Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] з 21.08.2019 року перебував з АТ «ПГЗК» у трудових відносинах згідно Наказу про прийняття на роботу №332 від 17.08.2019 року та працював на посаді машиніста екскаватора 6 розряду в колоні КДТ автотранспортного цеху. На підставі наказу про припинення трудових відносин №63 від 24.02.2021р. з відповідачем були припинені трудові відносини згідно п.1 ст.36 КЗпП. Відповідно до довідки-розрахунку бухгалтерії АТ «ПГЗК» при звільненні в лютому 2021р. за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 2438,13 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача утворену заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд зі згоди позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] (надалі - Відповідач або [PERSON] ) з 21.08.2019 року перебував з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» (надалі - позивач або АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК») у трудових відносинах згідно Наказу про прийняття на роботу №332 від 17.08.2019 року та працював на посаді машиніста екскаватора 6 розряду в колоні КДТ автотранспортного цеху. На підставі наказу про припинення трудових відносин №63 від 24.02.2021р. з відповідачем були припинені трудові відносини згідно п.1 ст.36 КЗпП. Відповідно до довідки-розрахунку бухгалтерії АТ «Покровський ГЗК» при звільненні в лютому 2021р. за [PERSON] утворилася заборгованість в розмірі 2438,13 грн. з наступних причин. На момент звільнення відповідачу була нарахована і виплачена заробітна плата у розмірі 298,55 грн. згідно документів з нарахування заробітної плати, наданих інженером з організації та нормування праці АТЦ. Після звільнення на підставі розпорядження від 02.03.2021р. «Щодо перерахунку заробітної плати працівнику колони КДТ» проведено перерахунок заробітної плати: -знято премію за січень 2021р. у розмірі 2638,63 грн.; -знято доплату за вислугу років у розмірі 419,17 грн. В результаті перерахунку заробітної плати у березні 2021р. заборгованість по заробітній платі станом на 25.03.2021р. становить 2438,13 грн. На адресу Відповідача було направлено лист (досудове нагадування) №101-318 від 02.04.2021р. 06.04.2021р. зазначений лист отримано відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення №101-319. [PERSON] ігнорує листи позивача та не намагається сплатити добровільно загальну суму заборгованості у розмірі 2438,13 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПГЗК» заборгованість у розмірі 2438,13 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved