Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

22 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великоадрусівської сільської ради Кіровоградської області про визнання за ним права власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що він згідно з протоколом аукціону з продажу майна від 31 грудня 2009 року, став переможцем торгів та відповідно покупцем нерухомого майна у вигляді квартири. На підставі вказано протоколу аукціону з продажу майна між позивачем та СВК «Промінь», в особі ліквідатора Заяц А.І., який діяв на підставі постанови Господарського суду Кіровоградської області від 19 травня 2009 року, по справі №10/211, укладено договір купівлі - продажу основних засобів. Відповідно до п.1 зазначеного Договору, продавець продає, а покупець купує 2-х кімнатну квартиру на 2-му поверсі 2-х поверхового будинку, площею 43,9 кв.м., за адресою: квартиру [ADDRESS] , за ціною 6120, 00 грн. 31 грудня 2009 року складено відповідно Акт приймання - передачі об`єкта купівлі продажу. На виконання пунктів 2.2 та 4 Договору ним внесено повну суму вартості до каси продавця, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №3 від 04 січня 2010 р. З часу придбання квартири та по теперішній час позивач постійно, безперервно та відкрито проживає та користується зазначеною квартирою. 12 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак за результатами даного звернення державним реєстратором було прийняте рішення про відмову в державній реєстрації права власності на зазначену квартиру, оскільки в порушення ст.657 ЦК України, відсутній нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу. Тому позивач був змушений звернутись з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою від 20 жовтня 2021 року, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, надано відповідачу строк на подання відзиву, а в разі його подання, позивачу - строк для подання відповіді на відзив. Відзив, в порядку ст.178 ЦПК України, представником відповідача не надано. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився. 27 січня 2022 року позивачем та представником позивача подано до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 08 листопада 2021 року від Великоандрусівської сільської ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. У зв`язку з неявкою сторін для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Постанови Господарського суду Кіровоградської області по справі №10/211 від 19 травня 200 року СВК «Промінь» визнано банкрутом та призначено ліквідатором банкрута СВК «Промінь» арбітражного керуючого Заяц А.І.(а.с.7-8). Відповідно до протоколу аукціону з продажу майна від 31 грудня 2009 року, покупцем 2-х кімнатної квартири на 2-му поверсі 2-х поверхового будинку, площею 43,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за ціною 6120, 00 грн., став [PERSON] (а.с.9). За договором купівлі - продажу основних засобів від 31 грудня 2009 рокуСВК «Промінь», в особі ліквідатора Заяц А.І., продано [PERSON] 2-х кімнатну квартиру на 2-му поверсі 2-х поверхового будинку, площею 43,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за ціною 6120, 00 грн (а.с. 10). Згідно Акту приймання - передачі об`єкта купівлі продажу від 31 грудня 2009 року, складеного в присутності представника продавцяв особі ліквідатора Заяц А.І., який діяв на підставі постанови Господарського суду Кіровоградської області від 19 травня 2009 року, та покупця, [PERSON] , останньому передано у повному обсязі та терміни, передбачені договором, належним чином оформлено, та прийнято 2-х кімнатну квартиру на 2-му поверсі 2-х поверхового будинку, площею 43,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . (а.с.11). Відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру №3, виданого касиром СВК «Промінь» , 04 січня 2010 року [PERSON] здійснено плату на підставі договору від 31.12.2009 р. в розмірі 6120, 00 грн.(а.с.12). Згідно копії рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №60963458 від 18 жовтня 2021 року, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.46). Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є добросовісним набувачем майна, відкрито і безперервно володіє і користується квартирою [ADDRESS] , понад 11 років, і ніхто на вказане майно не претендує, а тому має право на звернення до суду для захисту своїх прав, шляхом визнання права власності на гараж за набувальною давністю. Вирішуючи спір по суті справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. п.9, 13, 14 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не зі своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд зазначає, що позивачем, [PERSON] , належними, допустимими та достовірними доказами доведено, що він добросовісно заволодів майном, а саме, квартирою [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що право власності на вказане нерухоме майно ні за ким не зареєстровано, а позивач [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито продовжував користуватися цим майном впродовж більше 11 років, утримує та використовує його для власних потреб з 2010 року, а тому суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення позову та визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] , за набувальною давністю. Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved