Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 20 січня 2021 року відповідач уклав з первісним кредитором ТОВ «Слон кредит» договір № 482984 про надання споживчого кредиту, на підставі якого отримав кошти у розмірі 37500,00 грн. і зобов`язався їх повернути в строк до 20.01.2024, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, має заборгованість. У зв`язку з передачею первісним кредитором права грошової вимоги за вказаним кредитним договором до ТОВ «Вердикт Капітал», останній просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. Процесуальні дії у справі. 08.11.2021 позовна заява отримана судом. 26.11.2021 судом отримана інформація про реєстрацію місця проживання відповідача. 30.11.2021\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 20.01.2025 між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем укладено Договір № 482984 про надання споживчого кредиту на суму 37500,00 грн. на 1095 днів, з кінцевим терміном повернення 20.01.2024, підписано графік платежів, який є\~додатком №1\~до Договору.Пунктом п.1.5 Договору визначено фіксовану процентну ставку за користування коштами залежно від періоду: за перший день користування кредитом 25 % в день, за всі наступні дні 85 % річних. Згідно з п.1.7 Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 126,82 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 103632,84 грн. Позичальник підписав паспорт споживчого кредиту, в якому також визначено порядок повернення кредитних коштів. Підписавши договір та графік платежів, відповідач підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору та умови повернення коштів, тобто зобов`язався договір виконувати. Однак, в порушення вимог кредитного договору, свої зобов`язання щодо виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, відповідач належним чином не виконав, що потягло за собою виникнення заборгованості. 30.06.2021 ТОВ «Слон кредит» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» договір факторингу № 30-06/2021, згідно з яким відступило останньому право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників та додатку № 1 до договору, до якого увійшов і договір № 482984 від 20.01.2021, укладений зі [PERSON] , із сумою заборгованості 48403,86 грн. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20.10.2021 заборгованість по кредиту становить 58268,82 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 37303,19 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права\~вимоги 11100,67 грн., заборгованість за нарахованими відсотками, починаючи з 01.07.2021 9864,96 грн. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно з положеннями ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Так, позивачем надано в якості доказів позовних вимог копію кредитного договору, копію договору факторингу, розрахунок заборгованості на момент передання права вимоги за кредитним договором, з якого видно, що відповідач здійснив лише один платіж в рахунок погашення боргу за кредитом, та розрахунок заборгованості перед позивачем, проведений після отримання ним права вимоги. Відповідачем не спростована та обставина, що він отримав кредитні кошти та не виконав умови договору про надання споживчого кредиту. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення нарахованої заборгованості. Щодо розподілу судових витрат. Суд вважає за необхідне на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 2270,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує практику ЄСПЛ, критерії, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у справі «East West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, (п.269), у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено,\~що заявник\~має право\~на компенсацію\~судових та\~інших витрат,\~лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Так, позивач на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, крім копії договору № 05-03/2021 про надання правової допомоги, укладеного з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прас-листа цього адвокатського об`єднання з вартістю послуг, та копії платіжного доручення від 18.06.2021 про перерахування адвокатському об`єднанню коштів за договором № 05-03/2021 в сумі 200 000 грн., надав суду заявку на надання юридичної допомоги за конкретним боржником та витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 16.06.2021, згідно з якими розмір витрат на правничу допомогу по боржнику [PERSON] становить 20000,00 грн. Однак, враховуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений в Постанові від 14.11.2018 у справі № 753/15687/15, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, належним чином не обґрунтованими. При цьому суд враховує, що справа розглядається в порядку у спрощеного провадження без виклику сторін, і,

Outcome: approved