Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову вказує, що він (позивач) та відповідачка - [PERSON] з 2013 року мали нетривалі відносини без створення сім`ї, від яких у них [INFO] народилася дитина - дочка [PERSON] . До народження дитини відповідачка іноді зловживала алкогольними напоями, вела себе зухвало та агресивно, але обіцяла виправитися. Однак, під час вагітності відповідачка почала регулярно зловживати алкоголем. Також, зазначає, що із середини 2014 року він (позивач) перестав підтримувати з відповідачкою будь-які відносини. З моменту народження дитини та по теперішній час відповідачка не бере участі в утриманні їх спільної дитини та не піклується про її розвиток. Вихованням дитини повністю займається позивач та його мати - [PERSON] . Дитина зареєстрована та фактично проживає за адресою проживання позивача та його матері: [ADDRESS] . А тому, просить визнати місце проживання малолітньої [PERSON] разом з її батьком - позивачем [PERSON] та бабусею дитини - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 3 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з для пред`явлення позову до суду. 25.07.2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Филь О.М. подав до суду заяву про відмову від позову в частині вимог щодо визначення місця проживання дитини. Решту позовних вимог просив розглядати по суті. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позовна заява [PERSON] до [PERSON] в частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини повернута позивачу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Филь О.М. позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 3 500 грн. щомісячно, починаючи з для пред`явлення позову до суду. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки [PERSON] , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Филь О.М., допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , а також, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) являються батьками малолітньої - [PERSON] , [INFO] . Батьком записаний - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції (а.с. 13). Допитані в судовому свідки [PERSON] та [PERSON] , суду підтвердили, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своїм батьком [PERSON] та зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і перебує на їх утриманні. Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] участі у вихованні доньки не приймає, хоч і проживає поруч з ними, за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, з письмових пояснень громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17-21) вбачається, що відповідачка [PERSON] зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, поводить себе агресивно та є небезпечною для своєї доньки [PERSON] , догляд та піклування за якою, [PERSON] взагалі не здійснює. З моменту свого народження та по теперішній час дитина проживає зі своїм батьком [PERSON] та своєю бабусею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 182 СК України (в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Крім того, частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17. В судовому засіданні встановлено, що мати малолітньої [PERSON] , [INFO] - [PERSON] участі в утриманні своєї дочки не приймає, хоча є працездатною та зобов`язана утримувати свою малолітню дитину. Протилежного відповідачкою [PERSON] суду не доведено, а також, остання не скористалась своїм правом надати суду письмовий відзив на позов з посиланням на відповідні письмові докази. В даному випадку судом беруться до уваги: постійне проживання малолітньої [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] , який опікується дитиною та повністю її утримує, вік відповідачки [PERSON] , її працездатність, відсутність в неї інших утриманців та осіб, на користь яких з неї б стягувались аліменти, повне невиконання останньою своїх материнських обов`язків відносно її малолітньої дочки, оскільки вона участі в утриманні та вихованні дитини не бере та не піклується про її розвиток, а також, судом враховується, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 618 гривень, з 1 липня - 2 744 гривні, з 1 грудня - 2 833 гривні. Таким чином, на підставі викладеного вище, проаналізувавши всі встановлені фактичні обставини у справі та оцінивши надані в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, а також, надавши їм відповідну правову оцінку, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 3 500 грн. щомісячно будуть достатніми та забезпечать гармонійний розвиток малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] і можуть бути стягнуті з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 500 грн. щомісячно, є законними, одгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved