Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

17.08.2021 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був укладений 29.03.1997 року між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від імені неповнолітнього сина [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, на Одеській Спеціалізованій Біржі нерухомості за № 97.03-332, посилаючись на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач [PERSON] має право на спадкування за законом майна, однак у серпні 2021 року вона дізналася що угода була укладена в порушення ст 227 ЦПК України (в редакції 1963 року), у зв`язку з чим право власності, зокрема право розпорядження зазначеною квартирою суттєво порушено. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. від 10.09.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На адресу відповідачів судом було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі та позовна заява, однак, повернулося повідомлення до суду з відміткою адресат відсутній за адресою. Таким чином, у встановлений судом строк відповідачами не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 08.10.1988 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свдоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . 29 березня 1997 року на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від себе та від імені неповнолітного сина [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, укладено договір № 97.03-332 купівлі-продажу квартири, [ADDRESS] . Договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі нерухомості за № 97.03-332 від 29 березня 1997 року, а також зареєстрований 06 квітня 1997 року в КП "ОМБТІ" під № 781 стр.100 кн.221пр. Відповаідно до довідки про місце проживання сім`ї та реєстрацію № 649 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач [PERSON] як дружина має право на спадкування за законом майна померлого чоловіка [PERSON] . У серпні 2021 року позивач дізналася, що угода була укладена в порушення ст 227 ЦПК України (в редакції 1963 року), у зв`язку з чим право власності, зокрема право розпорядження зазначеною квартирою суттєво порушено. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором № 97.03-332 від 29 березня 1997 року купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані у повному обсязі - покупцю була передана у власність квартира [ADDRESS] , а продавцям передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами. Крім того, Договір був зареєстрований на Одеській Спеціалізованій Біржі Нерухомості за № 97.03-332 від 29 березня 1997 року, а також зареєстрований 06 квітня 1997 року в КП "ОМБТІ" під № 781 стр.100 кн.221пр. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу - квартири під [ADDRESS] , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved