Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07.09.2017 року вона уклала шлюб з відповідачем у Потелицькій сільській раді Жовківського району Львівській області, актовий запис № 18. Від шлюбу у них народився син- [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі з відповідачем життя в них не склалося через постійні конфлікти через протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Близько трьох років разом не проживають. За таких обставин позивачка вважає, що сім`я остаточно розпалась, зберегти її неможливо і подальше життя з відповідачем є також неможливим. Спільного господарства з відповідачем вони не ведуть, між ними втрачено всі подружні звязки, відсутні любов і повага один до одного.Просить суд шлюб розірвати. Крім цього, зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, добровільно не надає фінансової допомоги на утримання сина. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від заробітку відповідача щомісячно. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Просить суд розірвати шлюб та стягнути аліменти, судові витрати з розірванням шлюбу не вирішувати. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак на адресу суду подав заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у Потелицькій сільській раді Жовківського району Львівської області 07.09.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 18. За час перебування сторін у шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Потелицькою сільською радою Жовківського району Львівської області 03.01.2019 року. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що спільне проживання, ведення спільного господарства та підтримання шлюбно-сімейних відносин припинено більше двох років тому. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, сім`я фактично не існує. Суд враховує, що відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав. Суд приходить до переконання про розірвання шлюбу між сторонами. Судом встановлено, що у сторін, за час перебування у шлюбі, народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Потелицькою сілською радою Жовківського району Львівської області 03.01.2019 року. З довідки № 1233, яка видана Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 12.10.2021 року встановлено, що позивачка - [PERSON] фактично зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: син, [PERSON] , [INFO] . З довідки № 1234, яка видана Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 12.10.2021 року встановлено, що [PERSON] має на утриманні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Крім цього, суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що дочка проживає разом із матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно не надає коштів в достатньому розмірі на її утримання, з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку. Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 181СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/, суд визначаючи розмір аліментів виходить з того, що такий має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А тому, враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, а також обов`язок обох батьків на утримання дітей, той факт, що дитина знаходиться на утриманні позивача, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача належить стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а саме, сина, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача необхідно стягнути 908 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved