Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка була похована на території Засумського кладовища в м. Суми. Більше 40-ка років [PERSON] займається доглядом місця поховання [PERSON] , а саме нею були встановлені новий хрест та гробниця, вона прибирає територію від сміття, вивозить його за межі кладовища, видаляє бур`яни та займається озелененням могили, відновлює пагорб після усадки надгробного ґрунту. З метою отримання свідоцтва про поховання, [PERSON] звернулася до КП «Спеціалізований комбінат», у господарському віданні якого перебуває територія Засумського кладовища в м. Суми, де їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, у зв`язку з відсутністю оригіналу документа про смерть [PERSON] . Такі дії відповідача обмежують [PERSON] у праві користуватися місцем поховання її бабусі та в майбутньому розпоряджатися таким місцем поховання як користувачем родинного поховання, здійснюватися у відповідній могилі підпоховання. Тому позивач просить суду визнати [PERSON] користувачем місця поховання бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] та похована на території Засумського кладовища в м. Суми. Ухвалою суду від 08.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з участю сторін. Представник КП «Спеціалізований комбінат» Азімов Р.К. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та в обґрунтування своїх заперечень надав пояснення, аналогічні викладеним у письмовому відзиві на позовну заяву, де зазначено, що Засумське кладовище в м. Суми функціонує з 1880 року та відноситься до категорії частково-закритих, перебуває у господарському віданні КП «Спеціалізований комбінат». Територія кладовища не розділена на сектори, ряди та місця поховання. Поховання померлих на кладовищі здійснюється тільки за наявності вільних місць у родинних огорожах, а також проводиться підпоховання померлих. Позивач [PERSON] не проводила захоронення померлої у 1948 році [PERSON] , у неї відсутній оригінал свідоцтва про смерть бабусі та свідоцтва про поховання, а тому вона не зможе провести підпоховання у могилу [PERSON] та не може бути визнана користувачем відповідного місця поховання в розумінні ЗУ «Про поховання та похоронну справу». Суд, заслухавши думку учасників провадженні та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками були: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.3-4). Після реєстрації шлюбу 08.08.1969 року прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] » (а.с.5). [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] (мати [PERSON] ) (а.с.6-7), яка була похована на території Засумського кладовища в м. Суми. З метою отримання свідоцтва про поховання, [PERSON] звернулася до КП «Спеціалізований комбінат», у господарському віданні якого перебуває територія Засумського кладовища в м. Суми, де їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва. Вказану відмову [PERSON] вважає необґрунтованою, а тому просить визнати її користувачем місця поховання [PERSON] , померлої [INFO] , у судовому порядку. У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону. Згідно положень ст. 25 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», за бажанням одного з родичів, визначених у частині п`ятій статті 6 цього Закону, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання). Пунктом 3 Необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу №193 від 19.11.2003 року, встановлено, що укладання договору-замовлення на підпоховання померлого в родинну могилу проводиться на підставі свідоцтва про смерть померлого, згоди користувача місця родинного поховання, оригіналу свідоцтва про смерть чи свідоцтва про поховання першого похованого. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наданих сторонами доводів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки остання не проводила захоронення померлої [INFO] бабусі [PERSON] , яке є першим похованням у відповідному місці поховання, у неї відсутній оригінал свідоцтва про поховання та оригінал свідоцтва про смерть бабусі, а тому вона не може бути визнана користувачем місця поховання в розумінні п. 15 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу». Додатково суд зазначає про можливість звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту здійснення поховання померлого, який буде підставою для видачі відповідним комунальним підприємством свідоцтва про поховання, що надає особі право здійснювати розпорядження місцем поховання.

Outcome: dismissed