Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, просив суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2544 виданий 22.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про звернення стягнення на предмет кредитного договору № 500400703 від 08.08.2013 року; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.08.2021 він дізнався про відкрите виконавче провадження № 66347549 старшим державним виконавцем Кравченко Є.С. Чечелівського відділу виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Підставою до відкриття виконавчого провадження стала заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та виконавчий напис № 2544, виданий 22.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з позивача за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року включно, сум у розмірі: 29541грн. 26 коп. заборгованості за тілом кредиту; 36668 грн. 65 коп. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 5800 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню становить загальну суму 72159 грн. 91 коп. 24.11.2012 року під час роботи в торгівельному павільйоні сталася крадіжка сумки позивача, в якій знаходилися паспорт громадянина України, водійське посвідчення, технічний паспорт на авто, посвідчення помічника депутата тощо, що підтверджується довідкою з Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області від 26.11.2012р. Згідно Витягу з кримінального провадження № 12012030020000010, позивачем була подана заява, яку 21.11.2012 року внесено до ЄРДР. Фабула: «21.11.2012 року о 13 год. 30 хв. невідома особа, шляхом вільного доступу з торгівельного контейнеру, розташованого по [ADDRESS] таємно скоїла крадіжку майна, яке належить [PERSON] , на суму 950 грн.». Новий паспорт на своє ім`я позивач отримав 03.12.2012 року. Виконавчий напис № 2544, виданий 22.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. ґрунтується на кредитному договорі № 500400703 від 08.08.2013року укладеним від імені заявника [PERSON] (боржник) з «Альфа - Банком» (кредитор). Однак, позивач не укладав жодних кредитних договорів 08.08.2013 року з «Альфа - Банком» або іншими фінансовими установами. Вказаний факт також підтверджується фотокопією договору, отриманого позивачем під час ознайомлення з матеріалами ВП № 66347549. Крім того, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська розглядалась справа № 204/4879/16-ц за позовом ТОВ «Дата Майнінг Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно рішення по справі, судом в задоволені позовної заяви ТОВ «Дата Майнінг Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Враховуючи викладене, позивач вважав, що є достатні правові підстави вважати виконавчий напис № 2544, виданий 22.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» у сумі 72159 грн. 91 коп. таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. В дане судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що рішення просить прийняти на розсуд суду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився через канцелярію суду подав заяву про визнання позовних вимог, у якій просив суд позовні вимоги позивача задовольнити, та стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн. та за подання заяви про забезпечення позову 227 грн. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За ч.6 ст.263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Підстав вважати визнання позову відповідачем таким, що суперечить закону, порушує права, свободи чи інтереси інших осіб матеріали справи на момент її розгляду не містять. Судом встановлено, що 22 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2544, про стягнення з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» якому ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 2016-1ДМГ/САПБ від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Альфа - Банк» на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором № 500400703 від 08.08.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа - Банк» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова Компанія Управління активами» стягнути з [PERSON] за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року включно, суму у розмірі: 29541, 26 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 36668, 65 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 5800 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 72159, 91 грн. (арк.с.9). 03 серпня 2021 року старшим державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко Є.С. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2544, виданим 22.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. (арк.с.10). Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2016 року за № 204/4879/16-ц в задоволенні позовної заяви ТОВ «Дата Майнінг Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості (кредитний договір № 500400703 від 08.08.2013 року) -відмовлено (арк.с.11-13). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗЗУ «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вказано, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц). У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, судом встановлено, на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2016 року, що має преюдиційне значення для даної справи, що у [PERSON] було викрадено паспорт громадянина України, новий паспорт громадянина України серії [NUMBER] був виданий [PERSON] 03 грудня 2012 року Красногвардійським РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області. Кредитний договір між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та особою, яка скористалась втраченим паспортом [PERSON] , був укладений 08.08.2013 року. Проте, паспорт, по якому був укладений кредитний договір мав серію АК №342774 та з нього вбачається, що це інша особа, а не [PERSON] . Під час, розгляду даної справи, відповідачем також не надано суду оригіналу кредитного договору для огляду. Договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором, які укладалися між фінансовими компаніями, суду, також, не надані. Однак, ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» звернулося до приватного нотаріуса, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, заборгованості за комісією, та відсотками. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення. Перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Однак, матеріали справи не містять письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, адресованої позичальнику, а також не містить документального підтвердження вручення зазначеної вимоги позивачу, не надано таких документів і суду. Отже, встановлені фактичні обставини у справі на підставі наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість свідчать про те, що нотаріус, підтверджуючи наявність у кредитора права на стягнення грошових сум з [PERSON] шляхом вчинення виконавчого напису, не з`ясував факт безспірності заборгованості на підставі поданих кредитором документів та умови застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №2544 від 22.01.2020 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, про що надав суду письмову заяву до початку розгляду справи, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Так як відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено звільнення відповідача від сплати 50% та повернення позивачу судового збору за подачу позовної заяви, понесені позивачем витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 454 грн. за заяву про забезпечення позову, яка була задоволена судом, підлягають стягненню на його користь з відповідача в повному обсязі. Таким чином, всього з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved