Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] , згідно уточненої позовної заяви, звернулась до суду з позовом до ПрАТ «ЦЗФ «Росія» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказуючи на те, що з 23.03.2010 року по 19.05.2021 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працювала машиністом установок збагачення та брикетування третього розряду, що підтверджується записами у трудовій книжці та витягами з наказів №18к від 23.03.2010 року про працевлаштування та №57к від 19.05.2021 року - про звільнення. Вона звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпроП України, за угодою сторін, після звільнення станом на 19.05.2021 року заборгованість по заробітній платі складає 81894 грн. 15 коп., що підтверджується довідкою підприємства. Посилається на ст.ст.47, 83 116, 117 КЗпроП України. Останній розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. В день звільнення, 19.05.2021 року, відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми при звільненні та не виплатив належні їй кошти, що є порушенням ч.1 ст.116 КЗпроП України. Кількість робочих днів за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2021 року по 12.11.2021 року складає 123 дні. Згідно довідки про нараховану та сплачену заробітну плату від 22.10.2021 року № 448, її середньоденний заробіток на момент звільнення складав 561 грн. 62 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку складає: 561,62 грн. х 123 дня = 69079 грн. 26 коп. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 81894 грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2021 року по 12.11.2021 року в розмірі 69079 грн. 26 коп., сплачений судовий збір в розмірі 908 грн., справу розглядати у її відсутність. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно письмової заяви просить розглянути справу у її відсутність, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив слухати справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Судом встановлено, позивач з 23.03.2010 року по 19.05.2021 року працювала на ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Росія», звідки звільнена 19.05.2021 року за п.1 ст.36 КЗпроП України, за угодою сторін, що підтверджується записами у трудовій книжці. Згідно довідки ПрАТ «ЦЗФ «Росія» від 22.10.2021 року заборгованість по заробітній платі станом на 19.10.2021 року [PERSON] складає 81894 грн. 15 коп., з яких за листопад 2019 року - 3914 грн. 03 коп., грудень 2019 року - 4807 грн. 80 коп., січень 2020 року - 5051 грн. 77 коп., лютий 2020 року - 5051 грн. 77 коп., березень 2020 року - 6909 грн. 17 коп., квітень 2020 року - 2994 грн. 77 коп., травень 2020 року - 5265 грн. 44 коп., червень 2020 року - 1900 грн., липень 2020 року - 1700 грн., серпень 2020 року - 2522 грн. 62 коп., жовтень 2020 року - 4843 грн. 40 коп., листопад 2020 року - 7971 грн. 30 коп., грудень 2020 року - 3614 грн. 27 коп., березень 2021 року - 5369 грн. 42 коп., квітень 2021 року - 5299 грн. 67 коп., травень 2021 року - 14678 грн. 72 коп. Таким чином за відповідачем існує заборгованість по сплаті заробітної плати позивача в розмірі 81894 грн. 15 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.115 КЗпроП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпроП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпроП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 24.06.2015 року. Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 зазначеного Кодексу. При цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 р. у справі № 6-15цс13). В зв`язку з чим, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20.05.2021 року (наступний день після звільнення) по 12.11.2021 року. Згідно довідки ПрАТ «ЦЗФ «Росія» від 22.10.2021 року, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 561 грн. 62 коп. При розрахунку середнього заробітку суд враховує вимоги ПКМУ «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995 року, згідно якої врахуванню при розрахунку днів затримки розрахунку підлягають робочі дні. В зв`язку з чим за період з 20.05.2021 року по 12.11.2021 рік кількість робочих днів складає 123 дні (травень 2021 року - 8 днів, червень 2021 року - 20 днів, липень 2021 року - 22 дня, серпень 2021 року - 21 день, вересень 2021 року - 22 дні, жовтень 2021 року - 20 днів, листопад - 10 днів) х 561 грн. 62 коп. (середньоденна заробітна плата позивача) = 69079 грн. 26 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає визначений розмір середнього заробітку в сумі 69079 грн. 26 коп., є співрозмірним та пропорційним розміром компенсаційних витрат позивача, яких вона зазнала, внаслідок нездійснення з нею розрахунку з боку відповідача, враховуючі розмір простроченої заборгованості відповідача позивачу при звільненні на день звільнення - 81894 грн. 15 коп., період затримки розрахунку - більше 4 місяців, відсутність підтвердження відповідачем поважних та обґрунтованих підстав для вказаної затримки розрахунку. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 908 грн.

Outcome: approved