Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] , Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про зняття арешту з квартири. Свій позов мотивував тим, що позивач, згідно свідоцтва про право приватної власності на житло № [NUMBER] від 25.12.1997, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів являється власником квартири [ADDRESS] . У даній квартирі проживає позивач та його син - відповідач по справі [PERSON] . В січні 2021 позивачу під час реалізації наміру подарувати належну йому квартиру своєму сину, стало відомо, що на належну йому квартиру накладено арешт. Здійснивши витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що його майно, а саме квартира [ADDRESS] , обтяжена арештом, реєстраційний номер обтяження 5332327, дата обтяження 19.07.2007, що накладено Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення, серія та номер В - 7 - Л, виданого 15.10.1999 ДВС Ленінського району, архівна дата 03.11.1999, 10:37:00, дата виникнення 27.10.1999, № реєстру 10-451, внутр. № 4F0115242CF0462B6322. Позивач вважає, що накладений арешт на його квартиру можливо міг бути вчинений помилково, можливо й на виконання вироку у справі № 1 - 182/199 від 24.05.1999, що винесено Замостянським районним судом м. Вінниці, згідно якого його син [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених статтями 17, 141 ч. 2 КК України, та засуджений до трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Вважаючи, що існуючим арештом порушується його право власності на нерухоме майно, просив поновити процесуальний строк на подачу позовної заяви до суду, скасувати помилково встановлений арешт нерухомого майна, що накладено на квартиру [ADDRESS] , який було встановлено на підставі постанови про арешт майна боржника В - 7 - Л від 15.10.2009, ДВС Ленінського району, архівна дата 03.11.1999, 10:37:00 дата виникнення 27.10.1999, № реєстру 10-451, внутр. № 4F0115242CF0462B6322. Також просив зобов`язати Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.09.2004 за № 22391381305101 про арешт квартири [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2021 року позовна заява [PERSON] залишалась судом без руху. У вказаній ухвалі зверталась увага позивача у справі (його представника), що він, зазначаючи в позовній заяві про те, що відповідачами в справі (про зняття арешту з майна) є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ч.2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»), не зазначив осіб, які є відповідно боржником та стягувачем у виконавчому провадженні, у якому на підставі повідомлення В-7-Л від 15.10.1999 накладено арешт на майно позивача, та, відповідно, не зазначив вказаних осіб в якості учасників справи. У вказаній ухвалі суд роз`яснював позивачу (його представнику), що вони не позбавлені можливості звернутись до органів нотаріального архіву Вінницької області з запитом (в тому числі адвокатським) для отримання належним чином засвідченої копії повідомлення В-7-Л від 15.10.1999 та, відповідно, визначитись зі складом учасників справи. Також суд, на стадії відкриття провадження у справі, в наведеній вище ухвалі про залишення позову без руху зазначав, що позовна заява не містить викладу обставин та до неї не додано доказів, з яких би вбачалося, що 08.09.2004 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості за №22391381305101 про арешт квартири [ADDRESS] . Суд зазначав, що позивачу слід визначитися з формулюванням зазначеної позовної вимоги, викласти обставини та додати до позовної заяви докази про внесення 08.09.2004 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію прав та їх обтяжень за №22391381305101 про арешт квартири [ADDRESS] . (а.с. 26) На виконання вказаної ухвали суду позивач 03.11.2021 подав до суду позовну заяву в новій редакції, в якій зазначив, відповідачем, окрім попередньо визначених, Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради. Перший відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), просив залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, також додатково було сплачено недоплачений при зверненні до суду судовий збір. Інших вимог ухвали суду про залишення позову без руху позивачем не виконано, наполягав на відкритті провадження у справі, мотивуючи таке своє прохання необхідністю доступу до правосуддя. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2021 позовну заяву в новій редакції прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, залучено до участі у розгляді справи третю особу. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено учасникам справи право на подання заяв по суті спору у визначені ухвалою суду строки (а.с.44). Відповідач - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, через свого представника Олексюк Т.С. 14.12.2021 подав відзив на позову заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Доводи відзиву на позовну заяву зводяться до того, що матеріали позову з досліджуваним предметом мають містити належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно. Представник відповідача посилаючись на п. 10 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», вказує на те, що матеріали справи не містять доказів, які необхідні для вирішення спору, зокрема в матеріалах відсутнє повідомлення В-7- Л від 15.10.1999, ДВС Ленінського району, згідно якого накладено обтяження на майно позивача, а як наслідок не визначено склад належних учасників справи, оскільки не визначено особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Вказує, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні відомості про реєстрацію до 01.01.2013 обтяження, реєстраційний номер 53322327, 19.07.2007, реєстратором - Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення В - 7 - Л від 15.10.1999, видавник ДВС Ленінського району. Разом з тим відомостей про реєстрацію обтяжень від 08.09.2004 року за № 22391381305101, які позивач просить виключити - відсутні. Представник вказаного відповідача вважає, що Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради є неналежним відповідачем по справі, а тому в задоволенні позову просила відмовити. 11.01.2022 на адресу суду від позивача по справі надійшла відповідь на відзив. Згідно доводів вказаної відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити. Мотивує свою позицію тим, що він є власником квартири [ADDRESS] , а тому арешт не може залишатися в силі. 11.01.2022 на адресу суду надійшов також відзив на позов відповідача [PERSON] , згідно якого позов він визнає, та просить його задоволити. Інших заяв по суті спору матеріли справи не містять, інші учасники справи, будучи обізнаними про перебування в провадженні суду вказаної цивільної справи, своїм правом на подання заяв по суті справи не скористались. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 25.12.1997 року, що видано виконавчим комітетом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому ВМР народних депутатів № 1442 від 25.12.1997 [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . (а.с. 11). Відповідно до довідки МКП «УК Житло - Гарант» від 01.02.2021 № 161 та довідок Департаменту адміністративних послу Вінницької міської ради від 15.11.2021 позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] (а.с. 13, 41, 43). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 262730945 від 23.06.2021, квартира [ADDRESS] , що на праві власності належить позивачу, обтяжена арештом, реєстраційний номер обтяження 5332327, дата обтяження 19.07.2007, що накладено Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення, серія та номер В - 7 - Л, виданого 15.10.1999 ДВС Ленінського району, № реєстру 10-451, внутр. № 4F0115242CF0462B6322 (а.с. 15 - 17). Наявність вказаного обтяження не дає можливості позивачу реалізувати правомочності власника, зокрема права на розпорядження належною йому квартирою. Суд констатує, що з наведених у вказаній інформаційній довідці відомостей щодо обтяження, неможливо встановити юридичну обставину, хто є боржником, а хто стягувачем у виконавчому провадженні, в якому за повідомленням серія та номер В - 7 - Л, від 15.10.1999, що видано ДВС Ленінського району накладено арешт. Позивач та його представник, припускаючи у позові, що накладений на квартиру арешт можливо міг бути вчинений помилково та можливо на виконання вироку у справі № 1 - 182/199 від 24.05.1999, що винесено Замостянським районним судом м. Вінниці, згідно якого син позивача [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених статтями 17, 141 ч. 2 КК України, та засуджений до трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, не надали суду доказів, з яких суд міг би встановити таку обставину та констатувати її в рішенні суду, будь - яких клопотань про витребування відповідних доказів до суду сторона позивача не подала. Таким чином суд констатує відсутність в матеріалах справи доказів обставин, хто є боржником та хто є стягувачем у виконавчому провадженні, в якому за повідомленням серія та номер В - 7 - Л, від 15.10.1999, що видано ДВС Ленінського району Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 19.07.2007 накладено арешт, попри те, що суд на стадії відкриття провадження, залишаючи позов без руху, акцентував увагу позивача на необхідності встановлення вказаної обставини та необхідності звернення з цією метою до органів нотаріального архіву Вінницької області з відповідним запитом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально - правову вимогу до відповідача (порушника права позивача). Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально - правову вимогу позивача. Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з нерухомого майна, що на праві власності належить позивачу. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість , роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Як зазначалось вище, суд в ухвалі від 06.10.2021 про залишення позову без руху звертав увагу позивача у справі (та його представника) (на стадії відкриття провадження у справі), хто є належними сторонами по справі, зокрема відповідачами, разом з тим, позивач (та його представник) не звернули на це увагу та не представили суду доказів обставин хто є боржником та хто є стягувачем у виконавчому провадженні, в якому за повідомленням серія та номер В - 7 - Л, від 15.10.1999, що видано ДВС Ленінського району Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 19.07.2007 накладено арешт. Повідомлення серія та номер В - 7 - Л, від 15.10.1999, що видано ДВС Ленінського району, за яким Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 19.07.2007 накладено арешт, суду не представили, клопотань про витребування вказаного повідомлення з органів нотаріального архіву Вінницької області на розгляд суду не вносили. Позивач пред`являючи свою матеріально-правову вимогу до [PERSON] , обставину накладення арешту на свою квартиру у зв`язку з засудженням відповідача [PERSON] та застосуванням до нього покарання у виді конфіскації майна ґрунтував на припущенні, не представивши суду жодного доказу цієї обставини. У цьому зв`язку суд зазначає наступне. Як встановлено ч.ч. 6,7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Поряд з цим суд констатує, що позивачем повністю проігноровано вимогу закону щодо необхідності пред`явлення вказаної позовної вимоги також до особи, в інтересах якої накладено обтяження, за даних фактичних обставин визначений позивачем відповідач - Департамент адміністративних послуг є неналежним, оскільки не є ні боржником, а ні стягувачем, вказаний відповідач до предмета спору не має жодного відношення. Таким чином суд констатує, що позивач (та його представник) проігнорували надані судом роз`яснення в частині визначення належних відповідачів, незважаючи на те, що суд сприяв їм у належній реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків. Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Суд надав позивачу доступ до правосуддя та не міг з підстави не визначення належних відповідачів на стадії прийняття справи до розгляду відмовити у відкритті провадження. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16 - ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. З огляду на те, що позивачем не пред`явлено вимогу про звільнення спірного нерухомого майна з - під арешту до особи, в інтересах якої накладено таке обтяження, - порушника права позивача, а також у зв`язку з недоведеністю стороною позивача, що боржником у вказаному виконавчому провадженні був саме відповідач [PERSON] в задоволенні позову в частині звільнення цього майна з - під арешту слід відмовити. Ця відмова в позові не позбавляє позивача права повторно пред`явити вимогу про звільнення спірного нерухомого майна з - під арешту у разі пред`явлення цієї матеріально - правової вимоги до належних відповідачів: боржника та стягувача за Повідомленням серія та номер В - 7 - Л, від 15.10.1999, що видано ДВС Ленінського району. Вирішуючи позовну вимогу про поновлення процесуального строку для звернення до суду з вимогою про звільнення майна з - під арешту, суд роз`яснює, що позов власника майна про звільнення майна з під - арешту за своєю правовою природою є негаторним позовом (усунення перешкод в користуванні власністю), а тому власник на протязі будь - якого часу може звернутись до суду з такою вимогою, на таку вимогу позовна давність не поширюється (такі вимоги можуть бути пред`явленні на протязі всього строку, на протязі якого порушення права триває). Оскільки Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради є неналежним відповідачем у справі, а також враховуючи ту обставину, що вимога про зобов`язання виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявні обтяження є похідною вимогою від звільнення майна з - під арешту, в задоволенні такої вимоги також слід відмовити. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати позивача на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed