Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] 22.10.2021 звернулась з позовом до Городоцької міської ради Львівської обл., просила визнати недійсним\~розпорядження голови\~Городоцької РДА\~№ 721\~від 02.12.2002\~в частині\~передачі у\~власність [PERSON] \~земельної ділянки\~площею 1,6133\~га для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~та державний\~акт на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ІІ-ЛВ\~№ 024104\~від 26.12.2002,\~виданий на\~ім`я [PERSON] \~на підставі\~вищеозначеного розпорядження,\~що зареєстрований\~в книзі\~записів державних\~актів за\~№ 431,\~скасувавши в\~поземельній книзі\~запис про\~державну реєстрації\~права власності\~на вказану\~земельну ділянку\~та визнати\~за нею,\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~що помер\~ [INFO] ,\~право на\~земельну частку\~(пай)\~площею 1,45\~ум.кад.га,\~що на\~підставі сертифіката\~про право\~на земельну\~частку (пай)\~ЛВ №\~0092525\~від 16.06.2000,\~зареєстрованого в\~книзі записів\~сертифікатів за\~№ 6096,\~належало останньому,мотивуючи тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на усе належне йому майно, вона проживала із спадкодавцем на час смерті, фактично прийняла спадщину, в вересні 2021 року звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця. В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду вона оформити спадщину не може, просила позов задовольнити. В суд [PERSON] не з`явилась, 23.11.2021 подала заяву у якій позов підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с.26) Представник Городоцької міської ради Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 12.11.2021 міський голова подав пояснення, у яких позов фактично визнав, просив про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с.24-25). Треті особи в судове засідання не з`явились. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Як видно із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.7), [PERSON] помер [INFO] . Оскільки [PERSON] помер до [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті, слід застосовувати положення ЦК України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 року) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пункт 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~№ 7\~передбачає,\~що член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта.\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 згаданого Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно положень ст.. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Таким чином, розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 20.02.2002 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,6133 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що видане після його смерті в цій частині слід визнати недійсним. Вимоги про скасування розпорядження, державного акту та реєстрації є похідними й залежать від доведеності законності рішення відповідного органу, на підставі якого вони видані. Оскільки на підставі вищевказаного розпорядження був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, тому такий Державний акт теж слід визнати недійсним та скасувати запис про реєстрацію права власності в Поземельній книзі. Із копії державного акта серії ІІ-ЛВ №024104 виданого на ім`я [PERSON] (а.с.15), убачається, що такий виданий 26.12.2002. З вищеозначеного державного акту видно, що [PERSON] у 2002 році, тобто задовго після його смерті, передавалась у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,6133 га. Оскільки на час видачі на ім`я [PERSON] державного акта серії ІІ-ЛВ №024104 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002, останній помер, такий державний акт слід визнати недійсним. Із копії сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 145097 від 23.04.1997, який було замінено на новий сертифікат серія ЛВ №0092525, зареєстровано за №6096 від 16.06.2000, із витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) Керницької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., довідки Городоцької міської ради Львівської обл. №893 від 06.09.2021р. убачається, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,45 ум.кад.га на території Керницької сільської ради. Вказане свідчить про те, що [PERSON] ще за життя належало право на земельну частку (пай), а отже видача бланку державного акта після його смерті не може слугувати до звуження прав його спадкоємців та відмовою до визнання за ними права на пай в порядку спадкування. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Таким чином, належне [PERSON] на час смерті право на земельну частку (пай) площею 1,45 ум.кад.га, входить до складу спадщини після його смерті. Отже, оскільки [PERSON] при житті фактично належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату, саме це право входить до складу спадщини, після його смерті, [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, спадщину фактично прийняла, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, тому є підстави до визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) порядку спадкування після смерті [PERSON] .

Outcome: approved