Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва 29 грудня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов мотивує тим, що 06.09.1997 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у якому народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям розірвано 20.12.2016 рішенням Дарницького районного суду м. Києва, діти залишились проживати з позивачем. Оскільки між колишнім подружжям не досягнуто згоди щодо матеріального забезпечення дітей, повнолітня донька прожовує навчання на денній формі та не має самостійного заробітку, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 з усіх видів доходу відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.12.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.09.1997, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва 20.12.2016. У колишнього подружжя народились діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з позовом, позивачка, посилалась на такі обставини, що позивач та відповідач проживають окремо, діти проживають разом з позивачкою, усі обов`язки щодо утримання та їх виховання несе заявниця самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Старша донька навчається на першому курсі ОС «бакалавр» денної форми навчання спеціальності 125 «Кібербезпека» за освітньою програмою «Кібербезпека» факультету інформаційних технологій Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4 рівня акредитації на бюджетній основі, початок навчання 01.09.2021, термін закінчення навчання 30.06.2025, що підтверджується наданою суду довідкою. Позивач вказує, що відповідач працездатний, працює заступником голови Професійної спілки авіапрацівників України. У власності відповідача перебуває нерухоме майно, його дохід дозволяє сплачувати визначений позивачем розмір аліментів. З огляду на викладене, позивачка просила задовольнити позовні вимоги, якими стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 з усіх видів доходів відповідача. Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав дітей, що перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України) Відповідачем не надано заперечень на позовні вимоги. Поряд із цим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2016 стягнуто з [PERSON] , [INFO] уродженець с. Більше Село, Ярославської області, Росія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої та проживаючої за адресою [ADDRESS] РНОКПП [NUMBER] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] та сина [PERSON] , [INFO] свідоцтво про народження [NUMBER] в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше, аніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 13 липня 2016 року і до досягнення дітей повноліття, тобто до [INFO] . Відтак, зважаючи на те, що спір про стягнення аліментів на молодшого сина судом вирішено до досягнення повнолітня, 18.10.2025, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання [PERSON] . При цьому позивач не позбавлена права звернутись до суду з позовом про збільшення аліментів. При визначенні розміру аліментів на утримання доньки, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, враховує наступні обставини, що донька проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається в університеті на 1 курсі денної форми навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 81 ЦПК України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6, з врахуванням розміру стягнутих аліментів на утримання малолітньої дитини, що становить 50 % стягнень з доходів відповідача, починаючи з дня подачі заяви до суду, до закінчення навчання, що буде достатнім для матеріального забезпечення доньки. В задоволення решти позовних вимог суд відмовляє з підстав недоведеності та необґрунтованості зважаючи на встановлені обставини. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: partial