Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за №5399, за заявою Акціонерного товариства «Банк Форвард», про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 15631,45 грн. В обґрунтування вимог вказано, що виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк руский стандарт» з терміном дії 2 роки. У позові позивач посилається на те, що ні ПАТ «Банк руский стандарт»», ні АТ «Банк Форвард» не повідомляли його про зміну кредитора у зобов`язанні та не направляли вимог про погашення заборгованості. Позивач в позові вказує, що 25.08.2021 року АТ «Банк Форвард» звернулось до приватного нотаріуса Сазонової О.М. із заявою про стягнення боргу на підставі кредитного договору. При цьому, період стягнення заборгованості вказаний поза межами строку позовної давності, а також нотаріусу не надано документи, які підтверджують безспірність розрахунків та які встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Крім того, кредитний договір, на підставі якого вчинено нотаріальний напис, укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). Позивач вказує, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням вимог закону, а саме без повідомлення боржника, за межами строку позовної давності та без надання передбачених законом документів. ІІ. Процедура та позиції сторін 01.11.2021 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. матеріали нотаріальної справи про вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 01.11.2022 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, вчиненим 25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., на підставі якого здійснюється виконавче провадження №6697479 (а.с. 24-25). Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримав 16.11.2021 року (а.с.30). Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 12.01.2022 р. від приватного нотаріуса Сазонової О.М., на виконання ухвали суду від 01.11.2021 р., надійшли копії з матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 25.08.2021 р. за реєстровим номером 5399. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В пункті 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі за текстом - Перелік). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з підпунктами 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. За правилами ч.ч. 1,2 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду 25.08.2021 р. АТ «Банк Форвард» направило до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. заяву про вчинення виконавчого напису. 25.08.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5399, яким стягнуто з [PERSON] на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №90721293 від 25.07.2011 р., укладеним між [PERSON] із ПАТ «Банк Руский Стандрт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», яка утворилась за період з 05.03.2019 року по 03.06.2019 рік, в сумі 15631, 45, яка складається з: 10629,39 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 4402, 06 грн. - заборгованість за процентами, 600,00 грн. - плата за пропуск мінімальних платежів. З урахуванням плати за вчинення виконавчого напису в сумі 1100,00 грн., загальна сума, що підлягає стягненню з боржника, становить 16731,45 грн. Судом встановлено, що підставою для вчинення вказаного вище виконавчого напису став кредитний договір №90721293, який був укладений 23.07.2011 р. між ПАТ «Банк Руский Стандрт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» та [PERSON] , відповідно до умов якого [PERSON] наданий кредит в розмірі 8999,00 грн на строк 429 дні з 24.11.2011 р. по 25.09.2012 р., ставка по кредиту 0,01%, загальна сума відсотків по кредиту 0,65 грн, щомісячний платіж 643, 00 грн, останній платіж 640, 00 грн. 08.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. на підставі виконавчого напису № 5399 від 25.08.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 13-14). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом за межами строку позовної давності, на суму боргу, яка не є безспірною та на те, що кредитний договір не був посвідчений нотаріально. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису з урахуванням змісту постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом досліджено копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №5399 від 25.08.2021 року, які надійшли до суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., на виконання ухвали суду від 01.11.2021 року, а саме копії: оспорюваного виконавчого напису; заяву про вчинення виконавчого напису; заяву [PERSON] №90721293 від 23.07.2011 року, заяву на відкриття поточного рахунку та графік платежів; виписку по рахунку, вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Зі змісту наданого для вчинення виконавчого напису нотаріусу кредитного договору вбачається, що він укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), тобто на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом зазначеної вимоги закону дотримано не було. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Щодо безспірності заборгованості та вчинення виконавчого напису поза межами строку позовної давності. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 916/3006/17, від 15 січня 2020 року у справі N305/2082/14ц, яка є послідовною і незмінною. Дослідивши умови укладеного між сторонами кредитного договору і зміст оспорюваного виконавчого напису, судом встановлено, що виконавчий напис вчинено нотаріусом без дослідження та аналізу умов кредитного договору, відповідно до якого погашення кредиту повинно було здійснюватися щомісячними платежами, нотаріусом не встановлено та не перевірено строк дії кредитного договору, строк кредитування, строк, коли у стягувача виникло право вимоги за договором, що унеможливило визначення періоду, з якого почався перебіг строку позовної давності. В заяві про вчинення виконавчого напису та у виконавчому написі зазначено, що заборгованість стягується за період з 05.03.2019 року по 03.06.2019 року. При цьому, відомостей щодо періоду та порядку нарахування заборгованості станом на 25.08.2021 року нотаріусу надано не було. Зазначені обставини свідчать, що сума заборгованість позивача за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису не була безспірною. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору, термін дії кредитного договору, за яким вчиняється виконавчий надпис, закінчився 25.09.2012 року, доказів того, що відбулася пролонгація договору нотаріусу надано не було, отже з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Наведене приводить до висновку, що нотаріус на підставі наданих стягувачем документів, вчинив виконавчий напис за вимогою, з дня виникнення якої минуло більше трьох років. Серед іншого слід зазначити, що з копій матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису, які надані на запит суду, судом встановлено, що в ній відсутні докази, які б підтверджували факт переходу права вимоги за кредитним договором №90721293 від 23.07.2011 року від АТ «Банк Руский Стандарт» до інших осіб. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази суд вважає, що виконавчий напис від 25.08.2021 року про стягнення заборгованості з позивача вчинений на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, без надання нотаріусу належних доказів переходу до відповідача права вимоги за кредитним договором; вчинений без врахування того, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років та без надання належних документів на підтвердження розміру заборгованості, на підставі документів, які не свідчили про безспірність заявленої вимоги, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. V. Розподіл судових витрат На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн за подання позовної заяви.

Outcome: approved