Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

В провадженні Верхньорогачицького районного суду Херсонської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей виконавчого комітету Верхньорогачицької селищної ради, якою позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 11.11.2021 року відкрито провадження по справі. Проведення підготовчого засідання по справі призначено на 10.00 годину 08.12.2021 року, яке відкладено до 11.00 години 10.01.2022 року. Ухвалою від 10.01.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду на 14.00 годину 01.02.2022 року. В судовому засідання позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду справи (а.с. 82), причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Представник третьої особи Ігнатенко О.О. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову та винесення заочного рішення. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання з невідомих причин, не подала відзив та сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.10.2010 року (а.с.10). [INFO] у [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.01.2011 року (а.с. 11), та [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2010 року (а.с. 12). В актових записах про народження дітей відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00015770881 від 05.09.2015 року та № 00017135087 від 23.09.2016 року (а.а.с. 13,14). [PERSON] вже понад п`ять років як фактично самоусунулася від утримання та виховання своїх неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] та сина [PERSON] . На даний час мати дітей проживає за іншою адресою зі своїм співмешканцем, дітей забирати до себе не планує, так як останній категорично проти того, щоб діти проживали разом з ними, і взагалі, життям дітей вона не цікавиться та не виявляє бажання спілкуватися з дітьми, матеріальної допомоги на утримання не надає. Діти мешкають спільно із бабусею [PERSON] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Верхньорогачицької селищої ради Херсонської області від 04.06.2021 року (а.с. 15). Відповідно до листа КННП «Верхньорогачицький ЦПМСД», вбачається, що діти: [PERSON] та [PERSON] знаходяться на диспансерному обліку у лікаря-офтальмолога. Дітьми займається бабуся - [PERSON] , мати не з`являлася протягом 5 років (а.с. 16). З характеристики виданої депутатом Верхньорогачицької селищної ради VІІІ скликання В.І. Маловічко на [PERSON] 16.06.2021 року (а.с. 17) вбачається, що [PERSON] забезпечує своїх внуків одягом, взуттям та всім необхідним шкільним приладдям. Вона бере активну участь у їх навчанні та вихованні, відвідує батьківські збори та інші заходи, які проводяться у навчальному, здійснює перевірку виконання дітьми домашніх завдань. [PERSON] має добрий лагідний характер, завдяки чому підтримує хороші стосунки як в сім`ї так і в спілкуванні з сусідами. У конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, а навпаки - дружелюбна, комунікабельна, чуйна і по можливості завжди надає допомогу тим, хто її потребує. Крім цього, вона гарна господиня - будинок і двір утримує в належному порядку. ЇЇ онуки - [PERSON] та [PERSON] завжди охайні та чисті, вона привчає їх до посильної домашньої праці. Згідно акту оцінки потреб сім`ї, складеного територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) від 24.06.2021 року (а.с. 18-21), діти проживають разом із бабусею, почувають себе добре, мають повноцінне харчування, забезпечені шкільним приладдям у повному обсязі. Діти легко йдуть на контакт з дорослими, говорять про свої потреби, мрії. Діти проживають з бабусею з дитинства, мати участі у вихованні не приймає, не надає ні моральної, ні матеріальної підтримки Крім того, рішенням виконавчого комітету Верхньорогачицької селищної ради Каховського району Херсонської області від 29.07.2021 року № 56 (а.с. 22), затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-26). Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають права і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вимогами ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 п.2 ст.164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Суд, прийнявши до уваги позиції сторін по справі, зокрема ту обставину, що відповідач будучи належним чином повідомленою про необхідність явки в судове засідання для розгляду справи, якою вирішується питання про позбавлення її батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, не подала суду відзив на позов, не надала суду докази для спростування доводів позивача, які доводять факт відсутності з боку відповідача піклування про фізичний і духовний розвиток її дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування, відсутність спілкування в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, інтересу до їх внутрішнього світу, що прямо свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання обов"язків по вихованню своїх дітей, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, з урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь будь-якої особи або закладу, що буде здійснювати функції опіки/піклування над дітьми, аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору за вимоги про позбавлення батьківських прав в розмірі 908 грн. 00 коп.. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір за вирішення питання про стягнення аліментів в сумі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved