Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] року звернулася до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який з червня 2014 року не проживає без поважних причин. Відповідач комунальні послуги не оплачує. Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі не дає можливості позивачу оформити субсидію. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.08.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 27.10.2021 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву, де просить суд слухати справу без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно із ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ордером № 31 від 14.10.2002 року, виданим на підставі рішення виконкому Селидівської міської ради № 288 від 09.10.2002 року, підтверджується, що [PERSON] надано право зайняття з сім`єю, яка складається однієї особи, житлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки б/н від 03.08.2021 року, виданої ОСББ «Пролісок» м. Селидове, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . З акту про не проживання від 03.08.2021 року, складеного головою правління ОСББ «Пролісок» м. Селидове Вороною О.В., за участю свідків, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не мешкаю за даною адресою з 2014 року. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Аналіз статей 71,72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР ), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про наявність у відповідача перешкод у користуванні квартирою. Проте, матеріалами справи підтверджено факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, тому його слід визнати такими, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, а тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved