Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

30 грудня 2021 року позивач приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група") звернулося до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми\~сплаченого страхового\~відшкодування Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 жовтня 2020 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mazda», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням громадянина Азербайджанскої Республіки [PERSON] . Під час цієї пригоди було заподіяні механічні пошкодження автомобілю марки «Ford», державний номерний знак [NUMBER] . Пригода відбулась унаслідок порушення\~Правил дорожнього руху\~відповідачем у справі. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування № 28-0199-2700/19-2926 від 5 грудня 2019 року, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Ford», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 11 015 грн. На підставі\~ст. 27 Закону України "Про страхування",\~ст. 993 ЦК України\~позивач стверджував, що оскільки він виплатив страхувальнику страхове відшкодування, до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, котрою є [PERSON] . З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування, у сумі 11\~015,00 грн. та судовий збір у сумі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 06 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак 01 лютого 2022 року (вх. № 5084/22) на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно частини четвертої\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 23.10.2020 року приблизно об 11 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом «Mazda CX-9», державний номерний знак [NUMBER] , поблизу будинку №12А по проспекту Академіка Глушкова в місті Києві, порушив вимоги пункту 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме - при перестроюванні, не надав переваги в русі автомобілю «Ford», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався праворуч в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним транспортним засобом, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року у справі № 752/21972/20, яка набрала законної сили. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 22 жовтня 2020 року за участю автомобілів марки «Ford», д.н.з. [NUMBER] та Mazda, д.н.з. [NUMBER] , є відповідач [PERSON] . На момент настання страхового випадку водій автомобілю марки Mazda, д.н.з. [NUMBER] (відповідач) не був застрахований відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується витягом полісу по ТЗ АЕ6120 ІО із централізованої бази даних МТСБУ. На момент настання дорожньо - транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування № 28-0199-2700/19-2926 від 05 грудня 2019 року, який був укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ПП «ВІП-РЕНТ» щодо автомобіля марки «Ford», державний номерний знак [NUMBER] згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вищенаведеному транспортному засобу. Як вбачається з копії заяви від 23.10.2020 року власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до ПАТ "СГ "Україська страхова група" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Частиною 2\~ст. 8 Закону України "Про страхування"\~визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1\~ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1\~ст. 25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Враховуючи те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Ford», д.н.з. [NUMBER] , спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від № 28-0199-2700/19-2926 від 05 грудня 2019 року складено страховий акт від 23.11.2020 № СТОКА - 13897, яким цей випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику ПП «ВІП РЕНТ» страхового відшкодування у сумі 11015,00 грн. 24 листопада 2020 року ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" сплатило ПП «ВІП РЕНТ» страхове відшкодування у сумі 11015,00 грн., що стверджується платіжним дорученням № 29113 від 24.11.2020 року. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, якій виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальній за завдані збитки. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною першою та другою ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 22 жовтня 2020 року, власнику пошкодженого автомобіля ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" сплачено страхове відшкодування, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON] , у сумі 11\~015 грн. перейшло до зазначеного страховика. При цьому, в судовому засіданні відповідач визнав суму страхового відшкодування, заявленого позивачем і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченого страхового відшкодування в розмірі 11015 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 1135 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача 1135 грн. 00 коп.

Outcome: approved