Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

I.Виклад позицій позивача та відповідача. 17.12.2021 [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Залокоцька В.Д. звернулася до суду з позовом до Шаргородської міської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка постійно проживала і була зареєстрована в м. Шаргород Вінницької області. Після її смерті залишилось спадкове майно, на яке вона має право як спадкоємець за законом. Інших спадкоємців немає. До складу спадщини, в тому числі входить і земельна частка (пай) площею 2,27 умовних кадастрових гектари на території Шаргородської міської ради Вінницької області. Спадщину після смерті матері вона прийняла шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном. Сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] видавався, але був втрачений. 29.11.2021 державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніним О.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну частку (пай). Позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,27 умовних кадастрових гектари на території Шаргородської міської ради Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0086407, зареєстрованого 17.07.1997 за № 34. Представник відповідача Шаргородської міської ради Вінницької області - адвокат Країло С.В. позовні вимоги визнав у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У підготовче засідання сторони не з`явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує, представник відповідача Шаргородської міської ради Вінницької області - адвокат Країло С.В. визнає позовні вимоги в повному обсязі. Сторони просили ухвалити рішення у підготовчому засіданні (а.с.25 - 28). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 26 січня 2022 року, з викликом сторін. Відповідачеві - Шаргородський міській раді Вінницької області запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 20-21). Ухвалу суду від 20.12.2021 направлено на адресу відповідача, яку Шаргородська міська рада отримала 21.12.2021 (а.с.22). Відповідач - Шаргородська міська рада Вінницької області відзив на позовну заяву не подала. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У підготовчому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала і була зареєстрована в м. Шаргород Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області 01.12.2006 та довідкою Шаргородської міської ради №2438 від 04.11.2021 (а.с. 10, 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається, в тому числі, з права на земельну частку (пай) площею 2,27 га, яка знаходиться на території Шаргородської міської ради Вінницької області. Із довідки Відділу №2 Управління у Жмеринському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 23.09.2021 № б/н вбачається, що відповідно запису Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) №34 від 17.07.1997 на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0086407 площею 2,27 умовних кадастрових гектарів, виданого на підставі рішення Шаргородської райдержадміністрації від 18.09.1996 №255 (а.с.12). Зазначений вище сертифікат на земельну частку (пай) був втрачений, у зв`язку з чим у газеті "Шаргородщина" було поміщено оголошення про втрату сертифікату та визнання його недійсним (а.с. 15). [INFO] [PERSON] померла (а.с.10). Із довідки виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №2438 від 04.11.2021 вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарській книзі разом із спадкодавцем на день її смерті проживала та була зареєстрована дочка [PERSON] (а.с.11). Спадкоємцем за законом померлої [PERSON] є її дочка [PERSON] (а.с.4-5). 29.11.2021 державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Хлапоніним О.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну частку (пай) (а.с.14). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно зі ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). В силу ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Приписами ст.ст. 1217, 1218 ЦК України та ст. З Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Згідно ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті громадянина відкривається спадщина. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України … Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю. VІ. Висновки суду. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб набула право на земельну частку (пай), що належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0086407, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 17.07.1997 за № 34 згідно рішення Шаргородської райдержадміністрації №255 від 18.09.1996. Вказаний сертифікат втрачений, що є перешкодою для видачі нотаріусом спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, у разі відсутності сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відтак, оскільки [PERSON] було видано сертифікат на земельну частку (пай), то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної частки (паю) з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельної частки (паю) у натурі у вигляді земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю. Визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи, що відповідачем Шаргородською міською радою Вінницької області визнано позовні вимоги [PERSON] , про що подано до суду відповідну заяву, то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки право [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved