Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до АТ «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Великобагачанський РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції ( м. Суми) про визнання недійсними положень пунктів 1.10, 6, 6.1 кредитного договору Z62.21281.004864470, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної ( немайнової) шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.01.2019 між позивачем та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір Z62.21281.004864470 на суму 59200 грн., включаючи витрати на страховий платіж. Позивач проводив своєчасно оплати за вказаним кредитним договором сплативши за період з 18.01.2019 по 15.05.2020 коштів на загальну суму 37 280 грн. 64 коп. У зв`язку з карантином він та члени його родини залишилися без заробітку, внаслідок чого останній був позбавлений можливості проводити своєчасно оплати в рахунок погашення боргу за кредитним договором. У грудні 2020 до нього зателефонував представник Банку та запропонував реструктуризацію заборгованості, пояснивши, що при сплаті 20000 грн., борг буде зменшений на 17000 грн., а залишок заборгованості необхідно буде сплатити протягом 6 місяців. Позивач погодився на дану пропозицію та 30.12.2020 сплатив 20000 гривень, але реструктуризація боргу та списання коштів не відбулося. Всього позивачем сплачено 57 280 грн. 64 коп. у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, але станом на 02.03.2021 розмір заборгованості становив 52123 грн. 15 коп. 23.10.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 22695 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» не виплачені в строк грошові кошти за кредитним договором за період з 03.07.2020 по 07.09.2020 включно в розмірі 78350, 62 грн., з них: 51516,44 грн. - строковий основний борг; 2298,49 грн. - прострочений основний борг; 4816, 06 грн. - прострочені проценти; 110,03 грн. - строкові проценти; 1906,24 грн. - строкова плата за обслуговування кредиту; 15378, 72 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту; 424, 64 - пеня; 1900 - плата за вчинення виконавчого напису. Виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса відкрито Великобагачанським РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми). Позивач оскаржує виконавчий напис в суді. Лише ознайомившись з випискою коштів по рахунку наданою Банком на запит суду, позивачу стало відомо, що більша частина коштів пішла на погашення оплати за обслуговування кредиту. Відповідно до п. 1.10 кредитного договору передбачено плату за обслуговування кредиту. Аналогічні положення містяться також у п. 6, 6.1 Договору, який містить у собі графік щомісячних платежів. Позивач вважає, що умови договору в частині встановлення плати за обслуговування кредиту є несправедливими, такими, що суперечать ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживача». Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд визнати недійсними положення п.п. 1.10, 6, 6.1. договору №Z62.21281.004864470 від 31.01.2019, укладеного між позивачем та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, зазначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором; зобов`язати відповідача зробити перерахунок за кредитним договором, зарахувавши сплачені кошти з часу укладення кредитного договору в рахунок погашення суми основного боргу та процентів; стягнути з відповідача на його користь 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 14.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження по справі та перше засідання по справі призначено на 09.09.2021. Відповідачу та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору направлено копію позовної заяви з додатками, роз`яснено порядок та строки подання відзиву на позовну заяву та пояснень щодо позову. 25.08.2021 на адресу суду надійшов відзив АТ «Ідея Банк», згідно якого відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнав у повному обсязі, у задоволенні позову просив відмовити, справу розглядати без участі його представника. В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач посилається на те, що послуга з обслуговування кредиту ( кредитної заборгованості) є встановленою на законодавчому рівні, вартість надання такої послуги включається до загальних витрат за споживчим кредитом, а тому підлягає сплаті [PERSON] на користь Банку. З посиланням на умови кредитного договору відповідач зазначає, що Кредитним договором передбачено надання інформації як безоплатно, так і платно. Надання послуги безоплатно можливе лише раз у місяць, якщо позичальник звернувся до Банку з письмовою вимогою, в інших випадках надання послуги з обслуговування кредиту є оплатною. Банк перед укладенням кредитного договору повідомив позивачу у належній формі та у повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, а позичальник ознайомився з ними та погодився підписавши умови кредитного договору. Крім того згідно п. 3.2.3. кредитного договору, позичальник має право протягом 14 календарних днів з дати його укладення, відмовитися від договору. Зазначає, що реструктуризація заборгованості не відбулася, оскільки сторонами не було досягнуто відповідної домовленості, кошти внесені позивачем у сумі 20000 грн. були спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором, згідно положень п. 2.1. Кредитного договору. Відповідач вважає, що відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки її відшкодування не передбачено умовами кредитного договору, вимогу про відшкодування моральної шкоди вважає безпідставною та необґрунтованою. Вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу не доведено належними та допустимими доказами. 09.09.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача по справі, згідно якої позивач не погодився з доводами відповідача зазначеними у відзиві на позовну заяву та просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Лисенко Н.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Ідея Банк» повторно у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином ( а.с. 35, 67,97,107,113, 119, 120), у відзиві на позовну заяву відповідач просив проводити розгляд справи без участі його представника ( а.с.36-44). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Великобагачанського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) у судове засідання повторно не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі ( а.с.96, 121). Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі докази зібрані по справі, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи на наступного. Судом встановлено, що 31.01.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Z62.21281.004864470, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит ( грошові кошти) на поточні потреби в сумі 59200 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а Позичальник зобов`язується одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами ( процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості), згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п. 1.10 Кредитного договору, встановлено плату за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: -надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; -надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; -опрацювання запитів Позичальника що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує оплату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором ( далі - «Графік щомісячних платежів»). Відповідно до п.6, 6.1 Кредитного договору, Графік щомісячних платежів за кредитним договором. Щомісячні внески наведені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплачуються на транзитний рахунок № [NUMBER] . Згідно графіку встановлено щомісячний платіж за обслуговування (колонка 7.4 Таблиці) на загальну суму 103185, 60 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» ( у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Таким чином, судом встановлено, що Банк у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, тощо, [PERSON] особистими підписами засвідчив, що він погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» ( у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з пунктом 1.10 кредитного договору від 31 січня 2019 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Тобто, оспорюваним пунктом 1.10 кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пунктах 6, 6.1 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, умови договору кредиту в цій частині не відповідають передбаченим у ч.3 ст.509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Окрім того, як слідує з положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Такого ж висновку дійшов Конституційний Суд України в рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/13. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові ВС від 01.04.2020 у справі №583/3343/19. Відповідно до положень ч. 7 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, суд приходить до переконання, що позов у цій частині задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Позивач в обґрунтування заявленої вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, посилається на те, що при відкритті виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса, який оспорюється позивачем, було накладено арешт на все майно позивача, включаючи рахунки в банках, що примусило позивача прикладати додаткових зусиль для організації життя своєї сім`ї. Несправедливі умови кредитного договору призвели до того, що розмір заборгованості станом на 02.03.2021 становить 52123,15 грн., зазначена обставина спричиняє позивачу душевні страждання і переживання, впливає на мікроклімат в сім`ї. Дружина позивача хвора, потребує оперативного втручання, але через накладення арештів на майно, позивач позбавлений можливості оплатити операцію. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання банківських послуг. Згідно зі статтею 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Правила статті 1167 ЦК України регулюють позадоговірні (деліктні) відносини. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Судом встановлено, що умовами чинного кредитного договору №Z62.21281.004864470 від 31.01.2019 укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] не передбачено відшкодування моральної шкоди. Такі дії банку, як звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості, пред`явлення виконавчого листа до виконання, нагадування про існування боргу не є передбаченими законом підставами для відшкодування моральної шкоди. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 10.09.2021 по справі № 404/3436/19-ц. А тому позовні вимоги [PERSON] у частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Outcome: partial