Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.04.2019 між сторонами було укладено письмовий договір позики № 22/04/19-1, за яким [PERSON] отримав від [PERSON] у позику 268376,56 грн., що за курсом НБУ (1 долар США= 26,837655 грн.) на день укладення цього договору еквівалентно 10 000 доларів США 00 центів, які зобов`язався повернути рівними частинами по 33 547,07 грн. відповідно до графіку повернення грошових коштів, кінцевою датою якого є 22.12.2019. В обумовлений договором строк відповідач позику не повернув, тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму позики 268376,56 грн. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою від 22.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному позовному порядку без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь, пояснень третіх осіб). Копію ухвали від 22.07.2021 разом із копіями позовної заяви з додатками було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням за адресою її зареєстрованого місця проживання. Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із копіями позовної заяви з доданими до неї документами надсилались відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останньому були у встановленому порядку вручені копії вищезазначених документів. Також від учасників справи не надходило до суду будь-яких заяв та клопотань, у тому числі і про розгляд справи із повідомленням сторін в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 22.04.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики № 22/04/19-1, за яким [PERSON] отримав від [PERSON] у позику 268376,56 грн., що за курсом НБУ (1 долар США= 26,837655 грн.) на день укладення цього договору еквівалентно 10 000 доларів США 00 центів, які зобов`язався повернути рівними частинами по 33 547,07 грн. відповідно до графіку повернення грошових коштів, кінцевою датою якого є 22.12.2019. Також, 22.04.2019 [PERSON] написав розписку про отримання від [PERSON] позики у розмірі 268376,56 грн., що за курсом НБУ (1 долар США= 26,837655 грн.) на день укладення цього договору еквівалентно 10 000 доларів США 00 центів. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками. Як передбачено положеннями ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Судом встановлено, що відповідач в обумовлений договором строк позику позивачеві не повернув. Станом на час розгляду справи судом зобов`язання відповідача за договором позики залишаються не виконаними, Також суду не надана відповідна розписка позивача про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Оскільки на порушення норм закону та умов договору позики відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, позику у визначений договором строк не повернув, у зв`язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим законом правових наслідків його неналежного виконання. Відповідно до п. 15.3 договору позики № 22/04/19-1 від 22.04.2019 у випадку невиконання позичальником умов договору позики, відповідач зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за договором позики. Оскільки сума боргу своєчасно повернута не була, у позивача виникло право на вимогу сплати відповідачем суми боргу. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, з огляду на що задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі шляхом стягнення з [PERSON] на його користь суми боргу за договором позики № 22/04/19-1 від 22.04.2019 у розмірі 268 376,56 грн. На підставі статті 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 2 683,77 грн. На підставі ст.ст. 19, 89, 141, 244-245, 259, 264, 265, 272-273, 280-283, 289 ЦПК України, суд

Outcome: approved