Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулось в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 24 квітня 2017 року в розмірі 18997,05 гривень. В позовній заяві позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» вказує про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 24 квітня 2017 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачеві позивачем надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється згідно п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору № Б/Н від 24 квітня 2017 року щодо повернення суми кредиту та погашення відсотків. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 19 жовтня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 18997,05 гривень, що складається з: 9835,17 гривень заборгованості за кредитом; 8761,88 гривень заборгованості за відсотками та 400,00 гривень штрафу. Позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 18997,05 гривень заборгованості за кредитним договором №Б/Н від 24 квітня 2017 року та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів та зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а за відсутності відповідача, повідомленого про час розгляду справи, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 4, 21 зв.). Відповідач [PERSON] в судові засідання 29 грудня 2021 року, 18 січня та 31 січня 2022 року не з`явився, хоч про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, до суду не подавав. В судовому засіданні 16 грудня 2021 року [PERSON] пояснив, що дійсно отримав кредит в Акціонерному товаристві "Акцент-Банк". Позовні вимоги в частині стягнення з нього 9835,17 гривень заборгованості за кредитом та 8761,88 гривень заборгованості за відсотками визнав, із сплатою штрафу в сумі 400,00 гривень не погоджувався. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про стягнення з нього 9835,17 гривень заборгованості за кредитом та 8761,88 гривень заборгованості за відсотками, не встановлено. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що анкета-заява відповідача [PERSON] (а.с. 7), Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» складають кредитний договір між сторонами, що відповідає положенням ст. 634 ЦК України. Згідно кредитного договору №Б/Н від 24 квітня 2017 року, укладеного між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] , банк надає відповідачеві [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 46,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, після закінчення пільгового періоду. Нарахування відсотків та погашення заборгованості здійснюється згідно п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі, визначеному у Тарифах банку. За користуванням кредитом протягом пільгового періоду, відповідно до п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник сплачує відсотки в розмірі (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. Згідно п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. Згідно 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 8, 8 зв.). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. 2.1.2.24 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів за будь-якими з грошових зобо`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії. Згідно розрахунку позивача (а.с. 5-6) станом на 19 жовтня 2021 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № Б/Н від 24 квітня 2017 року складається з: 9835,17 гривень заборгованості за кредитом; 8761,88 гривень заборгованості за відсотками та 400,00 гривень штрафу. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту у встановлені кредитним договором № Б/Н від 24 квітня 2017 року строки не виконував. Дослідивши докази по справі, суд погоджується з розрахунком, проведеним позивачем щодо нарахування 9835,17 гривень заборгованості за кредитом; 8761,88 гривень заборгованості за відсотками та 400,00 гривень штрафу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за простроченими відсотками, що нараховані відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, та штрафу, що є чітко встановлені кредитним договором, а тому є такими, що ґрунтується на законі, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати, що становлять 2270,00 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позивачем позовної заяви (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved