Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» - Невечеров Д.В., звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованість за період з 18.05.2018 року по 17.05.2021 року за несвоєчасне погашення кредиту 3 % річних в розмірі 2861,50 грн. та інфляційних втрат в розмірі 5550,82 грн., а всього стягнути - 8412,32 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ціна позову визначена позивачем в розмірі 8412,32 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 23 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі директора Харківської філії АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено Кредитний договір №68/08-Р. За умовами кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 31 600,00 доларів США на строк з 23 червня 2008 року по 21 червня 2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,8 % річних. Банком зобов`язання по кредитному договору виконані в повному обсязі. Позичальнику було відкрито позичковий рахунок та видана сума кредиту готівкою з каси банку. В подальшому кредитна заборгованість позичальника була реструктуризована, за згодою сторін була змінена валюта кредиту з долара США на гривню та узгоджено новий графік погашення кредиту, збільшено строк кредитування, про що між банком та позичальником до кредитного договору було укладено Додаткову угоду №1 від 24 жовтня 2011 року. Згідно підпункту 1.1.3 пункту 1.1. кредитного договору від 23 червня 2008 р. №68/08-Р в редакції Додаткової угоди №1 від 24 жовтня 2011 року банк відкриває позичальнику мультивалютну не відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 160 348, 65 грн. на строк з 24 жовтня 2011 року по 21 червня 2021 року, зі сплатою 14,2% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи з 19,2% річних. Пунктом 3.1. Додаткової угоди № 1 та графіком платежів до кредитного договору, позичальник зобов`язався повернення кредиту здійснювати на рахунки в АБ «Укргазбанк» щомісячно до 10-го числа кожного місяця, починаючи з 10.11.2011 року по 600 грн., з 10.11.2012 р. по 10.05.2021 р. по 1 470,00 грн., а 21.06.2021 року сплатити 1 738,65 грн. Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався один раз на місяць не пізніше 10 десятого числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами та у день закінчення строку, на який надано кредитні кошти, у відповідності з п. 1.1.3 цього договору, а також в день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами, отриманими в межах встановленого п. 1.1.3 цього договору ліміту на рахунок в АБ «Укргазбанк». З метою забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником узятих на себе кредитних зобов`язань, 23.06.2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки № 64/08-Р, згідно з умовами якого в забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитом, позичальник передала в іпотеку однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №68/08-Р від 23 червня 2008 року. Додатковою угодою від «24» жовтня 2011 року №1 до Договору поруки від 23 червня 2008 року №68/08-Р у договір поруки внесено зміни щодо валюти та суми кредиту, строків виконання зобов`язання, розміру процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржникам. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК Україна). У зв`язку з невиконанням позичальником та поручителем умов та зобов`язань за кредитним договором та Договором поруки, 12.02.2015 року банк звернувся до суду з позовом до боржників та просив в рахунок погашення заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором №68/08-Р від 23 червня 2008 р., загальна сума якої станом на 16.03.2015 р. становила 136850,86 грн. та складалася із заборгованості по кредиту строкової в розмірі 112403,65 грн.; заборгованості по кредиту простроченої в розмірі 22 008,26 грн.; заборгованості по процентах поточної в розмірі 882,85 грн.; заборгованості по процентах простроченої в розмірі 1556,10 грн.: - звернути стягнення на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить позичальнику [PERSON] , шляхом примусового продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із дотриманням вимог цього Закону; стягнути з боржника [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №68/08-Р від 23 червня 2008 р, станом на 16.03.2015 р. в сумі 136 850,86 грн. та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28.04.2016 р. в рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитним договором № 68/08-Р від 23.06.2008 року, у сумі 136850,86 грн. було звернуто стягнення на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить позичальнику шляхом примусового продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Стягнуто з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК», як солідарного боржника з позичальником заборгованість за кредитним договором № 68/08-Р від 23.06.2008 р. станом на 16.03:2015 р. в сумі 136850,86 грн., яка складається з заборгованості по кредиту строкової в розмірі 112403,65 грн.; заборгованості по кредиту простроченої в розмірі 22008,26 грн.; заборгованості по процентах поточної в розмірі 882,85 грн.; заборгованості по процентах простроченій' в розмірі 1556,10 грн., з врахуванням коштів отриманих при зверненні стягнення на предмет іпотеки. Також з боржників були стягнуті судові витрати. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 28.04.2016 р. набрало чинності. На час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 06.06.2014 р. рішення апеляційного суду не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить позичальнику, шляхом примусового продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із дотриманням вимог цього Закону. Таким чином, представник позивача зазначає, що належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків і комісії за користування кредитом. Наявність судового рішення за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Боржники [PERSON] та [PERSON] продовжують не виконувати свої зобов`язання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, внаслідок чого за період з 18.05.2018 р. по 17.05.2021 р. утворилась сума заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3 % річних) в розмірі 2 861, 50 гривень та сума заборгованості з інфляційних втрат в розмірі 5 550, 82 грн., а всього 8 412, 32 грн. Враховуючи те, що боржники порушили виконання взятих на себе зобов`язань за договором, зокрема, своєчасно не повернули кредитні кошти та не сплатили проценти за їх користування, не сплатили пеню, нараховану за порушення зобов`язань за договором, в зв`язку з чим банк був вимушений звернутись з позовом до суду - то за таких обставин банк має законне право на стягнення з боржників 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. За порушення боржниками виконання своїх зобов`язань, банк, у відповідності з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України має право на відшкодування 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідачів 3% річних згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України та інфляційних втрат внаслідок несвоєчасного погашення кредиту та процентів з 18.05.2018 р. по 17.05.2021 року, а також стягнути витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 22.07.2021 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк, відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень, які зазначені у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначає, що 23.06.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та нею укладено кредитний договір № 68/08-Р. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено Договір іпотеки № 64/08-Р за яким в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS] . 24.10.2011 року між банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою за згодою сторін реструктиризовано борг, шляхом зміни валюти кредиту з долара США на гривню, узгоджено новий графік погашення, збільшено строк кредитування. Згідно п. п. 1.1.3 п. 1.1. кредитного договору (в редакції Додаткової угоди № 1) банк відкриває [PERSON] мультивалютну не відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 160 348,65 грн. на строк з 24.10.2011 року по 21.06.2021 року, зі сплатою 14.2% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором ставка встановлюється, виходячи з 19,2% річних. Пунктом 3.1. кредитного договору та графіком платежів (Додаток № 2 до Кредитного договору) [PERSON] зобов`язалася повернення кредиту здійснювати на рахунки банку щомісячно до 10-го числа кожного місяця, починаючи з 10.11.2011 року по 600 грн., з 11.02.2013 по 11.05.2021 року по 1 499,00 грн., а 21.06.2021 року сплатити 1 477,65 грн. Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався один раз па місяць не пізніше 10 десятого числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами та у день закінчення строку, на який надано кредитні кошти, у відповідності з п. 1.1.3 цього договору, а також в день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту, сплачувати проценти за користування кредитними коштами. 03.12.2014 року банк надіслав [PERSON] вимогу про дострокове (протягом 10 днів) повернення кредиту, процентів та штрафних санкцій в сумі 142 930,33 грн. 12.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнення просив в рахунок погашення заборгованості, загальна сума якої станом на 16.03.2015 року становила 136 850,86 грн. звернути стягнення на квартиру. 28.04.2016 року рішенням апеляційного суду Харківської області у справі № 644/1299/15-ц апеляційну скаргу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.01.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором, загальна сума якої станом на 16.03.2015 року становила 136 850,86 грн. та складалася із заборгованості по кредиту строкової в розмірі 112 403,65 грн.; заборгованості по кредиту простроченої в розмірі 22 008,26 грн.; заборгованості по процентах поточної в розмірі 882,85 грн.; заборгованості по процентах простроченої в розмірі 1 556,10 грн. - звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] . Відповідач зазначає, що рішенням апеляційного суду Харківської області у справі № 644/1299/15-ц від 28.04.2016 року, що набрало законної сили, встановлено вищезгадані обставини кредитних взаємовідносин позивача та [PERSON] та зокрема ту обставину, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 16.03.2015 року становив 136 850,86 грн. 11.04.2018 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позичальник продовжує не виконувати умови кредитного договору, не дотримується щомісячного графіку погашення кредиту, не провадить погашення процентів за користування кредитними коштами, в результаті чого за період з 16.03.2015 року по 12.02.2018 року утворилась заборгованість по процентах поточна в сумі 706,50 грн., та заборгованість по процентах прострочена в сумі 56 625,92 грн., а всього 57 332,42 грн. 12.07.2018 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» збільшив суму заборгованості за кредитним договором, яка підлягає до стягнення, та просив стягнути за період з 17.03.2015 року по 08.06.2018 року заборгованість по процентах поточну в сумі 1982.91 грн. та заборгованість по процентах прострочену в сумі 60 172,31 грн., а всього - 62 155.22 гри. 30.05.2019 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/4635/18, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04.11.2019 року позовні вимоги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» залишені без задоволення, виходячи з того, що банк скористався правом вимоги дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України), у зв`язку з чим кредитний договір припинив свою дію та банк втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за договором. Таким чином, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/4635/18 від 30.05.2019 року, що набрало законної сили, встановлено обставини кредитних взаємовідносин позивача та відповідача [PERSON] та зокрема ту обставину, що банк скористався правом вимоги дострокового погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредитний договір припинив свою дію, а банк втратив можливість здійснення нарахування після 16.03.2015 року. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, на підставі рішення апеляційного суду Харківської області у справі № 644/1299/15-ц від 28.04.2016 року та рішення Дзержинською районного суду м. Харкова у справі № 638/4635/18 від 30.05.2019 року, що набрали законної сили, не підлягає доказуванню та обставина, що остаточна та кінцева заборгованість за кредитним договором сформована станом на 16.03.2015 року на підставі рішення суду у справі № 644/1299/15-ц та становить 136 850,86 грн. [PERSON] повністю сплатила заборгованість за кредитним договором в сумі 136 850,86 гри., що підтверджується квитанціями за березень 2015 року, липень 2016 року, а також квитанціями за період з квітня 2018 року до лютого 2020 року, що також не спростовується позивачем. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, за період з 18.05.2018 року по 17.05.2021 року утворилась сума заборгованості, щодо якої застосовано ст. 625 ЦК України. Разом з цим, починаючи з 20.02.2020 року будь-яка заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором та/або рішенням суду відсутня. Вказана обставина визнається позивачем, оскільки розрахунок здійснюються до 19.02.2020 року, що свідчить про помилковість вказаного позивачем періоду стягнення по 21.05.2021 року. Крім того, банк скористався правом вимоги дострокового погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредитний договір припинив свою дію, а банк втратив можливість здійснення нарахування після 16.03.2015 року, внаслідок чого остаточна та кінцева заборгованість за рішенням суду станом на вказану дату складала 136 850,86 грн. У зв`язку з чим починаючи з 16.03.2015 року відсутнє прострочення зобов`язання за кредитним договором, оскільки останній припинив свою дію. [PERSON] здійснювала виконання рішення суду про стягненим заборгованості кредитним в порядку (строки), погоджені між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та нею. 17.04.2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» із заявою, в якій просила не передавати на примусове виконання виконавчий лист та зобов`язувалась погасити заборгованість відповідно до запропонованого нею графіку. Листом від 24.05.2018 року №51708/544/2018 ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», розглянувши вищезазначену заяву, банк погодив погашення [PERSON] заборгованості в строк до 31.12.2019 року згідно графіку, запропонованого в заяві [PERSON] . Таким чином, між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] за домовленістю сторін встановлений строк для виконання зобов`язання щодо погашення відповідної заборгованості. Вищезазначена домовленість підтверджується, як спільним його дотриманням, так і наданим позивачем розрахунком заборгованості. Відтак, сумою заборгованості, що є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, можна визначити лише ту суму, що не на\-була сплачена за відповідний період, згідно узгодженого сторонами графіку. Неврахування графіку погашення заборгованості та, як наслідок, неправильне визначення позивачем суми заборгованості та моменту її виникнення зокрема, призвело до невірного розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність в цілому пред`явлених позовних вимог. Також зазначає, якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць. У відзиві на позов, відповідач також відповідно ч. 4 ст. 267 ЦК України заявляє про застосування строків позовної давності до вимог позивача, оскільки позовні вимоги про стягнення нарахувань за період з 18.05.2018 року до 02.07.2018 року знаходяться поза межами трьох річного строку позовної давності, оскільки з вказаним позовом ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся лише 02.07.2021 року, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, відповідач [PERSON] зазначає, що ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» має право претендувати на відшкодування 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат за ч. 2 ст. 625 ЦК України лише на суму 112,48 грн. Протягом встановленого строку, представником позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» суду надані пояснення на відзив відповідача, відповідно до яких рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.04.2016 року по справі № 644/1299/15-ц встановлено розмір невиконаних зобов`язань за укладеним між банком та позичальником за кредитним договором та становить 136 850, 86 грн. За період з дати набрання чинності вказаним рішенням, відповідачем [PERSON] здійснювалось часткове погашення заборгованості та станом на 18.05.2018 року залишок заборгованості складав 109 706,96 грн., що відображено в розрахунку заборгованості, який додано до позову. 17.04.2018 року [PERSON] звернулась до ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» з заявою про неподання на примусове виконання виконавчого листа, виданого апеляційним судом Харківської області від 26.08.2016 року та запропонувала графік погашення заборгованості. АБ «УКРГАЗБАНК» було розглянуто зазначену заяву та надано дозвіл на неподання на примусове виконання виконавчого листа, виданого апеляційним судом Харківської області від 26.08.2016 року за умов щомісячного погашення залишку заборгованості за рішенням суду згідно графіку запропонованого [PERSON] . Представник позивача також зазначає, що жодних додаткових угод до укладеного кредитного договору укладено не було. Також, судом не визначено іншого порядку виконання рішення. Заборгованість, розмір якої визначено рішенням апеляційного суду Харківської області від 26.08.2016 року повністю сплачено 20.02.2020 року, відповідно останнім днем розрахунку як 3% річних, так і інфляційних втрат позивача є день, що передує - 19.02.2020 року, що відображено в розрахунку заборгованості, який було додано до позову. Відповідачем [PERSON] суду надано заперечення на пояснення позивача, в яких відповідачем викладено позицію, яка аналогічна з тією, що викладена у відзиві на позов. Крім того, відповідач зазначає, що зміст правочину між банком і [PERSON] щодо сплати заборгованості, встановленої рішенням апеляційного суду від 28.04.2016 року у справі №644/1299/15-ц, зафіксовано в заяві [PERSON] від 17.04.2018 року та листі банку від 24.05.2018 року №51708/544/2018, якими обмінялися сторони. Отже, між позивачем та відповідачем [PERSON] за домовленістю та за погодженням між сторонами, було встановлено графік погашення заборгованості, що визначена рішенням апеляційного суду від 28.04.2016 року у справі №644/1299/15-ц. Банком визнані такі умови погашення заборгованості, про що свідчить як прийняття розрахунків з боку [PERSON] , так і самим розрахунком заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту і процентів згідно рішення суду, наданого банком разом із позовною заявою. Таким чином, відповідач [PERSON] зазначає, що помилковим є твердження банку про існування підстав для нарахування 3% річних та індексу інфляції на всю заборгованість, встановлену рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.04.2016 року у справі №644/1299/15-ц. Водночас, заборгованість, на яку можна нарахувати відповідні штрафні санкції, виникає з моменту спливу строку, передбаченого графіком погашення згідно листа [PERSON] від 17.04.2018 року, внаслідок несплати суми, передбаченої відповідним графіком, який погоджений між банком та позичальником - відповідачем [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представником позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» - Невечеровим Д.В. надано суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. В своїй заяві представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] просила розглядати справу без її участі та відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та позичальником [PERSON] укладено Кредитний договір №68/08-Р. За умовами кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 31 600,00 доларів США на строк з 23 червня 2008 року по 21 червня 2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,8 % річних. Позичальнику було відкрито позичковий рахунок та видана сума кредиту готівкою з каси банку. В подальшому кредитна заборгованість позичальника була реструктуризована, за згодою сторін була змінена валюта кредиту з долара США на гривню та узгоджено новий графік погашення кредиту, збільшено строк кредитування, про що між банком та позичальником до кредитного договору було укладено Додаткову угоду №1 від 24 жовтня 2011 року. Згідно підпункту 1.1.3 пункту 1.1. кредитного договору від 23 червня 2008 р. №68/08-Р в редакції Додаткової угоди №1 від 24 жовтня 2011 року банк відкриває позичальнику мультивалютну не відновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 160 348, 65 грн. на строк з 24 жовтня 2011 року по 21 червня 2021 року, зі сплатою 14,2% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи з 19,2% річних. Пунктом 3.1. Додаткової угоди № 1 та графіком платежів до кредитного договору, позичальник зобов`язався повернення кредиту здійснювати на рахунки в АБ «Укргазбанк» щомісячно до 10-го числа кожного місяця, починаючи з 10.11.2011 року по 600 грн., з 10.11.2012 р. по 10.05.2021 р. по 1 470,00 грн., а 21.06.2021 року сплатити 1 738,65 грн. Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язався один раз на місяць не пізніше 10 десятого числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами та у день закінчення строку, на який надано кредитні кошти, у відповідності з п. 1.1.3 цього договору, а також в день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту, сплатити проценти за користування кредитними коштами, отриманими в межах встановленого п. 1.1.3 цього договору ліміту на рахунок в АБ «Укргазбанк». З метою забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником узятих на себе кредитних зобов`язань, 23.06.2008 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 64/08-Р, згідно з умовами якого в забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитом, позичальник передала в іпотеку однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Також, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №68/08-Р від 23 червня 2008 року. Додатковою угодою від «24» жовтня 2011 року №1 до Договору поруки від 23 червня 2008 року №68/08-Р у договір поруки внесено зміни щодо валюти та суми кредиту, строків виконання зобов`язання, розміру процентів за користування кредитними коштами. 03.12.2014 року АБ «Укргазбанк надіслав відповідачу [PERSON] вимогу про дострокове (протягом 10 днів) повернення кредиту, процентів та штрафних санкцій в сумі 142 930,33 грн. 12.02.2015 року АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому з урахуванням уточнення просив в рахунок погашення заборгованості, загальна сума якої станом на 16.03.2015 становила 136 850,86 грн., звернути стягнення на квартиру. 28.04.2016 року рішенням апеляційного суду Харківської області у справі № 644/1299/15-ц апеляційну скаргу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.01.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором, загальна сума якої станом на 16.03.2015 року становила 136 850,86 грн. та складалася із заборгованості по кредиту строкової в розмірі 112 403,65 грн.; заборгованості по кредиту простроченої в розмірі 22 008,26 грн.; заборгованості по процентах поточної в розмірі 882,85 грн.; заборгованості по процентах простроченої в розмірі 1 556,10 грн. - звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, рішенням апеляційного суду Харківської області у справі № 644/1299/15-ц від 28.04.2016 року, яке набрало законної сили, встановлено вищезазначені обставини кредитних взаємовідносин між позивачем ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та відповідачем [PERSON] та зокрема те, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 16.03.2015 року становив 136 850,86 грн. Крім того, 11.04.2018 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позичальник продовжує не виконувати умови кредитного договору, не дотримується щомісячного графіку погашення кредиту, не провадить погашення процентів за користування кредитними коштами, в результаті чого за період з 16.03.2015 року по 12.02.2018 року утворилась заборгованість по процентах поточна в сумі 706,50 грн., та заборгованість по процентах прострочена в сумі 56 625,92 грн., а всього 57 332,42 грн. 12.07.2018 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» збільшив суму заборгованості за кредитним договором, яка підлягає до стягнення, та просив стягнути за період з 17.03.2015 року по 08.06.2018 року заборгованість по процентах поточну в сумі 1982.91 грн. та заборгованість по процентах прострочену в сумі 60 172,31 грн., а всього - 62 155.22 гри. 30.05.2019 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/4635/18, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04.11.2019 року, позовні вимоги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» залишені без задоволення, виходячи з того, що банк скористався правом вимоги дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України), у зв`язку з чим кредитний договір припинив свою дію та банк втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за договором. В рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/4635/18, зазначено, що банк у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 21 червня 2019 року на 15 грудня 2014 року та мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості. Таким правом позивач скористався 12 лютого 2015 року і його позовні вимоги були задоволені повністю рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.04.2016 року у справі №644/1299/15-ц. Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою від 05 грудня 2014 року позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості не підлягали виконанню. Таким чином, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов`язань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину -площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/4635/18 від 30.05.2019 року, що набрало законної сили, встановлено вищезгадані обставини кредитних взаємовідносин позивача та відповідача [PERSON] та зокрема ту обставину, що банк скористався правом вимоги дострокового погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредитний договір припинив свою дію, а банк втратив можливість здійснення нарахування після 16.03.2015 року. В рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова у справі № 638/4635/18 від 30.05.2019 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04.11.2019 року, також містяться посилання на позицію Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.09.2014 р. у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Таким чином, позивачем в строки, передбачені ч.4 ст. 559 ЦК України, не була пред`явлена вимога до поручителя, а тому суд приходить до висновку, що порука є припиненою. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, на підставі рішення апеляційного суду Харківської області у справі № 644/1299/15-ц від 28.04.2016 року та рішення Дзержинською районного суду м. Харкова у справі № 638/4635/18 від 30.05.2019 року, що набрали законної сили, не підлягає доказуванню та обставина, що остаточна та кінцева заборгованість за кредитним договором сформована станом на 16.03.2015 року на підставі рішення суду у справі № 644/1299/15-ц та становить 136 850,86 грн. Відповідачем [PERSON] повністю сплачено заборгованість за кредитним договором в сумі 136 850,86 гри., що підтверджується квитанціями за березень 2015 року, липень 2016 року, а також квитанціями за період з квітня 2018 року до лютого 2020 року, вказана обставина не спростовується позивачем ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Починаючи з 20.02.2020 року будь-яка заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором та/або рішенням суду відсутня. Вказана обставина визнається позивачем, оскільки розрахунок здійснюються до 19.02.2020 року, що свідчить про помилковість вказаного позивачем періоду стягнення по 21.05.2021 року. Таким чином, станом на 06.12.2014 року кредитний договір припинив свою дію, а правовідносини між позивачем та відповідачем [PERSON] в частині сплати заборгованості, встановленої рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.04.2016 року по справі № 644/1299/15-ц, не врегульовані кредитним договором. Сторонами також не спростовується те, що відповідач [PERSON] 17.04.2018 року звернулася до позивача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» із заявою, в якій просила не передавати на примусове виконання виконавчий лист, виданий апеляційним судом Харківської області про стягнення заборгованості в розмірі 136850,86 грн та зобов`язалася погасити заборгованість відповідно до укладеного між ними кредитного договору та рішення Апеляційного суду Харківської області згідно наведеного графіку. Листом №51708/544/2018 від 24.05.2018 року ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», розглянувши вищезазначену заяву, погодилося не подавати на примусове виконання вищезазначеного виконавчого листа за умови погашення [PERSON] заборгованості в строк до 31.12.2019 року згідно графіку, викладеному в заяві. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст. ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, зміст правочину між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та відповідачем [PERSON] щодо сплати заборгованості, встановленої рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.04.2016 року у справі №644/1299/15-ц, зафіксовано в заяві [PERSON] від 17.04.2018 року та погоджено листом Банку від 24.05.2018 року №51708/544/2018. Отже, між банком та відповідачем [PERSON] за домовленістю та за погодженням між сторонами, було встановлено графік погашення заборгованості, що визначена рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.04.2016 року у справі №644/1299/15-ц. Тому, строк виконання такого зобов`язання визначений сторонами згідно запропонованого графіку в заяві [PERSON] від 17.04.2018 року. ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» визнано такі умови погашення заборгованості, про що свідчить як прийняття розрахунків з боку позичальника [PERSON] , так і самим розрахунком заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту і процентів згідно рішення суду, наданого банком разом із позовною заявою. Таким чином, заборгованість, на яку можна нарахувати відповідні штрафні санкції, виникає з моменту спливу строку, передбаченого графіком погашення згідно листа [PERSON] від 17.04.2018 року, внаслідок несплати суми, передбаченої відповідним графіком. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, сумою заборгованості, що є підставою для нарахування 3% річних; інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, можна визначити лише ту суму, шо на\-була сплачена за відповідний період, згідно узгодженого сторонами графіку. При цьому,

Outcome: partial