Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю спадкоємця із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] в с.Білилівка Ружинського району Житомирської області померла її мати [PERSON] . З 20 червня 2005 року по 9 січня 2011 року (включно), мати проживала однією сім`єю з померлою [INFO] [PERSON] яка дала згоду на вселення матері до її житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] , з цього часу [PERSON] користувалася житловим будинком на правах сім`ї покійної [PERSON] , брала участь в утриманні житла, проведенні його ремонтів та оплаті комунальних послуг. В період часу з 20 червня 2005 року по 9 січня 2011 року [PERSON] та [PERSON] вели спільне підсобне господарство, були пов`язані спільним побутом, здійснювали обробіток присадибної земельної ділянки, купували майно для спільного користування, а також продукти харчування, покійна мати здійснювала догляд та надавала допомогу [PERSON] та після її смерр:і провела поховання, робила поминальні обіди. Таким чином [PERSON] та [PERSON] фактично складали сім`ю у розумінні Сімейного Кодексу України оскільки сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. А тому просить суд встановити факт проживання [PERSON] , яка померла [INFO] з [PERSON] , яка померла [INFO] однією сім`єю, у період з 20.06.2005 року по 09.01.2011 року включно, у житловому будинку [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] , право власності на спадкове майно, [PERSON] ,а саме на житловий будинок та споруди:погріб з шийкою, веранду, сарай, сарай-літню кухню, ганок, який розташований за адресою: будинок [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка суду пояснила, її покійна мама , [PERSON] проживала з [PERSON] та її сестрою, допомогала їм, вела спільне господарство, проживала в їхньому будинку що за адресою будинок [ADDRESS] , хоронила їх, а тут з`явилися родичі і кажуть, що все майно має належати їм. ІІ мама - [PERSON] , проживала з покійними Басарабами з 20.06.2005 року по [INFO] , поки не померла остання баба, [PERSON] . Мама постійно там проживала , допомогала їм, купляла продукти, леа зареєстрована була за адресою: [ADDRESS] . Коли перша баба [PERSON] померла, то мама постійно була біля баби [PERSON] , бо та не справлялась сама, посуду мила, прибирала, поралася по городу. В бабів родичі були , але вони взагалі ніколи не приїзжали , навіть на похорон не приїхали, а приїхали тільки бабині племінники. Мама хоронила їх, свідоцтво про смерть видавала сільрада мамі. На даний момент в будинку ніхто не проживає з січня 2011 року. Мама не оформляла нічого тому, що не знала, що потрібно було звертатися до нотаріуса. Заповіт був складений на маму. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав з підстав викладених в позові. В подальшому в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судове засідання відповідачка не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час, місце розгляду справи. Подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, долучені докази, покази свідків, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачка є спадкоємицею по закону майна своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Білилівка Ружинського району Житомирської області, що підтверджується, паспортом серії [NUMBER] виданим 01.07.2013 року Ружинським РС УДМС України в Житомирській області (а.с.8), свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.10.2016 року Виконавчим комітетом Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, актовий запис №28 (а.с.9). Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в с.Білилівка Ружинського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.01.2011 року Білилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис №1 (а.с.10). Відповідно довідки №1703 від 17.07.2019 року виданої виконкомом Білилівської сільської ради, [PERSON] - [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . Згідно запису по господарської книги за 2011-2015 роки №7, № об`єкта ПГО -320, [PERSON] являлася головою домогосподарства за вищевказаною адресою (а.с.18). Згідно технічного паспорту та довідки на житловий будинок [ADDRESS] виданого 22.03.2011 року Бердичівським МБТІ, вбачається, що користувачем даного будинку, житловою площею 35,9 кв.м була [PERSON] , правовстановлюючі документи на житловий будинок незареєстровані (а.с.11-15). Згідно довідок №841, 842 від 05.04.2019 року №841 виданих виконкомом Білилівської сільської ради, [PERSON] - [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . На день смерті та після її смерті за цією адресою не зареєстрована, але проживала [PERSON] , яка померла [INFO] . Вони вели спільне господарство, обробляли присадибну земельну ділянку, проводили ремонт будинку по день смерті [PERSON] .. [PERSON] проводила догляд, доглянула до смерті, всі витрати на поховання були проведені за її власні кошти. Дана довідка видана згідно до господарської книги за 2011-2015 роки №7, № об`єкта ПГО №320 (а.с.16). Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №386/02-31 від 13.05.2020 року виданої Ружинською державною нотаріальною конторою, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що по [ADDRESS] , належного померлій, [INFO] , [PERSON] , після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у заявника документів, що підтверджують родинні відносини між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] , а також у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.19). Згідно спадкової справи №245/2020 заведеної Ружинською державною нотаріальною конторою 08.10.2020 року, щодо майна померлої, [INFO] [PERSON] , відповідачка [PERSON] є спадкоємицею за законом майна померлої тітки, прийняла спадщину. (а.с.122-135) . Згідно довідки №1569 від 05.10.2020 року виданої Білилівською сільською радою, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] . На день смерті та після її смерті за цією адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований. Згідно запису погосподарської книги за 2011-2015 роки №7, № 320-1 об"єкта домогосподарства за вищевказаною адресою. Головою домогосподарства було зазначено [PERSON] , яка фактично була власником житлового будинку (а.с.134-135) Згідно спадкової справи №46/2017 заведеної Ружинською державною нотаріальною конторою 21.02.2017 року, щодо майна померлої, [INFO] [PERSON] , позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом майна померлої матері, яка прийняла спадщину та частково оформила спадкові права (а.с.51-92) . Згідно довідки №1569 виданої 05.10.2020 року виконавчим комітетом Білилівської сільської ради Ружинського району Житмоирської області, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . На день смерті та після її смерті за цією адресою проживали та були зареєстровані:дочки - [PERSON] , та [PERSON] (а.с.59). Допитана у якості свідка у судовому засіданні [PERSON] повідомила, що є дочкою померлої [PERSON] , позивачка -її сестра, відповідача не знає. ІІ мати, [PERSON] і. доглядала сестер [PERSON] та [PERSON] , все їм робила по господарству, доглядала, поховала їх, а відповідачку [PERSON] ніколи не бачила в покійних. Вони з сестрою допомогали також мамі по господарству, по городу, дому в [PERSON] .. Мама проживала в будинку померлих сестер [PERSON] з 2005 року. Тримали вони кури та двоє поросят, продукти разом купляли. [PERSON] отримувала пенсію і давала мамі на продукти харчування. Заповіт був складений на маму від імені [PERSON] . Після смертв [PERSON] мама не оформила спадщину, все йшло на самоплин, бо ніхто не претендував на спадщину, а того року з`явилися родичі покійних сестер. Допитана у якості свідка у судовому засіданні [PERSON] повідомила, що сестри [PERSON] та [PERSON] жили разом і дружно, жили від неї недалеко, по сусідству, вони спілкувалися між собою. [PERSON] померла раніше, а потом [PERSON] , майно їх переписано було все на [PERSON] , це чула від [PERSON] особисто. Переписали на [PERSON] тому, що вона їх доглядала, в цьому їй допомагали чоловік і її діти, а родичі покійних сестер не приходили і не допомогали. Проживає в селі з 1972 року, [PERSON] постійно була з покійними скільки її пам`ятаю, а родичів [PERSON] та [PERSON] не бачила навіть на похоронах. Допитана у якості свідка у судовому засіданні [PERSON] повідомила, що її мати [PERSON] доглядала [PERSON] та [PERSON] , господарство вела хатнє та городнє, ховала, робила обіди. Мама з червня 2005 року мама проживала з [PERSON] , після смерті баби [PERSON] до [INFO] , до смерті [PERSON] . Вони самі попросили маму доглядати їх, мама жила в них, а як помер батько, то мама постійно була з бабами, вона з сестрою також допомогли їм та ходили провідували їх. Баба Гання померла в 2005 році, а [PERSON] в січні 2011 році, вони проживали в батьківській хаті, чи були в них родичі не знає, знаю тільки племінницю, яка проживає в с.Білилівка. Рік назад з`явилась [PERSON] , яку до цього не бачила і не знає. Допитана у якості свідка у судовому засіданні [PERSON] повідомила, що в неї по сусідству жила [PERSON] . [PERSON] з своїми дітьми все допомогала їй, тримали господарство, городи, хатню роботу, ховали, робили обіди. З 1960 року проживає в с.Білилівка, добре спілкувалася з покійними та [PERSON] , її дочками. [PERSON] носила пошту так вона і почала допомогати і доглядати [PERSON] , так як ніякі родичі до них не приїзжали. Басараб померла, була лежачою, [PERSON] і ночувала і жила в неї, допомогала у всьому. Жили вони за те, що [PERSON] отримували пенсію та тримала господарство, городину. У відповідностіст.1223 ЦК Україниу разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина другастатті 1258 ЦК України). За змістомстатті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2ст.3 СК Україниособи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. У п.21Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другоїстатті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. За роз`ясненням Пленуму Верховного суду України в постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки (п.21). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 №5-рп/99до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду №337-5266/15-ц від 25.01.2018 року. У Постанові від 17 червня 2020 року по справі №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Таким чином, у зазначеній справі підлягають встановленню, як факт проживання [PERSON] однією сім`єю разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років. Для визнання осіб сім`єю в якості доказів можуть бути виписки з погосподарських книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, заяви, заповіти, переписка, довідки сільської ради про спільне проживання та ведення господарства, які видані під час вказаного проживання. В той же час, як вбачається з довідок та по господарських книг [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за різними адресами. За життя [PERSON] не зверталась у відповідні органи з метою реєстрації свого проживання у спірному житловому будинку або із зазначенням її як членом сім`ї [PERSON] .. Оплата комунальних послуг по [ADDRESS] нараховувалась, як за проживання в спірному будинку однієї особи, тітки відповідачки [PERSON] .. Також [PERSON] не зверталась із заявами про встановлення факту спільного живання однією сім`єю з [PERSON] з метою оформлення спадщини останньої, хоча проживала після відкриття спадщини [PERSON] тривалий час ( понад 5 років). Позивачем до позовної заяви не надано належних, обґрунтованих та достатніх доказів підтвердження того, що померла [PERSON] та померла [PERSON] були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджують сукупність фактів, необхідних для встановлення факту проживання однією сім`єю. Покази свідків не можуть буди достатніми доказами, що підтверджують сукупність фактів, необхідних для встановлення факту проживання однією сім`єю та не можуть свідчити про факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав і обов`язків між померлими не менше як п`ять років. До позовної заяви позивачкою не додано жодного письмового доказу про сплату платежів, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Крім того як встановлено судом в матеріалах спадкової справи, заведеної відносно майна померлої [PERSON] , міститься оригінал довідки Білилівської сільської ради від 07.11.2018р. № 2816, в якій зазначено, що тітка відповідачки на час смерті проживала одиноко і за адресою її місця проживання: [ADDRESS] на час відкриття спадщини більше ніхто не проживав та не був зареєстрований. Вказане зазначено і у виписці з погосподарської книги, виданій Білилівською сільської радою за№ 1569 від 05.10.2020р. (а.с.46). Вказані документи підписані сільським головою Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області та надані на підставі письмового доказу - записів в по господарській книзі. На підставі чого було видано Білилівською сільською радою довідки -№ 842 від 05.04.2019р. та № 841 від 05.04.2019р., які містять протилежну інформацію, невідомо, оскільки підстава зазначення у вказаних довідках фактів щодо проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , ведення нею спільного господарства з [PERSON] , в довідках не зазначені. А тому вказані довідки не можуть бути належним доказом для встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] .. За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Оцінивши представлені докази, суд зауважає, що самих показань свідків для встановлення вищевказаного факту недостатньо, ці показання повинні прийматися судом у сукупності з іншими письмовими доказами по справі та узгоджуватися з ними. Витрати коштів на поховання не можуть свідчити про факт проживання сторін однією сім`єю, існування спільного побуту, взаємних прав і обов`язків між померлими [PERSON] та [PERSON] не менше як п`ять років, а показання вказаних свідків щодо спільного проживання не підтверджують факту ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав та обов`язків протягом заявленого позивачем періоду. Обставини, на які посилається позивачка [PERSON] є фактично допомогою і підтримкою особі похилого віку та не створюють право на спадкування в порядкуст.1264 ЦК України. Будь-яких інших доказів на підтвердження факту спільного проживання, які б свідчили про спільні витрати, спільне харчування, утримання житла, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей щодо користування житлом, матеріали справи не містять. Оскільки, позивачкою [PERSON] не надано достатніх і належних доказів, які б підтверджували обґрунтованість заявлених позовних вимог, що є її процесуальним обов`язком (ст.ст.12,81 ЦПК України), суд приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність факту проживання однією сім`єю померлих [PERSON] та [PERSON] у період з 20 червня 2005 року по 9 січня 2011 року включно в житловому будинку [ADDRESS] , а відтак і вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно в порядку ст.1264ЦК України у даній справі, які є похідними від встановлення факту спільного проживання однією сім`єю більше п`яти років - задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed