Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вказала, що на підставі договору купівлі-продажу №2083 від 02.07.1997 вона є власником квартири [ADDRESS] . Вказала, що з моменту купівлі даної квартири була переконана, що в ній зареєстровані тільки вона та її син [PERSON] .. Це підтверджувалось відомостями домової книги, яку їй передали попередні власники [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , які набули права власності на квартиру відповідно до розпорядження комісії по приватизації державного житла Ямпільської міської ради народних депутатів Вінницької області №73 від 25.11.1996. Зазначила, що в неї почали виникати сумніви в цьому, коли під час виборів президента 2019 року на її адресу прийшли запрошення на вибори для [PERSON] , та [PERSON] , але вона вирішила, що сталась помилка, адже відповідачі проживають за схожою адресою в квартирі [ADDRESS] . Однак, влітку цього року, коли вона звернулась до органів соціального захисту населення, їй було відмовлено в призначенні житлової субсидії, в зв`язку з тим, що вона не вказала в декларації відомості про всіх зареєстрованих в належній їй квартирі, а саме про [PERSON] та [PERSON] .. Вказані особи раніше дійсно проживали в будинку по [ADDRESS] , але [PERSON] проживала в квартирі №5 , а [PERSON] в квартирі №6 . Вказала, що ідповідачі фактично проживають в сусідньому будинку [ADDRESS] . Для перевірки, хто саме зареєстрований в її квартирі, позивач звернулась із заявою до управління Центр надання адміністративних послуг Ямпільскої міської ради, та отримала відповідь, що згідно відомостей Ямпільського РС УДМС у Вінницькій області за адресою [ADDRESS] , крім неї та її чоловіка зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 18 вересня 1992 року по даний час; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 27 січня 1993 року по даний час. Також вказала, що зі слів сусідів, вказані особи не проживали в квартирі №1 жодного дня, і точно не проживали там з моменту покупки квартири нею 02.07.1997. Одразу після отримання відповіді з центру надання адміністративних послуг, вона звернулась до відповідачів з проханням змінити місце реєстрації, на таке яке відповідає їх дійсному місцю проживання, на що отримала відмову. Зазначила, що відповідачі не проживають і не проживали в будинку за адресою: [ADDRESS] , де вони зареєстровані. Не проживаючи за вказаною адресою відповідачі не сплачують комунальні платежі, не приймають участі в утриманні житла, їхніх особистих речей в квартирі не має і не може бути. Вказала, що вона не чинила перешкод їх проживанню у квартирі і не могла чинити, оскільки взагалі не знала про те, що вони там зареєстровані. Реєстрація відповідачів в належній їй квартирі створює перешкоди в реалізації прав власності, а саме: позивач не може продати її за ринковою ціною, не може оформити житлову субсидію, тощо. Факт реєстрації відповідачів у квартирі, що належить їй на праві власності, порушує її право власності на квартиру, оскільки порушує правомочність користування та розпоряджання своєю власністю. Позивач бажає зняти відповідачів з реєстраційного обліку, щоб зменшити свої витрати з утримання житлового приміщення та отримати можливість в подальшому здійснювати користування без обтяжень. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим в [ADDRESS] ; визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим в [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на її користь понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 гривень. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву вх.№536 від 27.01.2021 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 27.01.2022 за вх.№543 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала суду письмову заяву вх.№534 від 27.01.2021 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву вх.№535 від 27.01.2021 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - судовою повісткою. Заяви, клопотання: заява представника заінтересованої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про розгляд справи без участі їхнього представника; заява представника позивача про доручення до справи матеріалів; заява позивачів про перенесення судового засідання; заява позивача про проведення підготовчого засідання без її участі; заява представника заінтересованої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору про розгляд справи без участі їхнього представника; заяви відповідачів про перенесення судового розгляду; заява позивача про розгляд справи без її участі; заяви відповідачів про розгляд справи без їхньої участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті, виклик свідків, про що постановлено ухвали окремими документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії договору купівлі-продажу квартири від 02.07.1997 встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.07.2019 встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . Із копії розпорядження комісії по приватизації державного житла Ямпільської міської Ради народних депутатів №478 від 25.11.1996 встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подано заяву про приватизацію квартири [ADDRESS] . Вказану квартиру передано у приватну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Із копії домової книги встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Із копії повідомлення управління ЦНАП Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області вих..№14-04/01/3523 від 20.08.2021 встановлено, що згідно відомостей Ямпільського РС УДМС у Вінницькій області по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 18.09.1992 по даний час; [PERSON] , [INFO] з 27.01.1993 по даний час; [PERSON] , [INFO] з 10.08.2000 по даний час; [PERSON] , [INFO] з 04.11.1997 по даний час. Дослідивши усі письмові докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу володіння, користування та розпорядження квартирою, яки належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.1997. Судом встановлено, що позивач на законних підставах, а саме на праві власності володіє квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 ч. 4 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі №753/481/15-ц (провадження №6-13113цс16, від 09 жовтня 2019 року у справі №695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі №523/12186/13-ц (провадження №61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. У висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-709цс16) зазначено, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом із ним і ведуть із ним спільне господарство. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічні висновки зроблені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 447/455/17. Судом встановлено, що звернення позивача до суду із вказаною позовною заявою про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав. Усунення в судовому порядку відповідних перешкод у реалізації права власника відбувається за допомогою негаторного позову. (Висновок Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 13.10.2020 року, справа № 447/455/17) Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ч.2 п.4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи усі докази у їх сукупності, беручи до уваги доводи позивача щодо способу відновлення її прав на квартиру, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. Суд вважає вказаний спосіб захисту прав позивача обґрунтованим у цьому спорі, оскільки відсутні докази про наявність домовленості між ними та власником цього житла - позивачем. Оскільки право позивача на належне їй житло порушене, відновлення цього права можливе шляхом усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою [ADDRESS] , а саме: шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою. З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] і має підстави для їх задоволення. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідачів у розмірі, встановленому п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 908 гривень, на момент подання позову, тобто по 454 гривні з кожного відповідача.. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 ч.4 Конституції України, ст. 72 ЖК України ст. ст. 383, 386, 391ЦК України.

Outcome: approved