Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

В листопаді 2021 р. представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 07.06.2010 р. між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредит встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 19.10.2021 року має заборгованість в загальній сумі 11775,28 грн., яка складається з наступного: 11702,78 грн. - заборгованість за тілом кредита; 72,50 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на ст.ст. 207, 526, 527, 530, 610, 617, 629, 634, 638, 639, 642, 1050, 1054 ЦК України, представник банку просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати. 12.01.2022 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що анкета-заява, яку вона підписувала 07.06.2010 не містить відсоткову ставку за користування кредитом; Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті банку, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася із ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку. А тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками є безпідставними. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, вказує, що умовами анкети-заяви від 07.06.2010 стягнення такого виду заборгованості за «простроченим тілом кредит», за умови, коли заборгованість за поточним тілом кредиту становить 0,00 грн., не передбачено, що позбавляє можливості покладати на споживача банківських послуг відповідальність по сплаті такого виду заборгованості, оскільки при цьому буде порушуватись принцип юридичної (правової) визначеності, який визначає якість законодавства, однозначність та точність формулювання правових норм. Анкета-заява не містить умов щодо розподілу заборгованості за тілом кредиту на поточну і прострочену та не визначає як утворюється така прострочена заборгованість за тілом, за якою формулою нараховуються на цю прострочену заборгованість відсотки. Вважає, що оскільки в анкеті-заяві плата за прострочене тіло кредиту не визначена, то і відсутній обов`язок відповідача по їх сплаті. Зазначає, що з виписки за договором за період з 22.09.2017 по 21.10.2021 вбачається, що кредитний ліміт збільшено до 8000 грн. Зауважує, що сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості за тілом кредиту згідно розрахунку заборгованості станом на 19.10.2021 склала 9145,34 грн.; погашено заборгованості за простроченим тілом кредита 4348,62 грн. Тобто відповідач не лише повернула фактично використану суму грошових коштів у період дії строку картки, а й сплатила грошових коштів більше, ніж використала у вказаний період. Згідно розрахунку позивача заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня, а тому вимоги в цій частині також є необгрунтованими. 31.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник банку зазначає, що при укладенні договору сторонами були обговорені всі істотні умови, а підписання відповідачем анкети-заяви свідчить про її приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Зазначає, що оскільки контррозрахунок позивачем не наданий, судово-економічна експертиза у справі не призначалася, то наданий банком розрахунок є неспростованим. Щодо порядку погашення заборгованості зазначив, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, отримані кошти направляються насамперед для погашення прострочених процентів за користування кредитом; простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту); процентів до сплати по кредиту; тіла кредиту до оплати; проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12 договору, пені згідно п. 2.1.1.8.1 договору. При цьому сторони узгодили, що у разі виникнення за кредтиною карткою несанкціонованого овердрафту, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого банком кредитного ліміту, що обумовлений договором із банком, і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення, черговість, визначена абзацом 1 п. 2.1.1.3.5 цього договору змінюється наступним чином: в першу чергу сплачуються відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом; тіло несанкціонованого овердрафту; прострочені проценти за користування кредитом; прострочена до повернення суми кредиту (тіла кредиту); проценти до сплати по кредиту; тіло кредиту до оплати; проценти від суми неповернутого в строк кредиту згідно п. 2.1.1.2.12 договору; пеня згідно п. 2.1.1.8.1 договору. Щодо перевищення розміру тіла кредиту над розміром кредитного ліміту, 31.12.2017 та 23.01.2018 відповідач за допомогою кредитної картки скористалася сервісом «Миттєва розтрочка», чим «обнулила» свою заборгованість за викоританий кредитний ліміт, а саме: встановлений кредитний ліміт став доступний до використання відповідачем, однак у відповідача виникло зобов`язання в рамках сервісу «Миттєва розтрочка» зі здійсненням регулярних платежів для погашення перенесеної заборгованості. Оскільки послуга «Миттєва розстрочка» не є окремим договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається. А тому твердження відповідача, що її заборгованість за кредитною карткою була погашена в повному обсязі є помилковими, адже заборгованість було переведено на сервіс «Миттєва розстрочка», внаслідок чого відбувалося щомісячне стягнення грошових коштів. Представник позивача Дашко В.М. (за довіреністю) у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Єрмоленко Л.В. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника з урахуванням викладених у відзиві на позов заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст.1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПриватБанк» надав копію Анкети - Заяви від 07.06.2010 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», яка є складовою частиною кредитного договору та яку підписано позичальником, а також розрахунок заборгованості. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] підписувала вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, отримувала в АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку, а також користувалася нею, отримуючи від банку кредитні кошти, тобто те, що вона отримала від АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Судом встановлено, що вказана Анкета-Заява не містить відомостей про розмір відсотків, порядку користування кредитними коштами. На підтвердження вказаних відомостей позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку». Однак, АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання на умовах, які зазначені саме в цьому документі, зокрема щодо розміру відсотків у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 07.06.2010 р. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, порядку користування кредитними коштами, то в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками за користування кредитом суд вважає за необхідне відмовити. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредита, суд зазначає наступне. У відповіді на відзив позивач посилається на те, що відповідач за допомогою кредитної картки скористалася сервісом «Миттєва розтрочка», чим «обнулила» свою заборгованість за викоританий кредитний ліміт, а саме: встановлений кредитний ліміт став доступний до використання відповідачем, однак у відповідача виникло зобов`язання в рамках сервісу «Миттєва розтрочка» зі здійсненням регулярних платежів для погашення перенесеної заборгованості. Оскільки послуга «Миттєва розстрочка» не є окремим договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається. А тому твердження відповідача, що її заборгованість за кредитною карткою була погашена в повному обсязі є помилковими, адже заборгованість було переведено на сервіс «Миттєва розстрочка», внаслідок чтого відбувалося щомісячне стягнення грошових коштів. При цьому посилається на п. 2.7.6.1.2.3 та п. 2.7.6.1.2.2 Умов та Правил. Проте, додані до позовної заяви Умови та Правила взагалі не містять вказаних пунктів. З наданих позивачем розрахунків заборгованості та виписки вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти від позивача, а також частково проводила повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Згідно вказаного розрахунку заборгованість за кредитом, який отримала відповідач від АТ КБ «ПриватБанк», складає 11702,78 грн. Однак, суд не погоджується із вказаним розрахунком. З виписки за договором б/н за період 22.09.20017-21.10.2021, а також розрахунків, наданих позивачем вбачається, що відповідачу було надано кредитний ліміт за послугою «Миттєва розстрочка» в розмірі 3702,83 грн., з рахунку відповідача відбулось списання грошових коштів за послугу банку «Щомісячний платіж за послугу «Миттєва розстрочка» в загальному розмірі 8992,53 грн., а також відповідачем здійснювались інші поточні витрати на суму 10 052,18 грн., а загалом - 22 747,54 грн. При цьому загальна сума внесених відповідачем коштів за вказаний період складає 39 868,08 грн. Суд наголошує, що кредит - це надані грошові кошти позичальникові, а не довільно визначена банком сума. Оскільки умови та порядок нарахування відсотків за користування кредитом суд вважає не узгодженим, витраченими грошовими коштами можна вважати тільки грошові кошти, зазначені в стовпчику «витрати клієнтом кредитних коштів», що за розрахунком суду становить 22 747,54 грн. - значно меншою сумою, аніж відповідачем внесено на погашення кредиту. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення простроченого тіла кредиту в розмірі 11 702,78 грн. задоволенню не підлягають, а тому у позові слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed