Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Головне управління Державної податкової служби в м. Києві - про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором про надання послуг від 20 лютого 2020 року №20.02-2020 в розмірі 195 105 грн, штраф в сумі 15 608,40 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2078,96 грн. У задоволенні іншої частини позову - відмовлено. 27 січня 2022 року від адвоката позивача Григоренка Ю.С. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заяви, Григоренко Ю.С. зазначав, що під час ухвалення рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, 27 січня 2022 року представник позивача подав до суду детальний опис робіт наданих послуг від 25 січня 2022 року за договором про надання правової допомоги від 06 жовтня 2020 року, в якому зазначена вартість витрат на правничу допомогу в розмірі 60 000 грн, а саме: 7500 грн - консультації з клієнтом, 7500 грн правовий аналіз наданих клієнтом документів, 7500 грн збір доказів в рамках цивільної справи, 10 000 грн - підготовка і подача позовної заяви до суду, 12500 грн - підготовка і подача інших заяв до суду, клопотання про виклик свідків, доповнення до позовної заяви, клопотання про забезпечення позову, 7500 грн - відповідь на відзив на позовну заяву, 7500 грн - участь в судових засіданнях. До заяви Григоренко Ю.С. також додав, акт виконаних робіт, письмовий звіт виконавця про виконану роботу, укладений договір про надання правової допомоги від 06 жовтня 2020 року. 01 лютого 2022 року представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. 02 лютого 2022 року від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких вказано про те, що заявлений розмір судових витрат не є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (послугами) та часом її розгляду. Крім того, заявник не надав жодних доказів сплати за надані послуги. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевірившиобставини,на якихвони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За правилами чч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, розподіляючи витрати, понесені [PERSON] на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані представником позивача, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір має бути доведений та документально підтверджений, тому слід дійти висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed