Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що його тітка, [PERSON] , проживала по [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] (бабцею позивача). В 1990р. [PERSON] оформляла право власності на будинковолодіння, де вона проживала зі своєю дочкою, та при оформленні права власності, свідоцтво було видано на колгоспний двір. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (копія додається). \~ \~ \~ \~Після смерті тітки до нотаріуса за оформленням спадщини звернулась її донька [PERSON] . Син [PERSON] (як інший спадкоємець по закону 1-ої черги) відмовився від прийняття спадщини подавши відповідну заяву до нотаріальної контори (копія додається). \~ \~ \~ \~Однак, згодом тітка [PERSON] вирішила також відмовитись від прийняття спадщини, у зв`язку із чим подала до нотаріуса заяву про закликання до спадкування та зміну черговості одержання права на спадкування. Даною заявою було закликано [PERSON] до спадкування. У зв`язку із чим 15.12.2021р. останнім було подано заяву про прийняття спадщини (копія додається). \~ \~ \~ \~Однак, постановою приватного нотаріуса від 15.12.2021р. № 346/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що в свідоцтві про право власності зазначається що будинковолодіння належить членам колгоспного двору (копія додається), та відсутність факту родинних відносин. В зв`язку з цим [PERSON] змушений звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно. Те, що будинковолодіння належало [PERSON] , як колгоспний двір свідчить свідоцтво про право власності на жилий будинок (копія додається). Реєстрація права власності була здійснена ОБТІ, що підтверджується реєстраційним написом на свідоцтві. Згідно ст. 120 ЦК України (1963р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Станом на 1990р. в будинку проживали виключно [PERSON] та [PERSON] , а відповідно кожній із них належало по Ѕ домоволодіння. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (копія додається), після смерті якої будь-хто із родичів, за оформленням спадщини не звертався. Після смерті [PERSON] її частку прийняла [PERSON] , як донька, та особа яка фактично вступила у володіння спадковим майном згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963р.), оскільки проживала у спадковому майні разом із нею. Після смерті тітки [PERSON] , [PERSON] прийняв спадщину подавши відповідну заяву до нотаріуса, то він має право на оформлення за собою права власності на будинок в цілому. Оскільки на даний момент відсутні документи, які б підтверджували право на частку у домоволодінні спадкодавців, то із врахуванням ст. 392 ЦК України, згідно якої у разі відсутності документів, які засвідчують право власності на майно, можна пред`явити позов про визнання права власності на це майно в судовому порядку, позивач вимушений звертатись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Згідно довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» вартість домоволодіння по [ADDRESS] районустановить 99856 грн. Що стосується факту родинних відносин, то [PERSON] зазначає наступне: Його бабця до одруження була [PERSON] . Спочатку бабця із дідусем, [PERSON] у шлюбі не перебували. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Після народження доньки, [PERSON] одружилась із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила своє прізвище на [PERSON] . Однак, ні свідоцтва про одруження, ні актового запису про одруження не збереглись. В 1948 році [PERSON] помер, тож бабця залишилась сама, після чого почала проживати із іншим чоловіком на ім`я [PERSON] , та у них народилась донька мама позивача - [PERSON] [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про народження. У зв`язку із одруженням мама позивача змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується витягом з реєстру актів цивільного стану про одруження. Тітка [PERSON] одружилась із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила своє прізвище. Чому в актовому записі про її одруження прізвище чоловіка зазначено « [PERSON] », і відповідно її нове прізвище, [PERSON] невідомо. Але те, що [PERSON] і [PERSON] є одна і таж особа, підтверджується датою народження, яка що у свідоцтві про смерть [PERSON] , що у витязі про одруження [PERSON] одна і та ж [INFO] . Окрім цього, якщо б позивач не був братом [PERSON] (доньки [PERSON] ), то для чого їй було залучати його до спадкування. На підставі наведеного, [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд за ним право власності на спадкове майно, а саме в цілому на будинковолодіння по [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій зазначила про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved