Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; жила площа - 14,7 кв. м. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського р-ну, Київської області від 31 жовтня 2008 року та зареєстрованого 14 листопада 2008 року КП Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинського району, Власником іншої Ѕ частини квартири він став на підставі договору дарування від 12 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Баландіним В.В., право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про 12 грудня 2020 року. В указаній квартирі зареєстрований син Позивача [PERSON] (відповідач). З 2002 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою, квартирою не цікавиться, не бере участі у догляді за будинком, господарській діяльності щодо його утримання, витратах, пов`язаних з утриманням будинку та з оплатою комунальних послуг тощо. Особисті речі Відповідача у будинку відсутні. В квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований та проживає громадянин [PERSON] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про зареєстрованих осіб у квартирі осіб від 18.02.2021 № 148. В будинку відсутнє майно, що належить Відповідачу. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не чинив. При цьому, Позивач оплачує комунальні послуги, здійснює догляд за будинком та іншу пов`язану із цим господарську діяльність щодо його утримання. Факт того, що Відповідач за вказаною адресою не проживає, підтверджується: Актом обстеження матеріально-житлово-побутових умов проживання від 18.02.2021 року, підписаний депутатом Вишневої міської ради VIII скликання №1/04-116 [PERSON] , свідками: [PERSON] та [PERSON] ; Довідкою Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про зареєстрованих осіб у квартирі осіб від 18.02.2021 року № 148 підписана Керуючою справами виконкому [PERSON] . У зв`язку з наведеним позивач просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташованою за адресою: [ADDRESS] , та зняти з реєстраційного обліку. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав (вх.№54437 від 08.12.21р.). Відповідач надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, вимоги позову визнав та просив їх задовольнити. (вх.№42676 від 29.09.21р.). Представник третьої особи про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності. У відповідності до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; жила площа - 14,7 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського р-ну, Київської області від 31 жовтня 2008 року, серія [NUMBER] . Власником іншої Ѕ частини квартири він став на підставі договору дарування від 12 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Баландіним В.В., право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про 12 грудня 2020 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 39673180. В указаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області вх.№15280 від 07.04.21 р. Факт того, що відповідач з 2002 року за адресою [ADDRESS] не проживає, підтверджується: актом обстеження матеріально-житлово-побутових умов проживання від 18.02.2021 року, підписаний депутатом Вишневої міської ради VIII скликання №1/04-116 [PERSON] , свідками: [PERSON] та [PERSON] ; довідкою Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області про зареєстрованих осіб у квартирі осіб від 18.02.2021 року № 148 підписана Керуючою справами виконкому [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч. 1 ст.\~317\~Цивільного кодексу\~України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ч. 1 ст.\~321\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.\~379\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 76\~ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81\~ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст.\~405\~ЦК України дає суду підстави визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно п. 2 ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби. Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов`язки з реєстрації місця проживання громадян. Тому, у вимогах позову щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання суд відмовляє. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 391, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та

Outcome: partial