Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 13.10.2019 року з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої було пошкоджено дві опори ПЛ-04кВ №56, 57 Л-3 КТП-724. Відповідно до акту приймання виконаних робіт з капітального (поточного) ремонту втрати позивача, яких останній зазнав у зв`язку з відновленням пошкодженого майна (реальні збитки) складають 9872,89 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та відшкодувати сплачений судовий збір. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішина Ю.М., від 17.04.2020 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі. Представник позивача в судове зсідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. 24.01.2022 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.10.2019 року о 00-01 год., відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lanser, реєстраційний номер [NUMBER] , в м.Херсоні с.Комишани по вулиці Белінського, 16, не був уважним, не врахував дорожньої обстановки не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, в результаті чого збив дві опори ПЛ-04кВ №56, 57 Л-3 КТП-724. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.11.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 130 КУпАП\~та накладено штраф в розмірі 10200,00 грн. Відповідно до ч. 4.\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.10.2019 року, що призвело до пошкодження електроопор ПЛ-04кВ №56, 57 Л-3 КТП-724 є доведеною. Відповідно до акту №3-7727 приймання виконаних робіт з капітального (поточного) ремонту від 13.10.2019 року втрати позивача, які останній поніс у зв`язку з відновленням електроопор ПЛ-04кВ №56, 57 Л-3 КТП-724 складають 9872,89 грн. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 9872,89 грн. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.\~1166\~ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вимогами ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об`єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного, ст.\~22,1166,\~1187,\~1192 ЦК України,

Outcome: approved