Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Представник АТ "Акцент-Банк" звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ "Акцент-Банк" заборгованості за кредитним договором №б/н від 19 грудня 2019 року у розмірі 15373,82 грн. станом на 20 жовтня 2021 року, яка складається із 9997,63 грн. - заборгованості за кредитом та 5376,19 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом. Одночасно просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19 грудня 2019 року [PERSON] (надалі відповідач) з метою укладення кредитного договору №Б/Н та отримання кредитної картки, підписав Анкету-заяву, якою приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. На підставі вказаної Анкети-заяви, відповідачу надано кредит у вигляді встановлення ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При підписанні Анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг", складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, у розмірі, відповідно до умов договору. Проте відповідач не надавав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, тим самим не виконав свої зобов`язання за кредитним договором. В зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору, станом на 20 жовтня 2021 року, утворилась заборгованість в розмірі 15373,82 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте у позовній заяві вказав на можливість розгляду справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином двічі повідомленим про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення про його виклик (а.с.32, 35) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2019 року відповідач [PERSON] звернувся до АТ "Акцент-Банк" та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку (надалі Анкета-заява). В Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодний отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту (а.с.6 зворот). До кредитного договору позивачем додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами (а.с.8-14). За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за договором станом на 20 жовтня 2021 року становить 15373,823 грн. та складається із: 9997,63 грн. - заборгованості за кредитом та 5376,19 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом (а.с.5-6). Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1057 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Акцент-Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. До анкети-заяви позивач додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк" (а.с.8-14), тарифи користування кредитною карткою "Зелена" (а.с.15-16) та Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" (а.с.7). Разом з тим, додані позивачем витяги з Умов та Правил, тарифів не містять підпису відповідача та в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що саме з цими тарифами та Умовами і правилами ознайомився відповідач та погодився з ними. За таких обставин надані позивачем витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 19 грудня 2019 року. Паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка" не зазначений в підписаній відповідачем анкеті-заяві серед документів, що складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що відповідачу оформлено кредитну картку «Зелена», витяг з тарифів обслуговування якої надано позивачем, оскільки анкета-заява не містить такої інформації. В анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 19 грудня 2019 року не зазначені процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 5376,19 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник) складає 9997,63 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про те, що позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги слід частково задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача суму непогашеного тіла кредиту, що становить 9997,63 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1476,18 грн. (9997,63 грн. х 2270,00 / 15373,82 грн.). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved