Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

12 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою щодо стягнення аліментів на її утриманні на час навчання в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання. В підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що відповідач є її батьком. До 18 років відповідач за виконавчим листом сплачував щомісячно на її утримання аліменти. Після досягнення нею повноліття - [INFO] , відповідач матеріальної допомоги не надає. Вона навчається в ВСП «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету», форма навчання денна, за рахунок державного бюджету, отримує стипендію в розмірі 900 гривень, однак коштів не вистачає. Інших доходів позивач не має. Відповідач зобов`язань перед третіми особами не має, працездатний, тому він може надавати матеріальну допомогу на час її навчання. Через зазначене вона змушена звернутись до суду. 11листопада 2021 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, та у разі неявки до суду відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 жовтня 2003 року, яка міститься в матеріалах справи. [PERSON] навчається в ВСП «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету» першого рівня акредитації, денної форми навчання на бюджетній основі, курс ІV. Термін навчання з 01.09.2018 до 30.06.2022 року, що підтверджується довідкою № 293 від 07.09.2021, що долучена до матеріалів справи. Відповідно до ст.198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як зазначено в рекомендаціях Пленуму Верховному Суду України викладених в постанові від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, матеріальне становище відповідача, у якого відсутні аліментні зобов`язання, на утриманні інших непрацездатних осіб не має, працює, проти позову не заперечує. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини. Вказана частка буде наближеною до задоволення матеріальних потреб позивача. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 908 грн. 00 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved