Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У серпні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви вказано, що 22.07.2000 року Відділом реєстрації актів громадського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 302. На даний час, сторони припинили спільне проживання, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім`ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2020 року до участі у справі, в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. 26.03.2021 року на адресу суду від Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист, у якому повідомляє про відсутність вимог, які передбачали б участь органу опіки та піклування у вирішенні вказаної справи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.07.2021 року визнано обов`язковою явку позивача та відповідача у судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, вимоги позовної заяви підтримав, на задоволенні наполягає. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовної заяви не заперечує. Третя особа в засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що Відділом реєстрації актів громадського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 22.07.2000 року зроблено запис № 302. Після одруження чоловіку та дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції , який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З положень статті 12 Конвенції вбачається, що чоловік і жінка, які досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом сторін і жінки є право на розірвання шлюбу, з урахуванням статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Під час розгляду заяви судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Крім того, за часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved