Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

10 грудня 2021 року Чернігівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути грошові кошти в сумі 2369 грн. 03 коп. Обгрунтовано позов тим, що з 24 жовтня 2018 року до 11 квітня 2019 року [PERSON] перебував на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітний і отримував соціальні послуги та забезпечення відповідно до статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що відповідач у період знаходження на обліку перебував у цивільно-правових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лекс» з 15 вересня 2018 року до 30 листопада 2018 року, проте не повідомив ці обставини та продовжував перебувати на обліку як безробітний і отримувати допомогу по безробіттю. Оскільки на момент звернення до Чернігівського міського центру зайнятості відповідач належав до зайнятого населення та не мав права на отримання такого статусу і призначення допомоги по безробіттю, а тому нарахована і виплачена йому допомога по безробіттю за період з 31 жовтня 2018 року до 19 грудня 2018 року підлягає поверненню. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 24 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до Чернігівського міського центру зайнятості із заявами, в яких просив надати йому статус безробітного (а.с. 10) і призначити виплату допомоги по безробіттю (а.с. 11). У заяві про надання (поновлення) статусу безробітного відповідач, зокрема, вказав, що не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно; пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує; не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності; не отримує відповідно до законодавства: допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною-інвалідом 1 групи, особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку, грошове забезпечення як батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства; не навчається на денній (очній) формі навчання (а.с. 10). Наказом Чернігівського міського центру зайнятості № НТ181030 від 30 жовтня 2018 року надано [PERSON] статус безробітного з 24 жовтня 2018 року, а наказом № НТ181031 від 31 жовтня 2018 року - призначено допомогу по безробіттю з 31 жовтня 2018 року до 25 жовтня 2019 року відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 22, частини першої статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 9). Згідно із наказом Чернігівського міського центру зайнятості від 28 травня 2019 року № НТ190528 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 11 квітня 2019 року відповідно до підпункту 13 пункту 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», у зв`язку з невідвідуванням безробітним ДСЗ без поважних причин 30 календарних днів і більше (а.с. 9 на звороті). Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що в період перебування відповідача на обліку як безробітного, він перебував у цивільно-правових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лекс» з 15 вересня 2018 року до 30 листопада 2018 року, про що складено акт № 108 від 01 лютого 2021 року (а.с. 27). Так, з інформації, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 01 лютого 2021 року на лист Чернігівського міського центру зайнятості від 20 січня 2021 року № 08/310, вбачається, що в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування містяться відомості про те, що [PERSON] працював за договором підряду на виконання робіт, укладеним 15 вересня 2018 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лекс», який припинив свою дію 30 листопада 2018 року (а.с. 25). Про наявність укладеного цивільно-правового договору відповідач не повідомив центр зайнятості. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Підпунктом 2 пункту 23 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 року № 792, визначено, що підставою для відмови у наданні статусу безробітного є, зокрема, встановлення факту зайнятості особи, у тому числі отримання повідомлення від роботодавця про працевлаштування особи. Таким чином, оскільки відповідач перебував у цивільно-правових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лекс» з 15 вересня 2018 року до 30 листопада 2018 року, а тому на момент звернення до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного він належав до зайнятого населення і не мав права на отримання цього статусу та призначення допомоги по безробіттю. Відповідно до пункту 18 частини другої статті 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Згідно із частинами другою, третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов`язана повідомити про це державну службу зайнятості. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до довідки-розрахунку матеріального забезпечення № 06/477 від 02 лютого 2021 року сума нарахованого відповідачу матеріального забезпечення, яке підлягає поверненню становить 2369 грн. 03 коп. - допомога по безробіттю за період з 31 жовтня 2018 року до 19 грудня 2018 року (а.с. 26). На підставі наказу Чернігівського міського центру зайнятості № 29 від 03 лютого 2021 року «Про відшкодування коштів [PERSON] » відповідачу надіслано листа від 03 лютого 2021 року № 05/496 щодо необхідності повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, в сумі 2369 грн. 03 коп. (а.с. 41, 42), однак кошти відповідач у добровільному порядку не повернув. Таким чином, враховуючи, що на момент звернення відповідача до Чернігівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідач належав до зайнятого населення і не мав права на отримання цього статусу та призначення допомоги по безробіттю, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved