Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТОВ "Фінансова компанія «Еліт фінанс» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за №120073 від 09 червня 2021 року про стягнення 13652 грн. заборгованості за кредитним договором від 26 травня 2018 року. Позов обгрунтований тим, що позивач не укладала правочинів із ТОВ "ФК «Еліт фінанс», повідомлень про уступку права вимоги по договору із ТОВ «Інфінанс» від 26 травня 2018 року та наявності заборгованості не отримувала. Виконавчий напис вчинений протиправно. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до клопотання від 19 січня 2022 року представник позивача Гринь Л.В. позов підтримує, просить справу розглянути за відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ «ФК «Еліт фінанс» в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений, про що свідчить повідомлення від 12 січня 2022 року про вручення матеріалів рекомендованим листом, відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву чи заперечення, клопотання про відкладення розгляду справи. Треті особи приватний нотаріус Остапенко Є.М., приватний виконавець Палігін О.П. в судове засідання не з`явились без повідомлення причин, клопотання про відкладення розгляду справи відсутні. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Інші заяви, клопотання учасників судового розгляду станом на 03 лютого 2022 року відсутні. Враховуючи викладене та позицію представника позивача адвоката Гринь Л.В. згідно клопотання від 19 січня 2022 року в судовому засіданні встановлені підстави згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247ЦПКУкраїни не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] . 19 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №120073, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт фінанс» заборгованість за кредитним договором №0989730531 від 26 травня 2018 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Інфінанс», за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року,-2400 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9702 грн. процентів та комісії, 1500 грн. штрафних санкції, право вимоги по якому набуто ТОВ «ФК «Еліт фінанс» на підставі Договору факторингу №250521-ФК від 25 травня 2021 року, укладеному із ТОВ «Фінпром маркет». Також стягнуто 50 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума стягнення-13652 грн.. Вказаний виконавчий напис згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2021 року (ВП №67600463) перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П.. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Спір між сторонами виник щодо неправомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису-це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису-надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника-це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками-наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження №61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень- письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Матеріали справи не містять відомостей з відповідними доказами щодо повідомлення [PERSON] зі сторони первинного позикодавця ТОВ «Інфінанс», а в подальшому і відповідача ТОВ «ФК «Еліт фінанс» про наявність заборгованості по кредитному договору від 26 травня 2018 року у розмірі, зокрема 13602 грн., наявності договорів відступлення прав вимоги по даному кредитному договору, тобто докази щодо направлення позикодавцем листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позичальником такого листа,-суду не подані, також суду не подані докази щодо самого кредитного договору, строку його дії та підстав нарахування процентів, комісій та штрафних санкцій із врахуванням строку його дії, обрахування заборгованості за кредитним договором, зокрема в межах трирічного строку позовної давності, правомірності нарахування відсотків, комісій та штрафних санкцій саме в межах строку кредитного договору, при цьому відповідачу надана можливість представити свою позицію по справі за умов, які не ставлять його в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною, під час судового розгляду не подано жодного доказу на підтвердження правомірності видачі спірного виконавчого напису, що відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України є процесуальним обов`язком відповідача. Також судом враховуються положення ч.ч.1, 2 ст.1082 ЦК України, якими передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. За таких обставин безспірність заборгованості та відповідальності позивача по кредитному договору, як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису,-відсутня, що є підставою для задоволення позову та визнання виконавчого напису від 09 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, відповідно до яких, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову-на відповідача; у разі відмови в позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачені 908 грн. та 454 грн. (за заяву про забезпечення позову) судового збору, всього 1362 грн., які відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на її користь із відповідача. Згідно зі ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача [PERSON] здійснюється адвокатом Гринь Л.В., якою згідно звіту від 09 грудня 2021 року на виконання договору про надання правничої допомоги від 22 листопада 2021 року надані послуги щодо консультування, правового аналізу документів, вивчення актуальної судової практики, складення запитів, заяви про забезпечення позову та позовної заяви, супроводу справи у суді першої інстанції, всього на 4000 грн.. Згідно копії меморіального ордеру від 26 листопада 2021 року адвокатом Гринь Л.В. отримано від [PERSON] 4000 грн.. Суд вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн..

Outcome: approved