Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що приватним виконавцем Чучковим М.О. 29.09.2021 року відкрито виконавче провадження ВП 66983867 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості у розмірі 7835 грн.. Вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №5665, вчиненого 04.02.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М.. Позивачка зазначає, що вказаний виконавчий напис є такий, що прийнятий з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для його вчинення не свідчать про безспірність суми заборгованості, не вірно зазначено борг за тілом кредиту. Та їй взагалі незрозуміло, що це за борг, так як будь-яких зобов`язань із відповідачем у неї не укладалось, претензії від відповідача вона не отримувала, про відступлення прав вимог і їх обсяг їй нічого не відомо. 29.11.2021 року ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка разом із позовом подала заву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій позові вимоги визнав, просив позов задовольнити. Інші учасники до суду не з`явились. За таких обставин суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.05.2018 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту №0984307654, відповідно до умов якого товариство надає у користування, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором та Правилами. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами в межах строку дії Договору - 36 місяців з дня підписання Договору. 04.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 5665 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому відступлено право вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі Договору факторингу №250121ФК від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 25/01/21 від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Інфінанс» на підставі Договору факторингу № 26122018 від 26.12.2018 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №0984307654 від 22.05.2018 року укладеного між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] заборгованість у розмірі 7835 грн. 00 коп.: 1800,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5985,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. 29.09.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. відкрито виконавче провадження ВП №66983867. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого2012 року № 296/5(далі Порядок). Відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172від 29червня 1999року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 2 даної Постанови передбачено, що за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як видно зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріус при його вчиненні посилався на ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 були визнанi незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку. Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. та до закінчення касаційного розгляду було зупинено виконання постанови Київського апеляційне адміністративного суду від 22.02.2017 року. Касаційний розгляд зазначеної справи закінчено 01.11.2017 року. За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу ІІ, якою не було передбачено вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. У своєму позові позивачка також зазначила, що заборгованість стягнута за виконавчим написом не є безспірною. Оскільки позивачка жодного разу не отримувала від стягувача вимог про сплату боргу. Більше того, стягувач не проінформував боржника про заміну кредитору результаті багаторазових переуступок права вимоги. У виконавчому написі зазначено, що заборгованість стягується за період з 25.12.2018 року по 04.02.2021 року. Заборгованість складається із тіла кредиту 1800 грн., несплачених відсотків та комісії 5985 грн. та плати за вчинення виконавчого напису 50 грн. Проте, у договорі позики не вказано суму коштів, яку надано чи буде надано позичальнику. Враховуючи відсутність у договорі чітко визначеної суми кредиту, очевидно неможливо вирахувати й відсотки по кредиту. Окрім того, сума відсотків та комісії вказана однією сумою, без конкретної розбивки, той час відсотки та комісія мають різну правову природу і не можуть ототожнюватись. 05.01.2022. від відповідача надійшла до суду заява про визнання позовним вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454,00 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227,00 грн (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України.). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, враховуючи те, що нотаріус був позбавлений права вчиняти виконавчий напис на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені після прийняття рішення Київським апеляційним адміністративним судом від 22 лютого 2017 року, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, і визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5665 від 04.02.2021 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ч. 2 ст. 142 ЦПК України, згідно якої у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Разом з тим, відповідно до норм статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням зазначених вище норм суд відкладає вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved