Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

05.7.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Чорноморського національного університету імені Петра Могили, в якій позивачка просить суд: скасувати наказ Чорноморського національного університету імені Петра Могили № 292-К від 13.05.2021 року про припинення трудового договору (контракту); поновити позивачку на посаді доцента кафедри журналістики навчально-наукового центру «Школа журналістики» Чорноморського національного університету імені Петра Могили; стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 13.05.2021 року відповідачем було видано оскаржуваний наказ про припинення трудового договору (контракту) з позивачкою. Вказаним наказом останню було з 19.05.2021 року звільнено з кафедри журналістики навчально-наукового центру «Школа журналістики» за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на науково-педагогічного працівника контрактом (п.п. 3.1, п.п. 3.7 п. 3 контракту № 22/17 від 04.07.2017 року), з підстав, передбачених контрактом, п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивачка зазначає, що отримала копію наказу про звільнення та трудову книжку 19.05.2021 року. Представниками відповідача було складено три Акти про порушення, зокрема: від 15.03.2021 року про перевірку наявності конспектів лекцій науково-педагогічних працівників кафедри журналістики; від 12.04.2021 року про повторну перевірку наявності конспектів лекцій науково-педагогічних працівників та заповнення журналу обліку навчального навантаження; від 23.04.2021 року про перевірку наявності конспектів лекцій науково-педагогічних працівників кафедри політичних наук (хоча позивачка 03.09.2018 року бела переведена на посаду доцента кафедри журналістики). Так, всі три вказані Акти про порушення суперечать один одному, а виправлення «порушень» не може покладатись на позивачку, адже не є її трудовим обов`язком. Акт від 23.04.2021 року був складений на кафедрі політичних наук, де позивачка не працювала та не мала зберігати свої конспекти. Крім того, відповідачем були пропущені строки застосування дисциплінарного стягнення (звільнення) в кожному з актів. Акт від 15.03.2021 року був застосований через 59 днів після його складання. Акт від 23.04.2021 року був застосований через 31 день після його складання. При складанні Акта від 23.04.2021 року відповідачем було проігноровано положення ст. 148 КЗпП України в частині того, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців дня вчинення проступку. В період з 01.03.2021 року по 05.05.2021 року діяли обмеження в доступі викладачів, в тому числі позивачки, до її робочого місця. Саме в цей період були складені три вищевказані Акти. За таких умов, викладач жодним чином не могла забезпечити наявність вказаних конспектів на кафедрах, навіть за умови наявності в неї такого обов`язку. Однією з підстав звільнення позивачки в оскаржуваному наказі вказана Пояснювальна записка від 17.03.2021 року в.о. завідувача кафедри журналістики [PERSON] , де вказано, що нею отримано усне пояснення позивачки про відсутність конспектів лекцій у паперовому вигляді чи посібників з дисциплін, що вона викладає: «З її слів ця вимога порушує її право на захист інтелектуальної власності, у зв`язку з чим вона відмовляється надати конспекти лекцій в паперовому вигляді». Вказана інформація є недостовірною та такою, що очевидно не могла застосовуватись як підстава звільнення позивачки. Позивачка не надавала жодних пояснень з цього приводу. Позивачка не отримувала вимогу про надання будь-яких пояснень. [PERSON] , сама зазначила, що станом на 15.03.2021 року порушення виправлено. Локальними актами організації роботи ЧНУ ім. Петра Могили чітко визначено посадову особу відповідальну за збереження документації на кафедрі. А отже покладання таких функцій на позивачку є недопустимим. Позивачка звертає увагу суду на те, що на момент її звільнення не настав строк надання щорічного письмового звіту (25 червня). На підставі викладеного позивачка просила задовольнити її позов в повному обсязі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 08.07.2021 року вищезазначений позов залишено без руху. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 04.08.2021 року прийнято вищезазначений позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.09.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому зазначено, що позивачка отримала копію оскаржуваного наказу 19.05.2021 року, а відмітка суду про одержання позову 05.07.2021 року, тобто на 47 день після вручення копії наказу про звільнення, що суперечить встановленому ст. 233 КЗпП України місячному терміну звернення до суду. Зміст позовних вимог ґрунтується на припущеннях, що звільнення позивачки було заходом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни. Проте, звільнення позивачки відбулось за п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, - з підстав, передбачених контрактом. Так, п. 6.2 контракту № 22/17 з науково-педагогічним працівником закладу освіти, що є загальнодержавній власності від 04.07.2017 року, укладеним між [PERSON] та ЧНУ ім. Петра Могили, передбачене дострокове розірвання контракту з ініціативи ЧНУ у разі невиконання умов, викладених у п. 3.1-3.8. Розпорядженням ректора університету № 5 від 11.03.2021 року позивачці було доведено до відома про необхідність достроково, до 18.03.2021 року подати письмовий звіт про результати виконання умов, передбачених Контрактом та індивідуальним планом з поданням оригіналів статей та інших матеріалів за звітний період. З Розпорядженням позивачка була ознайомлена під підпис 12.03.2021 року. За результатами перевірки заповнення журналу обліку навчального навантаження викладачів кафедри журналістики від 15.03.2021 року комісією було встановлено, що у журналі обліку навчального навантаження викладачів кафедри журналістики відсутні записи з перелічених в Акті дисциплін. За результатами проведення перевірки позивачці було запропоновано усунути виявлені порушення умов Контракту. 12.04.2021 року комісією була проведена повторна перевірка наявності конспектів лекцій науково-педагогічних працівників та заповнення журналу обліку навчального навантаження викладачів кафедри журналістики. Було встановлено, що порушення щодо відсутності записів [PERSON] у журналі обліку навчального навантаження викладачів кафедри журналістики було усунуто, але конспекти лекцій у паперовому вигляді, що викладаються (або посібники за курсами) так і не надані. Станом на 26.04.2021 року позивачкою так і не було подано письмовий звіт про результати виконання умов, передбачених Контрактом та індивідуальним планом з поданням оригіналів статей та інших матеріалів за звітний період. Твердження позивачки щодо обмеження доступу до її робочого місяця і період складання Актів перевірки наявності конспектів лекцій не відповідає дійсності, оскільки наказами, на які вона посилається, було заборонено відвідування університету лише здобувача освіти. Відповідачем було направлено позивачці лист-попередження № 01/545-08 від 26.04.2021 року про дострокове розірвання контракту. Лист отримано позивачкою 04.05.2021 року. Наказом № 292-К від 13.05.2021 року позивачку було звільнено 19.05.2021 року з посади доцента кафедри журналістики навчально-наукового центру «Школа журналістики» відповідно до чинного законодавстві після закінчення 15 календарних днів з дня отримання нею листа-попередження про дострокове розірвання контракту. Вимоги позивачки про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу представник відповідача також вважає безпідставними. На підставі викладеного представник відповідача просив застосувати позовну давність при розгляді даної справи та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 24.09.2021 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивачки - адвоката Павловича Є.В., де він зазначає, що позивачка з 01.09.1998 року працювала в Миколаївській філії Національний Університет «Києво-Могилянська академія», на базі якої у 10.05.2002 року утворено Миколаївський державний гуманітарний університет імені Петра Могили. 01.07.2002 року позивачка прийнята на роботу шляхом переведення з миколаївської філії Національний Університет «Києво-Могилянська академія», що ліквідувався, до чорноморського державного гуманітарного університету імені Петра Могили на посаду в.о. доцента де працювала до моменту незаконного звільнення 19.05.2021 року. В період її роботи, в квітні 2017 року, у ЧНУ ім. Петра Могили була проведена акредитаційна експертиза підготовки фахівців зі спеціальності 8.03010401 «Політологія». За результатами вказаної експертизи, експертна комісія Міністерства освіти та науки України надала Висновок від 21.04.2017 року. За результатами вказаної перевірки не надано жодного зауваження до навчально-методичної забезпеченості кафедри, відсутності лекцій з будь-яких предметів, чи роботи позивачки. Зазначено, що позивачка є однією з небагатьох доцентів кафедри, що мають стаж безперервної науково-педагогічної роботи в ЧНУ ім. Петра Могили більше 10 років. В той же час, Актом про перевірку наявності конспектів лекцій науково-педагогічних працівників кафедри політичних наук від 23.04.2021 року встановлено відсутність на кафедрі конспектів лекцій доцента [PERSON] , що суперечить Висновку. Позивачка з 03.09.2018 року по день звільнення 19.05.2021 року займала посаду доцента кафедри « [INFO] ». В період її роботи, в липні 2019 року, експертна комісія Міністерства освіти та науки України за результатами акредитаційної експертизи підготовки здобувачів вищої освіти напряму підготовки «Журналістика» ЧНУ ім. Петра Могили, надала Висновок від 05.05.2019 року. Не надано жодного зауваження до навчально-методичної забезпеченості кафедри, чи роботи позивачки. В той же час, відповідно до Актів перевірки від 15.03.2021 року та 12.04.2021 року, на кафедрі не виявлено конспектів лекцій позивачки. 26.10.2021 року до суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Тимошина Ю.В., де він зазначає, що позивачка звертається з позовом поза межами визначених законом строків. Крім того, позивачка до 01 вересня щорічно повинна була підготувати конспекти лекцій та забезпечити їх наявність на кафедрі до 01 вересня, чого не зробила. Конспекти лекцій на кафедрі відсутні, що свідчить про невиконання умов Контракту. На позивачку не накладались стягнення за порушення трудової дисципліни. Позивачку звільнено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Також, зазначеними позивачкою наказами не обмежувався її доступ до приміщення університету та її робочого місця. Крім того, на дату прийняття наказу № 11 - 22 січня 2021 року, позивачкою вже як пів-року не виконувались вимоги п. 3.1 Контракту. Невиконання вимог п. 3.7 Контракту є підставою для її звільнення на підставі п. 6.2 Контракту та п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Представник відповідача зазначив про очікувані витрати відповідача на професійну правову допомогу в розмірі 21500,00 грн. та просив їх стягнути з позивачки. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених в позові та в додаткових поясненнях від 24.09.2021 року. В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали надали пояснення аналогічні тим, які наведені у відзивах, які були надані суду 23.09.2021 року та 26.10.2021 року. Просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.07.20217 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем Чорноморським національним університетом імені Петра Могили було укладено Контракт №22/17 з науково-педагогічним працівником закладу освіти, що є у загальнодержавній власності, далі - Контракт №22/17 від 04.07.20217 року. Зі змісту Контракту №22/17 від 04.07.20217 року вбачається, що його укладено з 01.09.2017 року по 31.08.2022 року. Згідно розділу 3 «Обов`язки науково-педагогічного працівника» Контракту №22/17 від 04.07.20217 року, на період його чинності [PERSON] зобов`язана забезпечити: "3.1 Рівень викладення предмета за фахом, який відповідає державному стандарту якості освіти, з метою забезпечення підготовки спеціалістів відповідного рівня кваліфікації; наявність у справах кафедри конспектів лекцій з курсів, що викладаються (або посібника за курсом) в паперовому вигляді до початку навчального процесу. 3.2 Підготовку методичних розробок: рекомендацій, вказівок, посібників, необхідних для одержання знань учнями, студентами, слухачами, в тому числі підготувати методичні розробки з дисциплін «Порівняльна політологія», «Політична іміджологія». 3.3 Участь у проведенні науково-дослідної роботи за затвердженою тематикою згідно індивідуального плану з держбюджетної тематики, а також на госпрозрахунковій та комерційній засадах та завершити виконання. 3.4 Одержання рівня вищої кваліфікації. Завершити підготовку та захистити дисертацію на одержання вченого ступеня. 3.5. Підвищення кваліфікації відповідно до п.п. 3.3. цього контракту. 3.6 Дотримання чинного законодавства щодо збереження та набуття майна, збільшення прибутку закладу освіти, в т.ч. кафедри (відділення), зміцнення договірної, трудової дисципліни, захисту відомостей, що є державною, службовою та комерційною таємницею. 3.7 Своєчасне подання ректору ЧНУ до 25 червня щорічного письмового звіту про результати виконаних умов, передбачених контрактом та індивідуальним планом, а достроково, на вимогу ректора ЧНУ. 3.8 Володіти у необхідному обсязі та користуватись у своїй діяльності в ЧНУ українською мовою. 3.9 Пункти 3.1-3.4 згідно з індивідуальним планом роботи викладача, який складається щорічно і є невід`ємною частиною контракту." При цьому, в пункті 6.2. Контракту №22/17 від 04.07.20217 року сторонами погоджено, що з ініціативи ЧНУ дострокове розірвання контракту може бути у разі невиконання умов. викладених у пунктах 3.1. -3.8. цього контракту ... . Згідно копії Витягу з протоколу № 2 засідання Вченої ради від 26.02.2021 року ЧНУ ім. Петра Могили, протягом строку перебування в докторантурі докторантка [PERSON] зобов`язана була звітувати за результати свої наукових досягнень у вигляді дисертації, або опублікованої монографії, або наукової доповіді за сукупністю статей, але жодного разу не з`являлась. Вчена рада університету вирішила надати можливість відзвітувати на засіданні кафедри публічного управління та адміністрування за якою закріплення докторантка, на раді Інституту державного управління і на наступному засіданні Вченої ради 11.03.2021 року. Відповідно до копії Витягу з протоколу №3 засідання вченої ради від 11.03.2021 року ЧНУ ім. Петра Могили, [PERSON] не з`явилась на звітування, у зв`язку з хворобою з її слів. Вирішено надати [PERSON] можливість та відзвітувати на засіданні кафедри публічного управління та адміністрування за якою закріплення докторантка, на раді Інституту державного управління і на наступному засіданні Вченої ради 13.05.2021 року. 11.03.2021 року ректором ЧНУ ім. Петра Могили було видано Розпорядження №5, згідно якого відповідно до п. 3.7 Контракту № 22/17 від 04.07.2021 року з [PERSON] він просив до 18.03.2021 року подати письмовий звіт про результати виконання умов передбачених контрактом та індивідуальним планом з поданням оригіналів статей і інших матеріалів за звітний період. З вказаним Розпорядження позивачка ознайомлена під підпис 12.03.2021 року, що вбачається з копії Розпорядження, наявної в матеріалах справи, а також підтверджено позивачкою в судовому засіданні. Так, в Акті про перевірку наявності конспектів лекцій науково-педагогічних працівників кафедри журналістики від 15.03.2021 року, зазначено, що відповідно до п. 3.1 контракту науково-педагогічного працівника в справах кафедри повинні бути в наявності конспекти лекцій з курсів, що викладаються (або посібники за курсом) в паперовому вигляді до початку навчального процесу. У результаті перевірки 15.03.2021 року о 09-00 годин була встановлено відсутність на кафедрі конспектів лекцій з наступними дисциплінами: - Теорія масово комунікацій та комунікаційні технології (348 гр., лектор-доцент [PERSON] ); - Іміджелогія (448 гр. лектор-доцент [PERSON] ); - Політична журналістика і психологія мас (648м гр., лектор-доцент [PERSON] ); - Управління медіапроектами та комунікаційний менеджмент (548 м. 648м гр., лектор-доцент [PERSON] ); - Соціологія масової комунікації (248 гр., лектор-доцент [PERSON] ). В Акті про повторну перевірку наявності конспектів лекцій науково-педагогічних працівників та заповнення журналу обліку навчального навантаження викладачів кафедри журналістики від 12.04.2021 року, зазначено, що метою перевірки стану усунення порушень, виявлених на кафедрі журналістики, 15.03.2021 року повторна перевірка 12.04.2021 року о 11-00 годин встановила: 1) порушення щодо відсутності записів у журналі обліку навчального навантаження викладачів кафедри журналістики було виправлено; 2) порушення щодо наявності у справах кафедри конспектів лекцій з курсів, що викладаються (або посібники за курсом) в паперовому вигляді не виправлено; конспекти лекцій у паперовому вигляді чи посібники за поданими нижче курсами відсутні: - Теорія масово комунікацій та комунікаційні технології (348 гр., лектор-доцент [PERSON] ); - Іміджелогія (448 гр. лектор-доцент [PERSON] ); - Політична журналістика і психологія мас (648м гр., лектор-доцент [PERSON] ); - Управління медіапроектами та комунікаційний менеджмент (548 м. 648м гр., лектор-доцент [PERSON] ); - Соціологія масової комунікації (248 гр., лектор-доцент [PERSON] ). В Акті про перевірку наявності конспектів лекцій науково-педагогічних працівників кафедри політичних наук від 23.04.2021 року, зазачено, що у результаті перевірки 23.04.2021 року о 09-00 годин була встановлена відсутність на кафедрі конспектів лекцій з наступних дисциплін: - Сучасна порівняльна політологія (431 гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] ); - Технології політичних досліджень (331 гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] ); - Політичні іміджологія (531м гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] ); - Партологія (331 гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] ); - Політична психологія (531 м. гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] ). З пояснювальної записки в.о. завідувача кафедри [PERSON] від 17.03.2021 року вбачається, що результати перевірки від 15.03.2021 року повідомлені всім викладачам кафедри; порушення щодо відсутності записів у журналі обліку навчального навантаження виправлено; отримано усне пояснення доцента [PERSON] про відсутність конспектів лекцій у паперовому вигляді чи посібників з дисциплін, які вона викладає. З її слів ця вимога порушує її право на захист інтелектуальної власності, у зв`язку з чим вона відмовляється надати конспекти лекцій у паперовому вигляді. 26.04.2021 року ректором ЧНУ ім. Петра Могили було підписано Лист-попередження за вих. №01/545-08, в якому позивачку повідомлено про порушення нею умов п.п. 3.1., 3.7. Контракту № 22/17 від 04.07.2021 року та попереджено про дострокове розірвання контракту на підставі п.6.2. Контракту №22/17 від 04.07.2021 року. Вказаний Лист-попередження від 26.04.2021 року за вих. №01/545-08, було направлено позивачці 28.04.2021 року, що підтверджується накладною №5400143453142, Описом вкладення у цінний лист №5400143453142 та отримано позивачкою 04.05.2021 року, що підтверджується інформацією про рух поштового відправлення та в судовому засіданні позивачкою. 13.05.2021 року відповідачем було видано оскаржуваний наказ про припинення трудового договору (контракту) з позивачкою. Вказаним наказом останню було з 19.05.2021 року звільнено з кафедри журналістики навчально-наукового центру «Школа журналістики» за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на науково-педагогічного працівника контрактом (п.п. 3.1, п.п. 3.7 п. 3 контракту № 22/17 від 04.07.2017 року), з підстав, передбачених контрактом, п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Копію наказу про звільнення та трудову книжку позивачка отримала 19.05.2021 року. Як передбачено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин 1 та 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України). Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці сьомому статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини третьої статті 54 Закону України "Про освіту" (в редакції, чинній на час укладення контракту №22/17 від 04.07.2017 року) педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Пунктом 8 частини 1 статті 55 Закону України "Про вищу освіту", посада "доцент" віднесена до основних посад науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів. Таким чином, укладенням між сторонами Контракту №22/17 від 04.07.20217 року на позивачку покладено, обов`язок забезпечити: «3.1 Рівень викладення предмета за фахом, який відповідає державному стандарту якості освіти, з метою забезпечення підготовки спеціалістів відповідного рівня кваліфікації; наявність у справах кафедри конспектів лекцій з курсів, що викладаються (або посібника за курсом) в паперовому вигляді до початку навчального процесу. 3.2 Підготовку методичних розробок: рекомендацій, вказівок, посібників, необхідних для одержання знань учнями, студентами, слухачами, в тому числі підготувати методичні розробки з дисциплін «Порівняльна політологія», «Політична іміджологія». … 3.7. Своєчасне подання ректору ЧНУ до 25 червня щорічного письмового звіту про результати виконаних умов, передбачених контрактом та індивідуальним планом, а достроково, на вимогу ректора ЧНУ.», в повній мірі відповідає чинному законодавству. При цьому, пунктом 5.1 Положення про організацію освітнього процесу в Чорноморському національному університету імені Петра Могили, схвалено Вченою радою ЧНУ ім.Петра Могили 30.08.2019 року та затверджено ректором НУ ім.Петра Могили 30.08.2019 року, встановлено, що права та обов`язки викладача визначаються чинним законодавством України, Статутом ЧНУ ім. Петра могили, внутрішніми Положеннями, контрактом із науково-педагогічним працівником, посадовими обов`язками, правилами внутрішнього розпорядку тощо. Пунктом 8 частини 1 статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є підстави, передбачені контрактом. Пунктом 6.2 Контракту №22/17 від 04.07.20217 року визначено, що з ініціативи Відповідача дострокове розірвання контракту може бути у разі невиконання умов, викладених в пунктах 3.1-3.8 цього Контракту. Верховний Суд в постанові по справі № 388/1533/18 від 05.08.2021 року дійшов наступних висновків за схожих правовідносин. У пункті 8 статті 36 КЗпП України встановлюється така підстава припинення договору як умови, зазначені в контракті. Вказана норма не враховує загальну класифікацію підстав припинення трудового договору, визначену законодавством про працю. Виходячи з особливостей зазначеної форми договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам встановлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання договору. У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі 757/62834/19 (провадження № 61-10812св20), у якій зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Позивач погодився з умовами контракту, підписавши його, у тому числі з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання. Схожі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі №522/10590/2017 (провадження №61-21820св18), від 10 квітня 2019 року у справі №522/10592/17 (провадження №61-35286св18). При цьому судом встановлено, що позивачкою допущено порушення підпунктів 3.1. та 3.7. Контракту №22/17 від 04.07.20217 року, зокрема, позивачкою не виконано покладений на неї обов`язок забезпечити наявність у справах кафедри конспектів лекцій з курсів, що викладаються (або посібника за курсом) в паперовому вигляді до початку навчального процесу та подання ректору ЧНУ письмового звіту про результати виконаних умов, передбачених контрактом та індивідуальним планом, достроково, на вимогу ректора ЧНУ. Вказане доведено відповідачем та підтверджується дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме - Контрактом №22/17 від 04.07.20217 року, актами про перевірку наявності конспектів лекцій науково-педагогічних працівників та заповнення журналу обліку навчального навантаження викладачів кафедри журналістики від 15.03.2021 року, від 12.04.2021 року та від 23.04.2021 року, Розпорядженням ректора ЧНУ ім. Петра Могили №5 від 11.03.2021 року, пояснювальною запискою в.о. завідувача кафедри [PERSON] від 17.03.2021 року, Листом-попередженням за вих. №01/545-08 від 26.04.2021 року, Розподілом навчальної роботи на 2020/2021 навчальний рік. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, частиами 1 та 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При цьому, суд не приймає аргументи позивачки та її представника про виконання нею підпунктів 3.1. та 3.7. Контракту №22/17 від 04.07.20217 року, виходячи з такого. Позивачка стверджувала, що конспекти лекцій з курсів, що викладаються (або посібника за курсом) нею були здані на кафедру та в електронному вигляді були надані методисту. Так, згідно з пунктами 4.1 та 4.2. Положення про організацію методичної роботи кафедр Чорноморського національного університету імені Петра Могили, схвалено Вченою радою ЧНУ ім.Петра Могили 08.11.2018 року та затверджено ректором НУ ім.Петра Могили 08.11.2018 року, конспекти лекцій віднесено до методичного забезпечення навчального процесу та вони мають зберігатися в електронному та паперовому вигляді. Під збереженням в електронному виді розуміється розміщення в електронному ресурсі бібліотеки ЧНУ та на ресурсі, доступному для здобувачів вищої освіти (на платформі Moodle, сайті ЧНУ або іншому в рамках діючого законодавства та за рішенням Вченої Ради). Натомість позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження надання нею на кафедру в паперовому вигляді до початку навчального процесу, конспектів лекцій з курсів, що викладаються (або посібника за курсом), а саме: - Теорія масово комунікацій та комунікаційні технології (348 гр., лектор-доцент [PERSON] ); - Іміджелогія (448 гр. лектор-доцент [PERSON] ); - Політична журналістика і психологія мас (648м гр., лектор-доцент [PERSON] ); - Управління медіапроектами та комунікаційний менеджмент (548 м. 648м гр., лектор-доцент [PERSON] ); - Соціологія масової комунікації (248 гр., лектор-доцент [PERSON] ). - Сучасна порівняльна політологія (431 гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] ); - Технології політичних досліджень (331 гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] ); - Політичні іміджологія (531м гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] ); - Партологія (331 гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] );Політична психологія (531 м. гр., 2017-2018 н.р., лектор-доцент [PERSON] ). Крім того, позивачкою не надано суду доказів на підтвердження розміщення вказаних конспектів в електронному ресурсі бібліотеки ЧНУ та на ресурсі, доступному для здобувачів вищої освіти (на платформі Moodle, сайті ЧНУ або іншому в рамках діючого законодавства та за рішенням Вченої Ради). Також судом не приймаються аргументи позивачки про виконання нею пункту 3.7. Контракту №22/17 від 04.07.20217 року, щодо подання ректору ЧНУ письмового звіту про результати виконаних умов, передбачених контрактом та індивідуальним планом, достроково, на вимогу ректора ЧНУ. Як зазначала в судовому засіданні позивачка, звіт нею собисто було залишено в приймальні ректора ЧНУ, але не було зареєстровано, оскільки такою є звичайна практика в навчальному закладі. При цьому, суд констатує, що, жодного доказу на підтвердження наведених обставин суду не надано, також позивачкою не заявлялося клопотання про виклик до суду та допит в якості свідка особи, якій позивачка залишила звіт та яка, зі слів позивачки, відмовилася його реєструвати, як вхідний документ. Також слід зазначити, що позивачка не надала суду свій екземпляр звіту (у разі його існування) або копію, що спростовує аргументи позивачки про виконання нею пункту 3.7. Контракту №22/17 від 04.07.20217 року. Також судом не приймається посилання позивачки, на Висновки експертної комісії Міністерства освіти і науки України за підсумками акредитаційної експертизи підготовки фахівців зі спеціальності 8.03010401 "Політологія (за сферами політичної діяльності)" освітньо-кваліфікаційного рівня "Магістр" у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили та Висновки експертної комісії Міністерства освіти і науки України за підсумками акредитаційної експертизи підготовки фахівців зі спеціальності 6.030301 "Журналістика" в галузі знань 0303 "Журналістика та інформація" з підготовки здобувачів за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили 2019 р. Вказані висновки були складені за результатами перевірок, які здійснювалися з 19.04.2017 року по 21.04.2017 року та 03 червня по 5 червня 2019 року відповідно, та не охоплюють, період з вересня 2020 року по 13 травня 2021 року в який позивачкою було допущено порушення підпунктів 3.1. та 3.7. Контракту №22/17 від 04.07.20217 року. Також судом не приймаються до уваги аргументи позивачки про неможливість забезпечити наявність вказаних конспектів на кафедрах, навіть за умови наявності в неї такого обов`язку, оскільки з 01.03.2021 року по 05.05.2021 року наказом від 22 січня 2021р. № 11 "Про організацію освітнього процесу"та наказом від 26 березня 2021р. № 97 "Про організацію робочого процесу під час переходу м. Миколаєва в червону зону карантину" були введені та діяли обмеження в доступі викладачів, в тому числі Позивачки, до її робочого місця. Вказані аргументи позивачки спростовано дослідженням вказаних наказів, зі змісту яких вбачається, що: пунктом 4 наказу №11 від 22 січня 2021 року встановлено, що викладачам під час проведення занять в аудиторіях рекомендовано використовувати захисні щитки; пунктом 5 цього наказу доручено вахті посилити контроль відвідувачів, заборонити вхід до університету особам без засобів захисту, тощо; пунктом 2 наказу №97 від 26 березня 2021 року заборонено відвідування університету здобувачам вищої освіти; Отже, зазначеними вище наказами не обмежувався доступ Позивачки до приміщень університету та її робочого місця. Також судом відхиляються аргументи позивачки про порушення відповідачем приписів статті 148 КзпП України щодо строків накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, такі на позивачку не накладалися. Враховуючи наведене вище, оскільки позивачкою допущено невиконання умов, викладених у пунктах 3.1. та 3.7. Контракту №22/17 від 04.07.20217 року, тому наказ Чорноморського національного університету імені Петра Могили № 292-К від 13.05.2021 року про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] з підстав, передбачених контрактом, п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, видано у відповідності до вимог трудового законодавства та Контракту №22/17 від 04.07.20217 року. За такого, в задоволенні вимог щодо поновлення позивачки на посаді доцента кафедри журналістики навчально-наукового центру «Школа журналістики» Чорноморського національного університету імені Петра Могили, слід відмовити. При цьому, судом відхиляються аргументи відповідачів про подання позовної заяви до Центрального районного суду м. Миколаєва поза межами місячного строку визначеного частиною 1 статті 233 КзпП України та відповідно пропуск позивачкою строку для звернення до суду, та необхідність відмови в позові з цієї підстави, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районну районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз`яснено, що якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Так, позивачка отримала копію наказу про звільнення та трудову книжку лише 19.05 2021 року, про що зробила відповідний запис про ознайомлення в наказі. Відповідно до частини 1 статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому, частиною 2 статті 124 ЦПК України встановлено, що строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Таким чином, враховуючи, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто, починаючи з 20 травня 2021 року, то місячний строк закінчується у відповідне число останнього місяця строку, тобто, 20 червня 2021 року. При цьому, частиною 6 статті 124 ЦПК України встановлено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Позовна заява була отримана центральним районним судом міста Миколаєва 05 липня 2021 року, що підтверджується реєстрацією вхідної кореспонденції та відтиском на першому аркуші позовної заяви з зазначеням дати її надходження саме 05.07.2021 року. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2021 року, тобто до закінчення місячного строку, позовна заява була здана на пошту, що підтверджується відтиском поштового відділення від 18.06.2021 року, а за такого строк не вважається пропущеним. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке. Приписами статті 235 КЗпП України становлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв`язку із здійсненим ним або його близькою особою повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому грошової компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а у випадку неможливості поновлення - у розмірі дворічного середнього заробітку. У разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, оскільки в задоволенні вимог позивачки про поновлення на роботі відмовлено, та судом встановлено, що відповідач видав позивачці копію наказу про звільнення в день звільнення, а саме 19 травня 2021 року, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд виходить з наступного. Частинами 1-3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, частинами 4-6 статті 137 ЦПКУ України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача; При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 Статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, на підтвердження понесених судових витрат, представником відповідача надано Договір про надання правової допомоги №О-21/1004-01 від 13 жовтня 2021 року. Згідно з пунктом 7.1.1 Договору №О-21/1004-01 від 13 жовтня 2021 року, сторонами було погоджено розцінки наданих послуг щодо розгляду справи №490/5274/21 в суді першої інстанції, зокрема: - вивчення позовної заяви та доданих до неї документів - 2000,00 (дві тисячі) грн.; - вивчення документів замовника, які послугували підставою для звільнення, аналіз судової практики у аналогічнихправовідносинах та підготовка відзиву на позовну заяву - 3500,00 (три тисячі п`ятсот) грн.; - участь в судових засіданнях - 1500,00 (одна тисяча п`ятсот грн.) за кожне судове засідання, орієнтовно три судових засідання. Пунктом 8.4. Договору О-21/1004-01 від 13 жовтня 2021 року встановлено, що сплата за цим договором здійснюється замовником у безготівковій формі шляхом перерахування визначених сум на розрахунковий рахунок виконавця на підставі виставлених рахунків та актів прийняття робіт (надання послуг) правової допомоги. 15.12.2021 року було затверджено та підписано адвокатом Тимошиним Ю.В. та ректором ЧНУ ім. Петра Могили Клименком Л.П. Акт №001 до договору О-21/1004-01 про надання правової допомоги, згідно з яким виконавцем надано, а замовником прийнятовідповідні роботи та на виконання пункту 7 Договорупро надання правової допомоги підлягаєдо сплати замовником: - 2000,00 (дві тисячі) грн. - вивчення позовної заяви та доданих до неї документів; - 3500,00 (три тисячі п`ятсот) грн. - за вивчення документів замовника, які послугували підставою для звільнення, аналіз судової практики у аналогічнихправовідносинах та підготовка відзиву на позовну заяву; - 1500,00 (одна тисяча п`ятсот грн.) грн. - за одне судове засідання. Разом 7000,00 (сім тисяч) грн. Також предстаником відповідача надано суду платіжне доручення №4285 від 21 грудня 2021 року, згідно з яким ЧНУ ім. Петра Могили перераховано АО "Тимошин та партнери" 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок "...за послуги ... у спр. №490/5274/21 за поз. [PERSON] ... ". Таким чином, суд вважає доведеними та такими що підлягають стягненню з позивачки [PERSON] на користь відповідача Чорноморського національного університету імені Петра Могили судові витрати пов`язані з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Outcome: approved