Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , третя особа: Служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з відповідачем проживала однією сім`єю з 2017 року та вони підтримували фактичні шлюбні відносини, вели спільне господарство. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . З відповідачем разом вони проживали до 2019 року, проте відносини між ними погіршились, через те, що останній зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, має нахили до вчинення насильства. Позивачка наголосила, що вона неодноразово зазнавала психологічного та фізичного насилля, у результаті якого отримувала численні побої, що зафіксовано викликами поліції та судово- медичною експертизою. Сторони не проживають разом з 2019 року та відповідач життям, вихованням чи розвитком своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зовсім не цікавиться, жодної матеріальної допомоги не надає. Проте, постійно шантажує та маніпулює своїми батьківськими правами і погрожує позивачці, що відбере дитину. Такі обставини, на думку позивачки, свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів її та дитини і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова (суддя Бондарєва І.В.) від 18.02.2021 року залишено без руху позовну заяву [PERSON] та надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального провадження і призначено підготовче судове засідання у справі. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 20.04.2021 року до суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Щербаков С.Ю. заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що з березня 2019 року стосунки між відповідачем та позивачкою погіршилися, проте відповідач продовжував допомагати їхній спільній дитині, купував продукти харчування, одяг та інші необхідні сину речі. Однак після сплину певного часу позивачка почала чинити перешкоди відповідачеві у побаченнях з дитиною, мирно вирішувати будь-які спори з ним остання відмовляється. Крім того відповідач наголосив, що з сайту судової влади відповідачеві стало відомо, що 01.04.2019 року Фрунзенським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 645/1584/19 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) починаючи з 25 березня 2019 року, однак відповідач стверджував, що позивачка до цього часу не зверталася із заявою про примусове виконання цього наказу. Крім того, відповідач на спростування посилання позивачки на те, що він зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, та його неадекватність може негативно вплинути на психологічний розвиток дитини, наголосив, що вказані доводи позивачки взагалі є неправдивими та такими, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а направлені лише на введення суду в оману та створення негативного ставлення до батька дитини. Крім того, вважає, що такі твердження про негативний вплив поведінки відповідача є взагалі безпідставними, оскільки незрозумілим є яким чином відповідач може вплинути на дитину, якщо взагалі з нею не бачиться. Також, відповідач вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами твердження позивачки про те, що вона неодноразово зазнавала психологічного та фізичного насилля з боку відповідача, у результаті якого отримувала численні побої. Крім того, відповідач заперечував проти заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Розпорядженням керівника апарату за № 204 від 21.04.2021 року призначено проведення повторного автоматичного розподілу цієї цивільної справи, за результатами якого справу було передано в провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорової О.В.. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року справу прийнято до провадження судді Федорової О.В.. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2021 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Крім того, задоволено клопотання сторони позивача та сторони відповідача про допит свідків. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Представник відповідача адвокат Явтух О.Г. заперечувала проти позову та просила суд відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. 28.12.2021 року до суду надійшла заява Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій директор департаменту просив розглядати справу за відсутності представника третьої особи та ухвалити рішення з врахуванням інтересів малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради наданий Висновок № 642 від 18.11.2021 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, суд встановив наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що не заперечувалося сторонами по справі, що [PERSON] та [PERSON] з 2017 року проживали однією сім`єю та підтримували фактично шлюбні відносини. [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1565 та відділом реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області 18.10.2018 року видано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 18.11.2021 року № 642 вбачається, що дитина фактично проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, однак не з`явився, пояснень чи документів не надав. До Департаменту служб поштою надійшов відзив [PERSON] на позов, в якому він заперечує проти позбавлення батьківських прав, однак доказів виконання ним батьківських прав не надано. [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері, до Департаменту служб не звертався. Згідно з інформацією закладів освіти та охорони здоров`я, вихованням та доглядом за малолітнім [PERSON] , [INFO] , займається мати, [PERSON] . Мати дитини, [PERSON] , особисто пояснила, що батько довгий час умисно ухиляється від обов`язків по вихованню та утриманню дитини, ніколи не відвідує сина, не цікавиться його здоров`ям, розвитком та досягненнями, матеріально не допомагає, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, побої, щодо чого вона зверталась до поліції. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради у своєму висновку зазначає, що вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки та може характеризувати її лише з позитивного боку. Свідок наголосила, що відповідача останній раз вона бачила приблизно два роки тому, коли він гуляв із дитиною з коляскою. Крім того, свідок наголосила, що їй відомо, що відповідач неодноразово бив позивачку коли вони проживали однією сім`єю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки, та їй відомо, що відповідач жодним чином не допомагає позивачці утримувати дитину та не займається вихованням сина з того моменту, як вони перестали мешкати разом. Також свідок повідомила суду, що іноді по вихідним дням бачить як відповідач вживає спиртні напої на вулиці з компанією. Допитана в судовому засіданні [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, повідомила суду, що її син не зловживає спиртними напоями, лише іноді може вживати алкоголь на свята. Крім того наголосила, що позивачка близько півтора року не надає можливості зустрічатися з дитиною. Також свідок стверджувала, що сварки між її сином та колишньою невісткою були, проте він її ніколи не бив. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сусідом відповідача, пояснив суду, що відповідач не зловживає спиртними напоями та займається спортом. Свідкові відомо, що відповідач не спілкується з дитиною, оскільки позивачка не надає йому такої можливості. Крім того свідок чув телефонну розмову відповідача з позивачкою, під час якої остання відмовлялася надати можливість відповідачеві зустрітися з сином. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що він є другом відповідача. Свідок наголосив, що відповідач не зловживає спиртними напоями, є відповідальною людиною, працює. Свідок стверджує, що він особисто бачив, як позивачка відмовила відповідачеві у побаченні з сином. Крім того свідок особисто чув розмову співмешканця позивачки із відповідачем, який поставив відповідачеві умови, що з дитиною можна гуляти тільки у його присутності та за його згодою. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з листом КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» ХМР від 23.02.2021 року за № 170, до фахівців поліклініки з приводу профілактичних медичних оглядів та надання медичної допомоги дитину [PERSON] , [INFO] , супроводжувала мати хлопчика [PERSON] . Батько дитини [PERSON] до дільничного педіатра відносно інформації про стан здоров`я свого сина на звертався. Відповідно до листа КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 428 ХМР від 05.03.2021 року за № 30/01-35 [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , був зарахований до групи № 4 (раннього віку). Зі слів вихователя групи № 4 [PERSON] , яку відвідує дитина, про хлопчика піклується його мати [PERSON] . Батько [PERSON] жодного разу в дитячому садочку не був. Батьківські збори, дитячі свята не відвідував. Хлопчика до садочка приводить та забирає мама. Посилання відповідача на те, що позивачка не надає йому можливості бачитися з дитиною не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами по справі. Доказів звернення [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері, до Департаменту служб у справах дітей або до суду не надано. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що батько малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] байдужий до життя, здоров`я та розвитку своєї дитини, не зустрічається з сином, не цікавиться його життям, матеріальної допомоги не надає. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених позивачкою витрат на правничу допомогу у розмірі 7370 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: 1. Договір про надання правової допомоги № П-1041 від 10.10.2020 року, укладений між ТОВ «Центр правової допомоги населенню» та [PERSON] ; 2. Акт надання юридичних послуг від 07.12.2020 року, складений за наслідками виконання умов Договору № П-1041 від 10.10.2020 року, із калькуляцією визначення вартості юридичних послуг; 3. Фіскальні чеки про сплату позивачкою на користь ТОВ «Центр правової допомоги населенню» 7370 грн. за надані юридичні послуги. Приймаючи до уваги, що в Акті надання юридичних послуг від 07.12.2020 року зазначено, що складання ТОВ «Центр правової допомоги населенню» проектів запитів до Національної поліції, до лікувального закладу, дошкільного навчального закладу [PERSON] мала сплатити загальну суму в розмірі 1500 грн. (500 грн. за кожний запит), а до матеріалів справи не додано доказів складання Товариством жодного з вказаних запитів, підстави для покладення витрат на правову допомоги на відповідача в цій частині відсутні. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved