Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 18.06.1983 року вони уклали шлюб, про що було видано свідоцтво серії [NUMBER] (зареєстрований Генічеським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонської області, актовий запис № 86). Від вказаного шлюбу неповнолітніх чи малолітніх дітей не має. Подружжя разом не проживає з 2015 року, спільне господарство не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він зловживає спиртними напоями, а також між ними відсутнє взаєморозуміння, через різні погляди на життя. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не має. Спільне життя та збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача. Тому, [PERSON] просить суд розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований Генічеським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонської області, актовий запис № 86. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] на дошлюбне « [PERSON] » не змінювати - залишити [PERSON] . Ухвалою суду від 13.10.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду справи повідомлялась належним чином. Проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання відповідач не прибув повторно, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки. Жодних клопотань на адресу суду не надходило. відзив до суду не надходив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.06.1983 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який зареєстрований Генічеським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонської області, актовий запис № 86. Після одруження дружина змінила прізвище на - [PERSON] . Від вказаного шлюбу неповнолітніх чи малолітніх дітей не має. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, через різні погляди на життя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved