Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на їх користь суму сплаченого відшкодування в розмірі 17293,94 грн, витрати на сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.02.2019 року з вини [PERSON] в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ВАЗ» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та а/м «Хонда» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2019 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Транспортний засіб, яким керував [PERSON] застрахований не був. Транспортний засіб «Хонда» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорт №АМ/6012203 був застрахований у їх товаристві та відповідно до умов вказаного Договору в межах ліміту була здійснена виплата страхового відшкодування потерпілому у розмірі 17293,94 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить на підставі ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року стягнути з відповідача на їх користь суму страхового відшкодування в розмірі 17293,94 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.11.2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач відсутній за вказаної адресою, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток. ( а.с.55) Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, на підставі наданих сторонами доказів, встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 04.02.2019 року о 08год.00 хв. на вул. Тираспольське шосе, 29 в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ВАЗ» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та а/м «HONDA» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 02.04.2019 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди і у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.5) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортних засобів «HONDA» д/н [NUMBER] належить [PERSON] (а.с.9) Вказаним автомобілем користувалась та керувала [PERSON] . Транспортний засіб «HONDA» д/н [NUMBER] застрахований в МТСБУ 15.05.2018 року, що підтверджується Полісом №АМ/6012203 (а.с.11) Окрім того судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була.(а.с.12) 12.02.2019 року [PERSON] було подано заяву про настання страхового випадку по договору страхування авто. (а.с.6) В схемі місця ДТП від 04.02.2019 року та акту огляду транспортного засобу а/м «HONDA» д/н [NUMBER] від 03.04.2019 року, було зафіксовано учасників ДТП та механічні пошкодження отримані в наслідок ДТП. (а.с.7,-8, 23) Згідно рахунку зазначеного в звіті №433/19 про оцінку колісного транспортного засобу а/м «HONDA» д/н [NUMBER] від 03.04.2019 року сума збитків завданих в наслідок ДТП склала 16387,34 грн. Відповідно до довідки №1 від 25.06.2019 року та наказу №6908 від 12.07.2019 року МТСБУ було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та про виплату [PERSON] відшкодування в розмірі 16387,34 грн (а.с.38) З платіжного доручення №967671 від 15.07.2019 року МТСБУ здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 16387,34 грн. (а.с.39) Тобто МТСБУ відшкодувала розмір матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] . Позивач просить відшкодувати з відповідача виплачену суму страхового відшкодування, так як останній вчинив вказане правопорушення та заподіяв потерпілій особі шкоду. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що по вині відповідача [PERSON] , який 04.02.2019 року керував транспортним засобом а/м «ВАЗ» д/н [NUMBER] відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої заподіяно механічні пошкодження автомобілю а/м «HONDA» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Його вина встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2019 року, яка на теперішній час є чинною і якою [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні вище зазначеного ДТП доведена та повторному доказуванню по цивільній справі не підлягає. Крім цього судом безспірно встановлено, що на момент вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди станом на 04.02.2019 року цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в МТСБУ. В свою чергу МТСБУ, отримавши у встановленому законом порядку повідомлення про страховий випадок, визнала подію, що мала місце 04.02.2019 року страховим випадком та згідно платіжного доручення від 15.07.2019 року здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 16387,34 грн. Суд вважає, що після проведення виплати, у страховика дійсно виникло законне право вимагати від винної особи в ДТП [PERSON] повернення суми сплаченого відшкодування в розмірі 16387,34 грн, а не в заявленому розмірі 17283,94 грн. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду у справі № 6-2806цс16, згідно якої деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На даний час доказів того, що в добровільному порядку відповідачем компенсовано витрати ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», суду не подано. Відповідно до ст.81 ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2270,00 грн судового збору. На підставі ст. 1188, 1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial