Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У подружжя [INFO] народився син [PERSON] . Позивач зазначила, що на сьогодні шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] вказувала, що син [PERSON] мешкає з нею за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказала, що має постійне місце проживання, у якому створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, вона працевлаштована, має стабільний дохід. У матеріалах справи містяться відзив відповідача, у яких останній заперечує проти позову, виказує свою незгоду щодо висновку Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2022 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, при цьому представник позивача подав суду заяву, у якій вказував, що позов підтримує у повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити, здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Представники третьої особи Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надали висновок про визначення місця проживання дитини та просили розглядати справу за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 25.09.2009 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №929. У подружжя [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.09.2019 року у справі №756/8408/18 шлюб між сторонами справи було розірвано. На сьогодні [PERSON] мешкає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується висновком про визначення місця проживання дітей Оболонської районної державної адміністрації (а.с.50). Нормами ч. ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. На час звернення [PERSON] до суду з позовом, малолітній [PERSON] , [INFO] , не досяг десяти років, його батьки мешкають окремо, вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітній син. Ст. 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст. ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. П. 72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація у висновку від 11.12.2019 року за №104-11404 врахувала обставини, передбачені вищевказаним Порядком, та вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.57). У суду немає підстав вважати, що вказаний висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю на сьогодні максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved