Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

30.12.2021 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила припинити право спільної часткової власності [PERSON] на Ѕ частку автомобіля Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку автомобіля Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , яка належить [PERSON] ; компенсувати [PERSON] ринкову вартість Ѕ частки автомобіля Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] в розмірі 86536 грн. 50 коп. за рахунок коштів внесених [PERSON] на депозитний рахунок суду та стягнути судові витрати. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі та заяву про визнання позову. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.11.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2020 року у справі № 750/10232/20 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 25). За час перебування у шлюбі позивачем було придбано автомобіль Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] (а.с.15). Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортного засобу Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] укладений позивачем з AT «СГ`ТАС», на підставі якого видано Поліс №АР/9906883 (а.с. 16). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо Приватного підприємства «КОМПАНІЯ МАСТА» (ідентифікаційний код юридичної особи 353306085), позивач є учасником даної юридичної особи, основним видом економічної діяльності якої є надання в оренду автомобілів і легкових транспортних засобів, а тому транспортний засіб необхідний [PERSON] для здійснення господарської діяльності. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.02.2021 року у справі № 750/10226/20 позов [PERSON] до [PERSON] було задоволено, визнано автомобіль Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку автомобілю Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] (а.с.26-29). Проте, виходячи з того, що транспортний засіб є річчю неподільною, спільне володіння та користування автомобілем є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. За правилами ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 (пункт 43) звернула увагу на те, що стаття 365 ЦК свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3). Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем. Відповідно до висновку № 347 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 15 грудня 2021 року експертом-автотоварознавцем Громовим Андрієм Миколайовичем на замовлення позивача з метою визначення ринкової вартості автомобіля Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] для подальшого звернення до суду з позовом про припинення частки у спільному майні, проведеного з безпосереднім оглядом транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля легкового Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, VIN [NUMBER] складає 173 073 грн. 03 коп. Враховуючи вище викладене, а також визнання відповідачем позову, вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення частки у спільному майні, визнання права власності є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved