Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2017 року по справі № 727/10117/16-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Згідно вказаного судового рішення з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини від його доходу щомісячно, починаючи з дня позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на момент ухвалення вказаного рішення суду він працював на МТК «Калинівський ринок» на посаді контролера-касира автоматизованої системи з контролю та управління проїзду автотранспорту до торгового сектору № 4. Проте, наказом МТК «Калинівський ринок» № 202-П від 14.07.2021 року його було звільнено і на даний час у нього відсутній будь-який дохід. Вказує на те, що у Першому відділі державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження, про стягнення матеріальної і моральної шкоди в сумі 279813 грн. Стверджує, що він не має у своїй власності рухоме чи нерухоме майно, в тому числі автомобіль, квартири, будинки, чи земельні ділянки. Просить суд, зменшити розмір встановлених судом аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , до 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дітей. Рух справи та позиція сторін Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі. Позивач [PERSON] та в його інтересах представник адвокат Паланійчук В.П. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду представник позивача Паланійчук В.П. скерував заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомила, відзив у встановлений судом строк не надала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, не подала відзив, суд дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, і по справі слід ухвалити заочне рішення. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 січня 2017 року по справі № 727/10117/16-ц було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Згідно вказаного судового рішення з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини від його доходу щомісячно, починаючи з дня позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 8) Згідно запису трудової книжки [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] з 08.01.2016 року працював на посаді контролера-касира автоматизованої системи з контролю та управління проїзду автотранспорту до торгового сектору № 4 МТК «Калинівський ринок» та був звільнений з вказаної посади відповідно до наказу №202-П від 14.07.2021 року (а.с. 9-10). Відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що в реєстрі наявні відомості відносно [PERSON] за період з 2003 року по липень 2021 року. (а.с.11) Судом встановлено, що на примусовому виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження АСВП №51896029 з примусового виконання виконавчого листа №1-31/2009 виданого Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів у розмірі 179254,16 грн. Станом на 01.12.2021 року по даному виконавчому провадженню залишок боргу складає 111383,19 грн., виконавчого збору 11138,45 грн. (а.с. 29) Згідно довідки про доходи МТК «Калинівський ринок» №945 від 13.10.2021 року , видана на ім`я [PERSON] встановлено, за період з серпня 2020 року по липень 2021 року: нарахована заробітна плата складає 141990,38 грн., утримано ПДФО - 25558,27 грн., утримано військовий збір 2129,85 грн., стягнено по виконавчому листу - 22860,44 грн., сплачені аліменти 57151, 16 грн.(а.с. 31) Згідно довідки «Школи танців та фітнесу «Dance-Citi-CV» позивач [PERSON] щомісячно сплачує членські внески, в розмірі 650 грн. за [PERSON] , [INFO] , яка відвідує гурток з сучасних танців в даній школі. (а.с. 32) Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За таких обставин суд приходить до висновку, що неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають на матеріальному утриманні відповідача; позивача з 14.07.2021 року звільнено з роботи, у зв`язку з чим у нього погіршився матеріальний стан; при цьому в органах ДВС перебуває виконавче провадження щодо стягнення з позивача матеріальної та моральної шкоди у сумі 2790813 грн. на користь [PERSON] ; як позивач, так і відповідач є працездатними; позивач є молодою, працездатною особою та може сплачувати аліменти у розмірі зменшеному з 1/2 на 1/3 частку його заробітку. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Висновки. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved