Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

До Олевського районного суду Житомирської області, відповідно до розпорядження в.о. голови Ємільчинського районного суду Житомирської області Прищепи Т.П. від 18.09.2019 року в порядку ст. 41 ЦПК для розгляду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного підприємства «Автомагістраль», третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В. З матеріалів справи вбачається, що до Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного підприємства «Автомагістраль», третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП. У вказаній позовній заяві позивач просить суд прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, стягнути з відповідача Приватного підприємства «Автомагістраль» (далі - ПП «Автомагістраль») на його користь завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки матеріальну шкоду у сумі 101992, 06 грн. та моральну шкоду у сумі 30000, 00 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1319, 93 грн. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22.08.2017 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено попереднє судове засідання. 02.01.2018 року від представника ПП «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка В.М. надійшло клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. У вказаному клопотанні представник відповідача просив суд надати доручення експертам Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз (03057, вул. Смоленська, 6, м. Київ) на проведення судової автотоварознавчої експертизи та на вирішення експертизи поставити наступні питання: 1. Яка ринкова вартість неушкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , до ДТП, яка сталася 08.12.2016 року, станом на дату ДТП 08.12.2016 року? 2. Яка ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , після ДТП, яка сталася 08.12.2016 року, станом на дату ДТП 08.12.2016 року? 3. Яке значення складає величина втрати товарної вартості транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , станом на момент проведення судової експертизи? 4. Чи не мав транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , інших пошкоджень, які були наявні ще до моменту ДТП? 5. Яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка трапилася 08.12.2016 року станом на 08.12.2016 року та на момент проведення судової експертизи? 6. Яка вартість відновлювального ремонту після ДТП транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , станом на 08.12.2016 року та на момент проведення судової експертизи?. Також, не погоджуючись із позовними вимогами представник відповідача ПП «Автомагістраль» - адвокат Корзаченко В.М. подав до суду відзив на позовну заяву. Адвокат Корзаченко В.М. у вказаному відзиві вважає, що вимоги позовної заяви не можуть бути задоволені в повному обсязі, оскільки є недоведеними належними та допустимими доказами. Зокрема, доданий до позовної заяви звіт № 2004 від 22.12.2016 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] виконаний фізичною особою - підприємцем [PERSON] не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не є висновком відповідної судової автотоварознавчої експертизи. Крім цього, обстеження пошкоджень автомобіля позивача проведено без участі представників відповідача та без попередження оцінювача про відповідну кримінальну відповідальність. Також, зі згаданого вище звіту середня ринкова вартість автомобіля позивача до його пошкодження становила 222893, 20 грн., а вартість матеріального збитку - 98292, 06 грн., що складає 44, 1 % вартості неушкодженого автомобіля. На думку представника відповідача, з доданих фізичною особою - підприємцем [PERSON] фотокарток пошкоджень автомобіля позивача, така вартість пошкоджень є вкрай сумнівною, адже з фото не вбачається, щоб такі пошкодження складали майже половину вартості автомобіля, оскільки значна частина автомобіля зовні та його внутрішні вузли і агрегати залишилися неушкодженими. А тому, на переконання представника відповідача вартість матеріального збитку не може перевищувати 50000, 00 - 55000, 00 гривень. Стосовно заявлених вимог про стягнення моральної шкоди, то адвокат Корзаченко В.М. зазначив, що вони є вкрай завищеними та не підлягають задоволенню у заявленому обсязі та ПП «Автомагістраль» визнає розмір моральної шкоди у сумі 2000, 00 грн. 04.01.2018 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Бондар В.А. надійшла відповідь на відзив. Згідно вказаної відповіді на відзив сторона позивача підтримала клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, проте з урахуванням строків розгляду зазначеної справи, проведення автотоварознавчої експертизи просив доручити експертам Житомирської області з участю представника відповідача, а саме судовому експерту Костюченку А.П. Також, враховуючи ступінь завданих [PERSON] моральних та душевних страждань адвокат Бондар В.А. вважає обґрунтованою суму морального відшкодування у розмірі 30000 грн. 00 коп. 11.01.2018 року від представника відповідача ПП «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка В.М. повторно надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Також, 16.01.2018 року представник відповідача ПП «Автомагістраль» надав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Адвокат Корзаченко В.М. погодився з доводами представника позивача про необхідність призначення судової автотоварознавчої експертизи, проте на його думку, представник позивача намагається провести її у певної особи, яка може бути зацікавленою в результатах проведення експертизи. Стосовно стягнення моральної шкоди представник відповідача дотримався позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 01.02.2018 року по вказаній цивільній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу за матеріалами справи, проведення якої доручено судовому експерту Костюченку А.П., попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1. Яка ринкова вартість неушкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , до ДТП, яка сталася 08.12.2016 року, станом на дату ДТП 08.12.2016 року?; 2. Яка ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , після ДТП, яка сталася 08.12.2016 року, станом на дату ДТП 08.12.2016 року?; 3. Яке значення складає величина втрати товарної вартості транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , станом на момент проведення судової експертизи?; 4. Чи не мав транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , інших пошкоджень, які були наявні ще до моменту ДТП?; 5. Яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка трапилася 08.12.2016 року станом на 08.12.2016 року та на момент проведення судової експертизи?; 6. Яка вартість відновлювального ремонту після ДТП транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , станом на 08.12.2016 року та на момент проведення судової експертизи?. 16.02.2018 року представник Приватного підприємства «Автомагістраль» - адвокат Корзаченко В.М. подав апеляційну скаргу на ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 01.02.2018 року, якою призначено судову автотоварознавчу експертизу. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 22.03.2018 року апеляційну скаргу ПП «Автомагістраль» задоволено частково. Ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 01.02.2018 року в частині визначення експерта скасовано та направлено справу в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.04.2018 року по вказаній цивільній справі повторно призначено судову автотоварознавчу експертизу за матеріалами справи, проведення якої доручено судовому експерту Костюченку А.П., попередивши його про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України. На вирішення експертизи поставлено наступні питання: 1. Яка ринкова вартість неушкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , до ДТП, яка сталася 08.12.2016 року, станом на дату ДТП 08.12.2016 року?; 2. Яка ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , після ДТП, яка сталася 08.12.2016 року, станом на дату ДТП 08.12.2016 року?; 3. Яке значення складає величина втрати товарної вартості транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , станом на момент проведення судової експертизи?; 4. Чи не мав транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , інших пошкоджень, які були наявні ще до моменту ДТП?; 5. Яка вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка трапилася 08.12.2016 року станом на 08.12.2016 року та на момент проведення судової експертизи?; 6. Яка вартість відновлювального ремонту після ДТП транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , станом на 08.12.2016 року та на момент проведення судової експертизи?. 05.05.2018 року представник ПП «Автомагістраль» - адвокат Корзаченко В.М. подав апеляційну скаргу на ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.04.2018 року, якою призначену судову автотоварознавчу експертизу. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 20.06.2018 року апеляційну скаргу ПП «Автомагістраль» задоволено частково. Ухвалу Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.04.2018 року у частині визначення судового експерта змінено. Доручено проведення судової автотоварознавчої експертизи згідно ухвали Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.04.2018 року судовому експерту Землюку В.В. 17.04.2019 року на адресу суду від судового експерта Землюка В.В. надійшов висновок № 2090 експерта судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] . 23.04.2019 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Бондар В.А. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. У вказаній заяві адвокат Бондар В.