулася до Машівської селищної ради з заявою про виділення їй земельної частки (паю) із земель запасу (резервного фонду) Машівської селищної ради в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства розташованого на території Машівського району Полтавської області (а.с.15), але листом було повідомлено про неможливість встановлення факту членства в КСП «Олевське» на момент евакуації, а тому рекомендовано підготувати документи та звернутися до суду (а.с.16-17). За повідомленням Машівської селищної ради № 962 від 01.09.2021р., № 1399 від 17.11.2021р. на території Машівської селищної ради було розташоване КСП «Машівка», і станом на вересень 2021 року у комунальній власності Машівської селищної ради перебуває 576, 7602 га земель сільськогосподарського призначення. В той час, на території Селещинської сільської ради було розташоване КСП асоціація імені Гоголя (а.с.19, 114). Згідно відповіді Відділу № 3 управління у Полтавській області Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 356/42-21 від 16.09.2021р. розмір земельної частки (паю) КСП «Машівка» становить 5, 90 умовних кадастрових га, КСП асоціація імені Гоголя - 5, 59 умовних кадастрових га (а.с.21). Мотиви суду Відповідно до ч.3 ст. 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (яка набрала чинності 19.05.2001р.), громадяни, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, що до набрання чинності цим Законом проживали у сільській місцевості, мають право на отримання земельної частки (паю) за новим місцем роботи (проживання) із земель запасу та резервного фонду в розмірі та в порядку, визначених законодавством (далі Закон № 796-XII). Згідно п.3 Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою КМУ № 106 від 23.07.1991р. с. Замисловичі Олевського району Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Як видно з наданих позивачем довідок вона постійно проживала в с. Замисловичі Олевського району Житомирської області з 26.04.1986р. по 30.04.1996р. після чого переселилася до [ADDRESS] , де зареєстрована з 15.01.1997р. (а.с.10, 96), до переселення працювала в КСП «Олевське», де згідно рішення загальних зборів членів № 1 від 10.11.1995р. була членом КСП (а.с.13), копія самого рішення відсутня. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 7 цього Указу, створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. В наступному, 08.07.2003р. набрав чинності Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон № 899-IV), який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Згідно абзацу 4 ч.1 ст. 1 цього Закону, право на земельну частку (пай) мають: громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Відповідно до ч.3 ст. 2 Закону України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства (за наявності) чи нотаріально засвідчена виписка з неї (за наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно ч.1 ст. 3 цього Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Частиною 1 ст. 5 цього Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). За пунктом 21 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Отже, враховуючи те, що вирішення питання про визнання за позивачем права та виділення їй земельної частки (паю) з наведених нею підстав є виключною компетенцією Машівської селищної ради, як розпорядника землі, остання такого рішення не прийняла та не досліджувала визначені законом підстави набуття позивачем права на земельну частку (пай) такі як: членство в КСП, розмір земельного паю, підстави визначені законом, тощо, обмежившись направленням позивачу листа від 14.04.2021р. з повідомленням про недостатність документів, позивач, у свою чергу, такі дії та рішення відповідача не оскаржувала, недоліки зазначені в листі селищної ради не усувала, а відтак суд дійшов висновку, що позивач не дотрималася визначеної законом процедури набуття права на земельну частку (пай), а відтак у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки він є передчасним. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed