Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Підсереднє" з вимогами: - зобов`язати приватне акціонерне товариство "Підсереднє" (ЄДРПОУ: 00387134, місцезнаходження: 62608, с. Підсереднє, Великобурлуцький район, Харківська область, вул. Центральна, буд. 10) повернути належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 6,0223 га, кадастровий номер 6321484200:02:000:0645, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області; - стягнути на його користь з приватного акціонерного товариства "Підсереднє" заборгованість з орендної плати за 2019-2021 роки у розмірі 19269,00 грн; - стягнути на його користь з приватного акціонерного товариства "Підсереднє" судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 30000,00 грн та суму сплаченого судового збору. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 6321484200:02:000:0645, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,0223 га. 23.03.2011 між позивачем та ВАТ "Підсереднє", правонаступником якого є ПрАТ "Підсереднє", було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, факт передачі земельної ділянки орендарю підтверджується актом приймання-передачі до договору оренди землі від 23.03.2011. Згідно пункту 41 договору оренди договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 03.08.2011 вищевказаний договір було зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 041168900593, тобто, строк дії договору оренди землі сплив 03.08.2021. Згідно пункту 21 договору після припинення дії договору орендар повертає орендодацеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, проте після закінчення строку договору оренди і станом на день подання позовної заяви до суду, належну позивачу на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер 6321484200:02:000:0645 ПрАТ "Підсереднє" повернуто не було. У зв`язку з закінченням строку договору оренди 05.08.2021 позивач звертався до відповідача з листом про відмову продовжувати дію договору оренди від 23.03.2011 та з вимогою повернення належної йому земельної ділянки шляхом підписання відповідного акту приймання-передачі, оскільки мав намір самостійно обробляти належну йому земельну ділянку, проте, отримавши 09.08.2021 зазначений лист, відповідач жодної відповіді не надіслав. ПрАТ "Підсереднє" продовжує використовувати належну йому земельну ділянку незважаючи на закінчення строку договору оренди та відсутність будь-яких додаткових угод до договору оренди, чим порушує права позивача, як власника земельної ділянки. Також, в порушення умов договору відповідач не сплачував позивачу орендну плату за користування його земельною ділянкою за 2019-2021 роки. Відповідно до пункту 9 договору оренди землі за користування вказаною в цьому договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щорічно орендну плату в розмірі, що в грошовому виразі становить 3% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки визначеної відповідно до законодавства. Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки в грошовій формі - один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку у відповідь на запит від 04.10.2021 нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6321484200:02:000:0645 складає 214092,78 грн, а тому розмір орендної плати за рік розраховується наступним чином: 214092,78*0,03= 6423,00 грн. Загальна сума заборгованості зі сплати орендної плати за 2019-2021 роки складає 19269,00 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою звільнити та повернути належну йому земельну ділянку у зв`язку з закінченням строку договору в добровільному порядку, однак, ПрАТ "Підсереднє" ігнорує вищезазначені вимоги. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Інші заяви по суті справи. 12.11.2021 від представника відповідача - адвоката Янченкова О.С. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що ПрАТ "Підсереднє" не погоджується з доводами, викладеними в позовній заяві, вважає їх неоґрунтованими та безпідставними. Не заперечував про того, що між [PERSON] та ПрАТ "Підсереднє" 23.03.2011 було укладено строком на 10 років договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321484200:02:000:0645. Однак, всупереч умовам договору та чинного законодавства, з весни 2017 року позивач самовільно, в односторонньому порядку, розірвав договір оренди землі від 23.02.2011, вилучив її з користування у орендаря та з того часу обробляє її, чим вчинив перешкоди у користуванні переданою в оренду земельною ділянкою, вирощувати сільськогосподарську продукцію та отримувати дохід. Так, 15.03.2017, без дозволу орендаря, група сторонніх осіб, які представилися представниками позивача, почали проводити геодезичні роботи на орендованій земельній ділянці та закопувати у родючий шар ґрунту дерев`яні кілки, з приводу протиправних дій даних осіб відповідач вимушений був звертатися до Великобурлуцького ВП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області. 08.04.2017 групою сторонніх осіб, до якої входив [PERSON] на полі, розташованому на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області були проведені посівні роботи, у тому числі і на земельній ділянці кадастровий номер 6321484200:02:000:0645 загальною площею 6,0223 га. Даний факт було зафіксовано комісією, створеною у складі працівників ПАТ "Підсереднє" та депутатів Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району, у зв`язку із чим складено відповідний акт від 08.04.2017. Станом на 30.05.2017 на вказаній земельній ділянці проросли посіви сільгоспкультури соняшника посіяного [PERSON] , у зв`язку із чим ПАТ «Підсереднє» було позбавлено провести комплекс весняно-польових робіт та посіяти сільгоспкультури, це було зафіксовано комісією у складі працівників ПАТ «Підсереднє» та депутатів Підсереднянської сільської ради про що було складено відповідний акт обстеження земельних ділянок. Таким чином, орендодавцем [PERSON] вчинено перешкоди для орендаря ПАТ «Підсереднє» у вигляді закопування у ґрунт кілків та проведення весняно-польових посівних робіт, що позбавило фактичну можливість ПАТ «Підсереднє» користуватись земельною ділянкою згідно укладеного договору, що призвело до неможливості здійснити посівні роботи та отримати прибуток. Таким чином, [PERSON] , в порушення п. 29 Договору, в односторонньому порядку розірвав договір оренди, починаючи з весни 2017 року, самостійно обробляє та користується земельною ділянкою, вирощуючи на ній сільськогосподарські культури, отримує дохід. 30.05.2017, після проведення комісійного обстеження земельних ділянок та встановлення самовільного виносу земельних ділянок в натуру, закопування дерев`яних кілків, обробляння та засіву орендодавцем [PERSON] сільськогосподарської культури - соняшника, директором ПАТ «Підсереднє» підписано наказ № 89 від 30.05.2017 про завершення подальшого нарахування та виплату [PERSON] орендної плати за договором оренди землі від 23.03.2011. 09.08.2021 до ПрАТ «Підсереднє» надійшов лист від [PERSON] , в якому був акт приймання-передачі належної йому земельної ділянки. Отримавши вказаний лист, директором ПрАТ «Підсереднє» Курако В.М. був підписаний вказаний акт приймання-передачі та рпоштою направлено за адресою проживання [PERSON] . Про отримання [PERSON] вказаного листа з актом 28.08.2021 свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто [PERSON] 28.08.2021. Таким чином, [PERSON] вводить суд в оману про неповернення орендарем йому земельної ділянки, оскільки навесні 2017 року самостійно її вилучив із користування орендаря та що йому не повернуто його земельну ділянку. На підставі вищевикладеного, ПрАТ "Підсереднє" просить відмовити [PERSON] у стягненні з ПрАТ "Підсереднє" на його користь заборгованості з орендної плати за 2019-2021 роки у розмірі 19269,00 грн, відмовити в стягненні на його користь судових витрат з надання правничої допомоги у розмірі 30000,00 грн та суми сплаченого ним судового збору через необґрунтованість та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.10.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено справу в підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача приватного акціонерного товариства "Підсереднє" адвоката Янченкова О.С. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що в 2011 році підписав договір оренди земельної ділянки з ПрАТ "Підсереднє" строком на 10 років, строк договору закінчився в 2021 році. У 2017 році, а можливо в 2016 році, точної дати не пам`ятає, звертався до інституту землевпорядкування в м. Харкові для виділення його земельної ділянки в натурі. В 2017 році земельну ділянку було виділено шляхом забиття кілків, проте, на вимогу ПрАТ "Підсереднє" дані кілки він прибрав. Заперечував проти тверджень відповідача про те, що з 2017 року земельна ділянка перебуває у його користуванні. Щодо орендної плати вказав, що останній раз отримав її за 2016 рік. Починаючи з 2017 року за орендною платою не звертався, чекав закінчення строку договору. В 2021 році, після закінчення строку договору, в усній формі звертався близько 6-7 разів з вимогою повернути йому земельну ділянку, потім направив листа, у відповідь отримав поштою пусті бланки акту прийому-передачі. На даний час акту прийому-передачі не підписано, що стало підставою для звернення до суду. Щодо відзиву представника відповідача вказав, що обставини викладені у відзиві не стосуються його земельної ділянки. Також зазначив, що був присутній коли на поле приїжджали депутати для складення акту, оскільки привозив туди свою співмешканку [PERSON] , дана подія відбувалася на відстані близько 10 кілометрів від його земельної ділянки, тобто взагалі на іншому полі. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Прасолов І.В., який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, просив позовну заяву задовольнити з підстав зазначених у позові. Пояснив, що між позивачем та відповідачем 23.03.2011 було укладено договір оренди землі строком на 10 років, строк дії даного договору сплив 03.08.2021. Стороні відповідача було направлено лист з проханням підписати акт прийому-передачі, на що з боку відповідача не було ніякої реакції, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. На даний час земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача. Щодо розміру орендної плати, її розраховано відповідно до умов договору, тобто 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки за рік, загальна сума заборгованості зі сплати орендної плати за 2019-2021 роки, в межах строків позовної давності, становить 19269,00 грн. Щодо обставин викладених у відзиві зазначив, що вони не стосуються земельної ділянки позивача, акту прийому-передачі повернення земельної ділянки немає, передача земельної ділянки не може фіксуватися будь-якими документами правоохоронних органів, є акт прийому-передачі, яким позивач передав у користування земельну ділянку відповідачу, зворотного акту, яким було б повернуто земельну ділянку немає. Просив не вирішувати питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки в порядку частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ним буде подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі. Представник відповідача адвокат Янченков О.С. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що з 2017 року [PERSON] самовільно визначив межі земельної ділянки та самостійно обробляє належну йому земельну ділянку. Підприємство в 2017 році надсилало позивачу претензію з вимогами не вчиняти перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою. До суду із вимогами про розірвання договору оренди підприємство не зверталося. В 2017 році директором підприємства було видано наказ про припинення нарахування орендної плати [PERSON] , оскільки він сам отримує дохід від вирощування культур. Факт користування позивача з 2017 року вказаною земельною ділянкою підтверджується документами, які долучені до відзиву на позовну заяву. В березні 2021 року позивач звертався до відповідача з вимогою повернути належну йому земельну ділянку та скласти акт прийому-передачі, проте, йому було відмовлено, оскільки фактично він з 2017 року її вилучив з користування відповідача. В серпні 2021 від [PERSON] надійшов акт прийому-передачі в одному екземплярі, який був підписаний директором підприємства та направлений позивачу 14.08.2021. Згідно поштового повідомлення [PERSON] даний акт отримав. Вказав, що земельна ділянка не перебуває у користуванні відповідача. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Суд, заслухавши учасників справи, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,0223 га, кадастровий номер 6321484200:02:000:0645, розташованої на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 259274026 від 01.06.2021 (а. с. 9-10). У розділі "актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права" вказаного витягу, дата реєстрації 31.05.2017, на підставі договору оренди землі б/н від 23.03.2011, право оренди земельної ділянки належить публічному акціонерному товариству "Підсереднє", строк дії 10 років. 23.03.2011 між [PERSON] та ВАТ "Підсереднє" було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 6,0223 га, кадастровий номер 6321484200:02:000:0645, який 03.08.2011 зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" (а. с. 11-13). Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 23.03.2011 [PERSON] передав, а ВАТ "Підсереднє" прийняло у строкове платне користування (оренду) земельну ділянку, ріллі загальною площею 6,0223 га, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, для використання згідно з цільовим призначенням та умовами вищевказаного договору (а. с. 14). Згідно з пунктом 8 договору оренди, його укладено строком на 10 років. Після закінчення строку договору оренди, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 9 вказаного договору передбачено, що за користування вказаною в цьому договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щорічно орендну плату в розмірі, що в грошовому виразі становить 3 відсотка (2054 грн) від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки визначеної відповідно до законодавства. За домовленістю сторін орендні платежі здійснюються у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (пункт 10 згаданого договору). Відповідно до пункту 11 договору орендна плата вноситься у такі строки: в грошовій формі - один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, в натуральній - до 20 числа останнього у звітному році місяця. Відповідно до пункту 21 договору оренди після припинення дії договору, орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його укладено (пункт 35 договору). Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: - взаємною згодою сторін; - рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. (пункт 36 договору). Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається крім випадків, передбачених земельним законодавством. (пункт 37 договору) У пункті 41 договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір укладений у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один із яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію. 05.08.2021 [PERSON] направив на адресу ПрАТ "Підсереднє" лист з вимогою повернути належну йому на праві власності земельну ділянку, загальною площею 6,0223 га, кадастровий нмер 6321484200:02:000:0645, шляхом підписання акту приймання-передачі земельної ділянки, який додав до листа. Зазначений лист отримано уповноваженою особою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а. с. 17-21). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За положеннями статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з частинами другою та третьою статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У статті 11 Цивільного кодексу України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини. Вказані обставини мають певний часовий проміжок дії, який має початок та закінчення. У частині першій статті 251 Цивільного кодексу України строк визначено як певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином чи рішенням суду (частина третя статті 251 Цивільного кодексу України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 Цивільного кодексу України. Згідно із частиною третьою статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України деталізовано принцип свободи договору. Зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тому вольовий характер визначення строку не викликає сумніву. Тобто сторони наділені значними можливостями впливати на момент настання або закінчення строків, оскільки можуть змінювати строк, наближати або віддаляти його настання. У статті 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Частиною першою та другою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом. На час підписання договору оренди, 23.03.2011, частина друга статті 124 Земельного кодексу України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. У частині другій статті 125 Земельного кодексу України вказано, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у частині другій статті 126 Земельного кодексу України. Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон "Про оренду землі" (№ 161-XIV) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. У статті 13 Закону № 161-XIV надано визначення договору оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону № 161-XIV). Згідно зі статтею 18 названого Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Статтею 20 Закону № 161-XIV передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. У Цивільному кодексі України передбачено як визначення строку, так і початку перебігу строку та його закінчення. Статтею 252 Цивільного кодексу України вказано, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 253 Цивільного кодексу України). Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 Цивільного кодексу України). Переважна більшість правовідносин, які урегульовані нормами цивільного законодавства, є відносинами, у яких забезпечується правомірна поведінка їх суб`єктів та нормальна реалізація ними суб`єктивних прав і виконання суб`єктивних обов`язків. Тому і строки у таких правовідносинах є строками здійснення суб`єктивних цивільних прав та виконання обов`язків. Це загальне правило закріплено у статті 631 Цивільного кодексу України, зокрема що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Разом з тим у частині третій вказаної статті обумовлено, що сторони можуть установити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Момент укладення договору передбачений у статті 640 Цивільного кодексу України і пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх його істотних умов та дотриманням певних вимог, якими є передання майна або вчинення іншої дії, нотаріальне посвідчення договору або його державна реєстрація, якщо таке передбачено актами цивільного законодавства. У спеціальному Законі № 161-XIV вказано, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18). Можна зробити висновок, що сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору, оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства. Поряд з тим, якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом № 161-XIV, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цих договорів має значення не момент їх підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Такі висновки щодо набрання чинності договором оренди земельної ділянки зроблено у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), у мотивувальній частині якої міститься роз`яснення аналогічного розуміння правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13). [PERSON] , як орендодавець, та ВАТ "Підсереднє", як орендар, підписали договір оренди земельної ділянки площею 6,0223 га, кадастровий номер 6321484200:02:000:0645, 23.03.2011. При цьому сторони узгодили у пункті 8 договору строк його дії - 10 років, у пункті 31 передбачили обов`язок орендаря приступати до використання земельної ділянки після набуття чинності даного договору та у пункті 41 визначили, що цей договір набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації договору. Інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить. З договору оренди вбачається, що він зареєстрований 03.08.2011 Харківською регіональною філією ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах". Суду не надано будь-яких доказів які б підтверджували намір відповідача реалізувати своє переважне право на поновлення вказаного договору та повідомлення про це орендаря в строки, зазначені в пункті 8 договору. Як установлено судом, та не заперечувалося представником відповідача, між [PERSON] та ВАТ "Підсереднє" 23.03.2011 укладено договір оренди земельної ділянки на 10 років. Даний договір набрав чинності з 03.08.2011, тобто з моменту реєстрації речового права. Дія договору припинилася 03.08.2021. Доводи представника відповідача про те, що фактично з весни 2017 року орендодавець [PERSON] визначив межі своєї земельної ділянки в натурі на місцевості та самостійно обробляє її по теперішній час не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Надані до відзиву відповідачем та досліджені у судовому засіданні докази, а саме: копії листів Великобурлуцького ВП від 27.03.2017 та від 14.04.2017 (а. с. 47, 53), висновків від 24.03.2017 та від 13.04.2017, складених за результатами проведення перевірки повідомлення головного агронома ПАТ "Підсереднє" [PERSON] (а. с. 48-49), доповідної Пільгуй О.В. від 08.04.2017 про те, що невідомі особи на полі № 8 проводять весняно-польові роботи (а. с. 50), акту від 08.04.2017, складеного за участі депутатів Підсереднянської сільської ради, про те, що на невідомими особами в присутності, у тому, числі [PERSON] , проводиться посів сільськогосподарської культури на полі № 8 (а. с. 51-52), акту від 30.05.2017 про обстеження земельних ділянок, які передані громадянами в оренду ПАТ "Підсереднє" та якими не дотримано вимоги п. 29 Договорів, з якого вбачається, що проведено огляд і земельної ділянки [PERSON] кадастровий номер 6321484200:02:000:0645, з фототаблицями, на яких відсутнє позначення саме земельної ділянки [PERSON] , не доводять того факту, що [PERSON] самостійно, починаючи з 2017 року і по теперішній час, обробляється належна йому земельна ділянка. Окрім того, суду не надано доказів того, на якому саме полі розташована земельна ділянка позивача і що вищезазначені акти були складені, у тому числі, у зв`язку із проведенням посіву сільськогосподарських культур саме [PERSON] та саме на належній йому земельній ділянці. Як зазначено позивачем, ним дійсно у 2017 році вживалися заходи щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, проте, в подальшому, на вимогу орендаря, межові знаки (кілки) він прибрав. Твердження відповідача про те, що на даний час земельна ділянка фактично передана [PERSON] за актом приймання-передачі, проект якого було направлено (а. с. 17-18) позивачем та підписаний керівником ПрАт "Підсереднє", тобто відсутній предмет спору в даній справі, не приймається судом, оскільки із наданої копії журналу реєстрації вихідної документації ПрАТ "Підсереднє" (а. с. 76-77) вбачається про направлення [PERSON] акту вих. №52 від 14.08.2021, проте, доказів того, що було направлено саме акт приймання-передачі земельної ділянки позивача, підписаним орендарем, суду не надано. При цьому, [PERSON] у судовому не заперечував про отримання поштою проекту направленого ним акту без підпису керівника ПрАТ "Підсереднє". Тобто, судом не встановлено факту передачі земельної ділянки після закінчення строку дії договору оренди. За приписами статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Якщо договір оренди землі не поновлено, у зв`язку із чим він припинив свою в орендаря виник обов`язок повернути земельну ділянку, а у зв`язку із його тривалим невиконанням наявні підстави для повернення орендарем земельної ділянки орендодавцю за актом приймання-передачі в примусовому порядку. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 в справі №903/129/18. Також, безпідставно відповідач зазначає про розірвання в односторонньому порядку [PERSON] договору оренди, оскільки таке не передбачено договором та суперечить вимогам закону. Відповідач, посилаючись на порушення з боку [PERSON] умова договору, а саме п. 29 договору, не надав доказів того, що ним вживалися заходи для припинення дії договору. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовна заява в частині повернення земельної ділянки, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. В судовому засіданні суду сторонами не заперечувався факт несплати орендної плати за договором оренди, починаючи з 2017 року. Таким чином, з боку відповідача вбачається порушення п. 9 Договору оренди, згідно якого, за користування вказаною в цьому договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щорічно орендну плату в розмірі, що в грошовому виразі становить 3 відсотка (2054 грн) від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки визначеної відповідно до законодавства. За домовленістю сторін орендні платежі здійснюються у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (пункт 10 згаданого договору). Однак, суд не погоджується з визначенням позивачем розміру орендної плати виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 23.09.2021. Згідно з частинами першою та другою статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Згідно з частинами 1, 2 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. За змістом статті 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до частини 2 статті 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Ураховуючи норми статей 14, 632 ЦК України і статей 21,30 Закону України "Про оренду землі", положення пунктів 9, 10 договору оренди від 23.03.2011, суд вважає, що ані законом, ані умовами цього договору не передбачено обов`язку орендаря самостійно індексувати розмір орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки без попереднього внесення відповідних змін до договору оренди. Чинним законодавством не передбачено положень про зміну розміру орендної плати за користування орендованим майном саме з моменту прийняття таких змін, а надається право сторін правовідносин у подальшому ініціювати внесення відповідних змін до договору. Отже, до моменту внесення змін до договору оренди, в тому числі за рішенням суду, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату в розмірі, передбаченому чинним договором оренди (аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі №916/1578/15-г, та у постанові Верховного Суду від 09.06.2020 року у справі №911/2658/18). Розмір орендної плати за умовами договору оренди має обраховуватись з урахуванням індексу інфляції, а нарахування орендної плати за спірний період із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель є безпідставним, оскільки між сторонами не укладено додаткову угоду до договору оренди щодо перерахунку орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі. Зміна нормативної грошової оцінки внаслідок індексації є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати шляхом внесення відповідних змін до договорів оренди землі його учасниками. Зазначене не тягне автоматичної зміни умов договорів щодо розміру орендної плати. Аналогічну правову позицію Верховного Суду викладено у постановах від 30.03.2018 у справі № 916/3236/16, від 01.10.2018 у справі № 916/3233/16, від 19.12.2019 у справі № 922/1137/19, від 16.03.2020 у справі №922/1658/19. Тому, розмір заборгованості з орендної плати за період з 2019 по 2021 роки (в межах позовних вимог) становить 6554 грн.: за 2019 - 3% від нормативної грошової оцінки 2054 грн Х 104,00 (індекс інфляції за 2019) = 2138,21 грн. за 2020 - 3% від нормативної грошової оцінки 2054 грн Х 105,00 (індекс інфляції за 2020) = 2156,70 грн. 3% від нормативної грошової оцінки 2054 грн Х 110,00 (індекс інфляції за 2021) = 2159,40 грн. Тому, в частині стягнення заборгованості з орнедної плати позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір за дві вимоги у розмірі 1816 грн. 00 к. З огляду на те, що позивачем було заявлено дві вимоги, з яких одна задоволена частково, суд визначає суму судового збору пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі у розмірі 308 грн. 85 к. + 908 грн = 1216 грн. 85 к. Відповідно до вимог частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем у позовній заяві та представником у судовому засіданні заявлено про те, що орієнтовний розмір понесених витрат складає 30000 грн, однак, докази на підтвердження вказаних витрат ним буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Outcome: partial