А. просить суд збільшити розмір позовних вимог за позовом [PERSON] до ПП «Автомагістраль», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди та стягнути з ПП «Автомагістраль» на користь [PERSON] завдану йому внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки матеріальну шкоду в сумі 189979, 00 грн. та моральну шкоду в сумі 30000, 00 грн., а також стягнути з відповідача ПП «Автомагістраль» на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 3499, 80 грн. 06.05.2019 року від представника відповідача ПП «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка В.М. надійшла заява про відвід судді. Також, 07.05.2019 року від представника відповідача ПП «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка В.М. надійшла заява про залишення без розгляду заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Бондар В.А. про збільшення розміру позовних вимог. 07.05.2019 року від позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. У зазначеній заяві позивач [PERSON] просить суд збільшити розмір позовних вимог за позовом [PERSON] до ПП «Автомагістраль», третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди та стягнути з ПП «Автомагістраль» на користь [PERSON] завдану йому внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки матеріальну шкоду в сумі 189979, 00 грн. та моральну шкоду в сумі 30000, 00 грн., а також стягнути з відповідача ПП «Автомагістраль» на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 3499, 80 грн. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.05.2019 року клопотання представника відповідача - адвоката Корзаченка В.М. про відвід судді задоволено, справу передано до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. 15.05.2019 року ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області вказана цивільна справа була прийнята до свого провадження суддею Заполовським В.В. 31.05.2019 року від представника відповідача ПП «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка В.М. надійшов відзив на позовну заяву позивача [PERSON] з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача вважає, що заява про збільшення позовних вимог не може бути задоволена в повному обсязі, оскільки з висновку судової автотоварознавчої експертизи вбачається, що його складено 10 квітня 2019 року (1 долар США - 26, 6990 грн.), в той час як експерт використав для розрахунків офіційний курс НБУ станом на 08 лютого 2019 року (1 долар США - 26, 9593 грн.), тобто значно більший курс, який був визначений понад два місяці до складання висновку, що на думку адвоката Корзаченка В.М. суттєво вплинуло на визначення розміру матеріального збитку, оскільки відповідні розрахунки експерта прив`язані до іноземної валюти - долара США. Також, оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , було визначено виключно шляхом дослідження фотокарток з зображеннями пошкоджень автомобіля позивача, оскільки транспортний засіб відремонтований позивачем. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що пошкоджений автомобіль було залишено у власності позивача. Після ремонту пошкоджені (з урахуванням їх зносу) частини автомобіля були замінені на нові, а замінені також залишилися у власності позивача, хоча мали певну цінність (як брухт). Тобто, за таких обставин, заявлені позивачем вимоги про відшкодування йому вартості матеріального збитку у сумі 186279, 00 грн. не можуть бути задоволені повністю до з`ясування вартості замінених деталей автомобіля, якими позивач скористався у власних цілях. Також, адвокат Корзаченко В.М. вважає, що з висновку експерта вбачається хибність і незрозумілість його розрахунків. Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то на думку представника відповідача вони є вкрай завищеними та не підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому ПП «Автомагістраль» визнає частково розмір моральної шкоди, а саме у сумі 2000, 00 грн. Не погоджуючись із аргументами адвоката Корзаченка В.М. 07.06.2019 року позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив. Позивач [PERSON] зазначає, що у своєму відзиві представник відповідача, не маючи кваліфікації судового експерта-автотоварознавця, проводить свою оцінку вартості матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , внаслідок ДТП. Висновок автотоварознавчої експертизи № 2090 від 10.04.2019 року проведено кваліфікованим судовим експертом, який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця, внесений до Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України і має стаж роботи з 2008 року. Також, перед проведенням зазначеної експертизи судовий експерт попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, передбачену ст. 384 КК України. А тому, зазначений висновок відповідає вимогам нормативних і довідкових джерел використаних експертом при дослідженні. Щодо суми морального відшкодування, то позивач [PERSON] , враховуючи тяжку ступінь завданих йому моральних і душевних страждань, вважає обґрунтованою суму морального відшкодування у розмірі 30000, 00 грн. 31.07.2019 року від представника ПП «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка В.М. надійшла заява про відвід судді. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 06.08.2019 року клопотання представника відповідача - адвоката Корзаченка В.М. про відвід судді задоволено, справу передано до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. 22.08.2019 року ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області вказана цивільна справа була прийнята до свого провадження суддею Прищепа Т.П. 05.09.2019 року від представника ПП «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка В.М. надійшов відзив на позовну заяву позивача [PERSON] з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.05.2019 року. У вказаному відзиві адвокат Корзаченко В.М., крім обставин, які є аналогічними обставинам, викладеним у його відзиві від 31.05.2019 року також зазначив, що розмір страхового відшкодування залежить від того, чи визнає власник транспортного засобу його фізично знищеним чи ні. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації ТЗ з місця ДТП. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погодився з тим, що його транспортний засіб був фізично знищеним та відремонтував його. Проте, матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів визначення вартості залишків транспортного засобу, які були замінені і на які має право відповідач. 13.09.2019 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Бондар В.А. до суду надійшла заява про відвід судді. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13.09.2019 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Бондар В.А. про відвід судді задоволено, справу передано до канцелярії суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ч. 3 ст. 14 ЦПК України. Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 24.05.2021 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України та позивачу надано строк для усунення недоліків. 09.06.2021 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Кайдановича Е.Й. надійшла уточнююча позовна заява про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 08.12.2016 року, близько 17 год. 30 хв., по автодорозі Р-49 «Васьковичі - Шепетівка», поблизу с. Вересівка, Ємільчинського району, Житомирської області км. 80+380 м., [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з ПП «Автомагістраль», керував екскаватором Kamatsu PC 210 CC-5K, номерний знак [NUMBER] , на якому були відсутні, передбачені заводом виробником габаритні вогні, в темну пору доби, не вжив заходів щодо позначення екскаватора, в результаті чого відбулось зіткнення транспортних засобів, а саме автомобіля «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] з екскаватором Kamatsu PC 210 CC-5K, номерний знак [NUMBER] , чим порушено п. п. 1.5, 22, 5 та 31, 1 ПДР України. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 12.04.2017 року, у справі № 277/23/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. За наслідками дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. На думку представника позивача, враховуючи положення законодавства України та виниклої ситуації відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану моральну та майнову шкоду. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 2090 від 10.04.2019 року вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] внаслідок ДТП, станом на момент проведення судової експертизи становить 186279, 00 грн. Сплачені послуги евакуатора становлять 1200, 00 грн. Таким чином, загальна сума майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, що сталась 08.12.2016 року становить 187479, 00 грн. Крім того, за наслідками ДТП, яка сталась з вини працівника ПП «Автомагістраль» [PERSON] позивачу завдано моральних та душевних переживань і страждань, в свідомості позивача відбулися негативні зміни. Після дорожньо-транспортної пригоди позивач залишився без автомобіля, тобто без засобу, який фактично використовувався для роботи, а тому він психологічно не міг перенести такі страждання, постійно переймався про засіб пересування, можливість надалі заробляти кошти на життя, для утримання себе і своєї сім`ї, не міг повноцінно жити, спілкуватися з людьми, не міг знайти собі новий автомобіль. Це все виражалося у постійних моральних та психологічних стражданнях. Враховуючи тяжку ступінь завданих моральних та душевних страждань позивач вважає обґрунтованою суму морального відшкодування у розмірі 30000, 00 грн. Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 14.06.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 07.07.2021 року від представника відповідача ПП «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка В.М. надійшов відзив на позовну заяву (уточнюючу) позивача [PERSON] . Адвокат Корзаченко В.М. зазначив, що ЦПК України не містить такого поняття, як «уточнююча позовна заява», а тому, на його думку, здійснювати розгляд справи у редакції позовної заяви (уточнюючої) є недоречним. Зміст вказаного відзиву на позовну заяву є аналогічним змісту, викладеному у відзиві на позовну заяву, що подавався адвокатом Корзаченком В.М. від 31.05.2019 року та від 05.09.2019 року. 20.07.2021 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив. [PERSON] зазначив, що на даний час відповідач, в порядку передбаченими положеннями ЦПК України, скористався правом на призначення додаткової та/або повторної експертизи. Недоліки по обставинам, викладеним у висновку експертизи № 2090 від 10.04.2019 року та відомостях, зазначених у позовній заяві є лише міркуванням та припущенням відповідача. Крім цього, відповідачем не зазначено нормативно-правового акту України, який порушено судовим експертом під час проведення експертного дослідження. 30.07.2021 року від представника відповідача ПП «Автомагістраль» - адвоката Корзаченка В.М. надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Адвокат Корзаченко В.М. зазначає, що висновок автотоварознавчої експертизи на який посилається позивач є не таким категоричним і чітким, як того хоче позивач та посилається на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву від 31.05.2019 року, 05.09.2019 року та 07.07.2021 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав та просить її задоволити з підстав наведених у ній. Вважає, що висновок судового експерта Землюка В.В. є належним та допустимим доказом у вказаній справі на підтвердження розміру матеріальних збитків заподіяних автомобілю позивача внаслідок ДТП, що мала місце 08.12.2016 року, оскільки вказаний експерт має відповідну освіту, попереджений про кримінальну відповідальність. Також, [PERSON] зазначив, що на даний момент автомобіль «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] відремонтовано та продано. Доказів, які підтверджують вартість проведення відновлювального ремонту автомобіля не має, оскільки відповідних квитанцій та чеків не зберігав. Вважає за можливе розглядати справу без участі належним чином повідомленої третьої особи [PERSON] . Представник відповідача ПП «Автомагістраль» - адвокат Корзаченко В.М. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. На його думку, висновок судової автотоварознавчої експертизи, що виконаний експертом Землюком В.В. не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки містить певні розбіжності та неточності у розрахунках. Також, оскільки відповідно до вказаного висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує ринкову вартість неушкодженого транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] , то ремонт вказаного транспортного засобу є економічно необґрунтованим, а сам автомобіль необхідно було визнати фізично знищеним. Зазначив, що той факт, що позивач відремонтував свій автомобіль вказує на те, що він не погодився з тим, що його транспортний засіб був фізично знищеним. При цьому, матеріали справи не містять доказів визначення вартості залишків транспортного засобу, які були замінені, а також доказів суми коштів, які позивач витратив для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER] . Враховуючи наведене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди за недоведеністю, вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволити частково, а саме у розмірі 2000 грн. 00 коп., а також витрати на оплату судового збору визначити пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Не заперечує проти розгляду справи без участі третьої особи [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився та про причини неявки до суду суд не повідомляв, хоча, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується матеріалами справи. Враховуючи зазначене, оскільки належним чином повідомлена третя особа в судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомляв, враховуючи думку сторін, які не заперечували проти розгляду справи без участі третьої особи [PERSON] суд, з метою забезпечення основних засад цивільного судочинства та дотримання розумних строків розгляду справи, приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі третьої особи [PERSON] . Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2016 року, біля 17 год. 30 хв., по автодорозі Р-49 «Васьковичі - Шепетівка» км. 80+380 м., [PERSON] керував екскаватором «Kamatsu PC 210 CC-5K», державний номерний знак [NUMBER] , в темну пору доби, на якому відсутні, передбачені заводом виробником габаритні вогні, не вжив заходів щодо позначення екскаватора, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів «Volkswagen Caddу», державний номерний знак [NUMBER] з екскаватором «Kamatsu PC 210 CC-5K», державний номерний знак [NUMBER] , які отримали механічні пошкодження. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 12.04.2017 року (справа № 277/23/17) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 13-15, т.1, а.с. 9-11, т. 3). Таким чином, постанова Апеляційного суду Житомирської області від 12.04.2017 року (справа № 277/23/17), яка набрала законної сили 12.04.2017 року, про встановлення факту вини [PERSON] у ДТП, яка сталася 08.12.2016 року, має преюдиційне значення. Преюдиція дає право стороні у справі повторно не доказувати такі факти для обґрунтування своїх позовних вимог, а іншій стороні не дає право спростовувати ці факти іншими засобами доказування. Відповідно до частин 5, 6 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом «а» ч. 1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до вимог статті 21 вказаного Закону, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Пунктом 1.5 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надане визначення наземних транспортні засоби (далі - транспортні засоби), згідно з яким це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідні підрозділи МВС України) та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. Таким чином, не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у п. 1.5 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу. Листом від 22.05.2017 року вих. № 471 ПП «Автомагістраль» повідомило [PERSON] , що вимогу [PERSON] від 03.05.2017 року стосовно виплати йому шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 98292 грн. 06 коп. розглянуто керівництвом ПП «Автомагістраль». Проте, враховуючи норми п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» [PERSON] з питань отримання відповідного відшкодування рекомендовано звернутися до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) (а.с. 16, т.1, а.с. 12, т.3). В свою чергу МТСБУ своїм листом від 27.06.2017 року № 3.1-05/15454 відмовило [PERSON] у відшкодуванні шкоди, обґрунтовуючи свою відповідь тим, що МТСБУ не має правових для виплати [PERSON] відшкодування з фонду захисту потерпілих за випадком, коли збиток завдано екскаватором, оскільки для такого типу транспортного засобу, як екскаватор законодавством не встановлено коригуючий коефіцієнт (а.с. 17, т.1, а.с. 13, т.3). Пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судам слід мати на увазі, що для цілей обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців транспортних засобів у пункті 1.5 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" наведено визначення транспортних засобів. У зв`язку із цим, якщо шкоди завдано з вини особи, діяльність якої пов`язана з використанням іншого транспортного засобу (наприклад, гужової повозки, велосипеда) або механізму, що не належить до транспортних засобів (сільськогосподарські збиральні машини, косарки тощо), цивільно-правова відповідальність якої не підлягає обов`язковому страхуванню, шкода відшкодовується за загальними правилами, визначеними ЦК. В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). При цьому, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Тобто за загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.). Відповідно до п.п. 4 - 6, 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (п. 5). Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням). Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Враховуючи вищенаведене, оскільки на час скоєння ДТП [PERSON] знаходився в трудових відносинах з ПП «Автомагістраль» і здійснив дорожньо-транспортну пригоду саме на транспортному засобі відповідача відшкодування шкоди потерпілій особі, позивачу, повинно проводити саме ПП «Автомагістраль». Разом з позовною заявою позивачем [PERSON] надано до суду звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] № 2004 від 22.12.2016 року, оцінювач - [PERSON] . Згідно вказаного висновку: - вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , визначена за витратним підходом складає 165821, 95 грн.; - ринкова вартість автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , визначена за порівняльним підходом складає 222893, 20 грн.; - вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 22 грудня 2016 року складає 98292, 06 грн. Проте, оскільки представник ПП «Автомагістраль» - адвокат Корзаченко В.М. не погодився із вказаним звітом за його клопотанням було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Зокрема, у матеріалах справи міститься висновок експерта судової автотоварознавчої експертизи № 2090 автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , яка виконана на виконання постанови Апеляційного суду Житомирської області від 20.06.2018 року. Виконання експертизи проведено судовим експертом Землюком В.В., який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта - авто товарознавця за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості транспортного засобу», внесений до Реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України (кваліфікаційне свідоцтво № 1282). Для дослідження 25.10.2018 року надано матеріали цивільної справи № 277/721/17, оригінали фотознімків на диску CD-R 52*700МВ, в кількості 67 штук. Згідно вказаного висновку експерта: - ринкова вартість неушкодженого транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату ДТП 08.12.2016 року становить 216913 (двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот тринадцять) грн. 50 коп.; - ринкова вартість пошкодженого автомобіля марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату ДТП 08.12.2016 року становить 112479 (сто дванадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн. 82 коп.; - величина втрати товарної вартості транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на момент проведення судової експертизи становить 00, 00 грн.; - наявність інших пошкоджень, які були ще до моменту ДТП: боковина ліва, пошкодження фарбувального покриття складових кузова; - вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату ДТП 08.12.2016 року становить 103317 (сто три тисячі триста сімнадцять) грн. 39 коп.; - вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, станом на момент проведення судової експертизи становить 186279 (сто вісімдесят шість тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. 00 коп.; - вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату ДТП 08.12.2016 року становить 199260 (сто дев`яносто дев`ять тисяч двісті шістдесят) грн. 93 коп.; - вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] станом на момент виконання експертизи становить 249847 (двісті сорок дев`ять вісімсот сорок сім) грн. 02 коп. (а.с. 25-51, т.2). Відповідно до розрахункової квитанції серії ААВБ № 588096 від 08.12.2016 року послуги евакуації автомобіля Volkswagen Caddy з с. Вересівка до м. Новоград-Волинський коштували 800, 00 грн. (а.с. 53-54, т.1, а.с. 14, т.3). Також, згідно товарного чеку від 05.06.2017 року послуги евакуації автомобіля Volkswagen Caddy, державний номерний знак [NUMBER] склали 400, 00 грн. (а.с. 14, т.3). У своїх відзивах, запереченнях та безпосередньо під час судового засідання представник відповідача ПП «Автомагістраль» неодноразово наголошував на тому, що оскільки відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 2090 виконаної експертом Землюком В.В. вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] перевищує ринкову вартість неушкодженого транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] ремонт вказаного транспортного засобу є економічно необґрунтованим, а відтак транспортний засіб повинен бути визнано фізично знищеним. Відповідно ч.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Одночасно із цим суд, ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, одночасно повинен передати це майно після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Умовою для стягнення ринкової вартості транспортного засобу на день вчинення ДТП є визнання його фізично знищеним. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Як вбачається з пояснень позивача [PERSON] у 2017 році та, зокрема, станом на дату проведення судової автотоварознавчої експертизи експертом Землюком В.В. автомобіль Volkswagen Caddy, реєстраційний номер [NUMBER] вже було відремонтовано та продано. Відтак, позивач не погодився із визнанням його транспортного засобу фізично знищеним, оскільки дозволив його ремонтувати, а тому положення ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Проте, враховуючи той факт, що автомобіль вже фактично відновлений, розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. Так, відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. А згідно із абз. 2 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки, у судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб відремонтовано, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, має визначатися як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт на відновлення транспортного засобу відповідно до документів, які підтверджують здійснення такого ремонту. Судова експертиза не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у висновку експерта зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Аналогічного правового висновку дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18), та від 25 березня 2019 року у справі № 591/3152/16-ц (провадження № 61-20779св18). При цьому позивач,розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт та на підтвердження того, що саме ним ці витрати понесені, суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, про стягнення шкоди з відповідача у розмірі 186279 грн. 00 коп. не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування витрат на послуги евакуатора по транспортуванню пошкодженого транспортного засобу,суд керується вимогами ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про відшкодування витрат на послуги евакуатора по транспортуванню пошкодженого автомобіля від місця ДТП до місця його проживання у сумі 800,00 грн. та від місця його проживання до станції технічного обслуговування для ремонту вказаного автомобіля у сумі 400, 00 грн., є обґрунтованими, що підтверджується копією розрахункової квитанції серії ААВБ № 588096 від 08.12.2016 року та копією товарного чеку від 05.06.2017 року (а.с. 14, т. 3). Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснив Верховний суд України у постанові пленуму № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розрахунку та належного обґрунтування розміру моральної шкоди позивач не надав, а тому,

Outcome: approved