Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до АТ «СК «Мега-гарант», [PERSON] , в якому з урахуванням уточнень просить: стягнути з АТ «СК «Мега-гарант» відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок ДТП в розмірі 34750,84 грн.; стягнути з [PERSON] відшкодування вартості відновлювального ремонту в наслідок ДТП в розмірі 29080,79 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 11 вересня 2020 року о 08 год. 10 хв. в м. Харків [PERSON] керував автомобілем Ford Mondeo д.н.з. [NUMBER] по вул. Ахсарова 15 в м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Honda Civic д.н.з. [NUMBER] , який зупинився попереду. В наслідок ДТП автомобіль Honda Civic, який належить позивачу отримав механічні пошкодження. Згідно звіту №56/09/20 від 03.03.2021 вартість відновлювального ремонту склала 63831,63 грн. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач, з метою відшкодування збитків, звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» де на момент ДТП у [PERSON] був укладений договір цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Листом №02-02/17 від 02.02.2021 АТ «СК «Мега-Гарант» відмовила у відшкодуванні матеріальної шкоди на підставі того, що у судовому порядку винуватість [PERSON] не була належним чином встановлена. Позивач вважає, що вина водія [PERSON] підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ДПР 18 № 519850 ВІД 11.09.2020, схемою місця ДТП ЄО36767 від 11.09.2020, його власними поясненнями та іншими матеріалами справи №638/13327/20. Позивач зазначає, що відповідно до полісу №АО/2547540 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності сума за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн. а вартість матеріального збитку становить 34750,84 грн. тобто, сума повністю покриває шкоду заподіяну його майну. Інша частина коштів, в розмірі 29080,79 грн., як вартість відновлювального ремонту підлягає стягненню з [PERSON] . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 29 грудня 2021 року до суду від представника АТ «СК «Мега-Гарант» надійшов відзив на уточнену позовну заяву в якому він зазначає, що Дзержинський районний судом м. Харкова під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено вини [PERSON] з тих підстав, що судом фактично не здійснювалось розгляд справи через наявність підстав для її закриття. Також, судом не досліджувалось питання щодо наявності чи відсутності вини у скоєнні ДТП іншого водія [PERSON] , який також був учасником ДТП. Також представник АТ «СК «Мега-Гарант» зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №519850 від 11.09.2020, схема місця ДТП ЄО36767 від 11.09.2020 не може використовуватись, як документ, яким встановлено вину [PERSON] одноособово, оскільки ці документи лише відображають правову позицію органів МВС та визначають особу, яка на думку органів МВС є правопорушником та винною особою у вчиненні ДТП згідно протоколу про адміністративне правопорушення, але такий доказ не було оцінено судом та судом не було встановлено вину вказаної особи у встановленому законом порядку. Щодо визначення розміру матеріального збитку та суми страхового відшкодування, представник відповідача зазначає, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлювального ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми стразового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються потерпілим, а спрямовують на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяється окремим шляхом. Таким чином, сума страхового відшкодування повинна становити 27826,85 грн. (34750,84 грн. (розмір матеріального збитку автомобіля) - 6923,99 грн. (сума ПДВ, нараховану на запасні деталі). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «СК «Мега-Гарант» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, та просила відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Honda Civic д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 11 вересня 2020 року о 08 год. 10 хв. в м. Харків [PERSON] керував авто Ford Mondeo д.н.з. [NUMBER] по вул. Ахсарова, 15, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з авто Honda Civic д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , який зупинився попереду, що не заперечується учасниками справи та підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року по справі № 642/13327/20. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Honda Civic д.н.з. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Згідно звіту №56/09/20 про оцінку вартості відновлювального ремонту, вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda Civic д.н.з. [NUMBER] складає 63831,63 грн., з яких 34750,84 грн. - вартість матеріального збитку. Транспортний засіб Ford Mondeo д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП був застрахований в АТ «СК «Мега-Гарант". Ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, складає 130000 грн., розмір франшизи складає 0 грн., що підтверджується копією полісу № АО/2547540. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року по справі № 638/13327/20 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. 18 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант" з заявою про виплату страхового відшкодування. 02 лютого 2021 року АТ «СК «Мега-Гарант" повідомило листом [PERSON] про те, що вина водія автомобіля Ford Mondeo д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення №638/1327/20 встановлена не була у зв`язку з чим відсутні підстави для констатації факту виникнення у [PERSON] обов`язку відшкодовувати шкоду, що була заподіяна [PERSON] як власниці автомобіля Honda Civic д.н.з. [NUMBER] в результаті ДТП 11.09.2020. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд зазначає, що частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Статтею 221 КУпАП встановлено, що постанови у справах про адміністративні правопорушення щодо порушень правил дорожнього руху приймаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. В п. 7 ч. 1ст. 247 КУпАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 916/2586/18, від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16). Відсутність в матеріалах справи доказів притягнення судом учасника дорожньо-транспортної пригоди до відповідальності за її скоєння не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину. Не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами. Відсутність в матеріалах справи постанови суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 КУпАП не може бути підставою для відмови в задоволенні відповідного позову, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку/злочину (зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.07.2018 у справі № 910/20412/16). Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розглядаючи питання доведеності вини [PERSON] у вчиненні 11 вересня 2020 року дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з того, що відсутність в матеріалах справи постанови суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 КУпАП не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного правопорушення. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що представником відповідача АТ «СК «Мега-Гарант» не надано належних та допустимих доказів відсутності вини [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11 вересня 2020 року. Відповідно до пп. 1 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ремонті роботи транспортного засобу Honda Civic д.н.з. [NUMBER] на момент розгляду справи не були проведені. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що не підлягає стягненню з АТ «СК «Мега-Гарант» податок на додану вартість в розмірі 6923,99 грн. від суми страхового відшкодування в розмірі 34750,84 грн. оскільки станом на день звернення позивача до суду відновлювальний ремонт транспортного засобу Honda Civic д.н.з. [NUMBER] не проводився, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з АТ «СК «Мега-Гарант» матеріальної шкоди заподіяної у наслідок ДТП підлягають частковому задоволенню та стягненню з останнього матеріальну шкоду в розмірі 27826,85 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на вказане, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред`явлених та підтриманих представником позивача вимог, беручи до уваги, що неправомірні дії відповідача призвели до завдання позивачу матеріальних збитків враховуючи, що з відповідача АТ «СК «Мега-Гарант» підлягає стягненню сума матеріальної шкоди в розмірі 27826,85 грн. (з урахуванням ПДВ), суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] суми вартості відновлювального ремонту в розмірі 29080,79 грн. (63831,63 грн. - 27826,85 грн. - 6923,99 грн) підлягають задоволенню.

Outcome: partial