Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою до Херсонської міської ради, в якій просить встановити факт проживання на час відкриття спадщини зі своєю бабусею. Звернення до суду обумовлюється тим, що [PERSON] складено заповіт в якому остання заповідала заявникові належний їй на праві особистої власності житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами. На звернення від 29 грудня 2020 року до Першої Херсонської державної нотаріальної кантори заявник отримав відмову мотивовану пропуском строку для прийняття спадщини. Ухвалою від 02.04.2021 року відкрито провадження по справі. Представник заявника адвокат Мороз А.І. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі із урахуванням уточнень. Клопотала про виклик свідків з метою додаткового доведення обставин викладених у заяві. Заявник підтримав заяву, пояснив, що постійно проживав у будинку [ADDRESS] разом із [PERSON] , вчасно не звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав вважаючи себе таким, що прийняв спадщину. Додатково навів, що на момент відкриття спадщини проживав із [PERSON] однією сім`єю разом із своєю дружиною та донькою. Зареєстрований за іншою адресою, а саме у [ADDRESS] , в якій проживають батьки, проте з 1997 року постійно проживає у будинку [ADDRESS] зберігаючи за собою реєстрацію у названій квартирі формально. Представник Херсонської міської ради у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату і час слухання, подав суду заяву про слухання справи без участі представника. Вислухавши пояснення сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши надані сторонами докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлюється, що [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , [INFO] . До матеріалів справи надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , видане Міським бюро ЗАГС м. Херсона від 12.02.1967 року, в якому батьком дитини вказано [PERSON] . Також надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , видане Херсонським районним відділом ЗАГС від 18 жовтня 1950 року, в якому матір`ю дитини наведено [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11 листопада 1983 року [PERSON] набуто прав власності на житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 575 кв.м., житловою площею 36,2 кв.м. із літньою кухнею літ. Б, сараєм літ. В і надвірними будівлями. 26 листопада 2003 року [PERSON] заповітом зареєстрованим у реєстрі за №1-2858 ВВА №012750 здійснила розпорядження своїм майном, згідно до якого належний їй на праві особистої власності житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , заповідала [PERSON] з правом довічного проживання у вказаному будинку гр. [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] про що 03.08.2005 року в Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис №2843 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції. Як вбачається із матеріалів справи та витребуваної судом нотаріальної справи від Першої Херсонської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років про що в книзі реєстрації смертей 2009 року лютого місяця 28 числа зроблено відповідний запис за №675 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, іншими особами, окрім заявника, прав на спадок не заявлено, інших осіб до спадку нотаріусом не закликано. З наданої до матеріалів справи копії паспорту заявника слідує, що останній зареєстрований у [ADDRESS] з 03 листопада 1989 року. Листом від 29 грудня 2020 року №5210/01-16 Першою Херсонською державною нотаріальною конторою заявнику роз`яснено, що оскільки він заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] в нотаріальну контору в установлений строк не подав та на момент смерті спадкодавця не був зареєстрований за адресою померлої, ним пропущений строк для прийняття спадщини. До матеріалів справи надано акт №1 від 11.01.2021 року складений головою квартального комітету №14, згідно якого на день смерті [INFO] [PERSON] , [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні за клопотанням представника заявника опитано свідків якими показано на те, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] з 1997 року по [ADDRESS] , продовжує проживати за названою адресою, проживав разом із [PERSON] на час її смерті. Опитаний в якості свідка [PERSON] , котрий проживає по [ADDRESS] , показав на постійне проживання заявника із сім`єю з 1997 року по день розгляду справи судом, у будинку [ADDRESS] , у тому числі, на час смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] , дружина заявника, показала на те, що з 1997 року разом із донькою була зареєстрована у будинку [ADDRESS] , проживала у будинку [ADDRESS] , разом із заявником і донькою, у тому числі на час смерті [PERSON] , знята з реєстрації за вказаною адресою у 2013 році. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Поряд із цим, місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до частини десять статті 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно із пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Аналогічні висновки наведені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду та Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 10 січня 2019 року по справі №484/747/17, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17. За оцінкою суду заявником надано достатньо допустимих й належних доказів в підтвердження того, що буд. [ADDRESS] був його постійне місцем проживання, у тому числі, на час смерті [PERSON] , що в сукупності встановленого із нормами закону свідчать обґрунтованість поданої заяви.

Outcome: approved