Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

18.11.2021 [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до Комишнянської селищної ради Полтавської області, посилаючись на те, що після смерті [INFO] діда позивачки [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку, розташовану на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, розміром 4,2192 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ПЛ № 109102 від 11.10.2004 із зазначеним кадастровим номером 5323282400:00:001:0129. В довідці виданої 27.09.2021 Відділом №1 управління у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області зазначено, що вищевказаній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 5323282400:00:001:0279 відмінний від кадастрового номеру, що зазначений у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 109102 від 11.10.2004. Така невідповідність виникла внаслідок особливостей програмного забезпечення. В даному випадку пріоритет мають відомості з Державного земельного кадастру. Після [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] бабуся позивачки, однак своїх спадкових прав не оформила. [PERSON] , померла [INFO] . Їх син та батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , спадщину після батька не приймав. Після смерті бабусі [PERSON] у Другій миргородській державній нотаріальній конторі відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку, розташовану на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, розміром 4,2192 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ПЛ № 109102, яку вона прийняла після смерті свого чоловіка. Цю спадщину за правом представлення, згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, позивачка прийняла з огляду на постійне проживання із бабусею з початку 2006 року і до дня її смерті в неї в будинку по [ADDRESS] . Однак, державний нотаріус Бобир О.Ю. видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у витязі з Державного земельного кадастру зазначено про відсутність інформації про власника земельної ділянки з кадастровим номером 5323282400:00:001:0279. В зв`язку з вказаними обставинами, у позивачки відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, тому вона з метою захисту своїх прав звернулася до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник, адвокат Жага Е.Г. не з`явилися. Представник позивачки направив заяву в якій просив провести розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги задовільнити в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача Комишнянської селищної ради Полтавської області Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 50). Ухвалою суду від 19.11.2021 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с. 33). 30.12.2021 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду (а.с. 40). Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2006 року (а.с.12). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку, розташовану на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, розміром 4,2192 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ПЛ № 109102 від 11.10.2004 із зазначеним кадастровим номером 5323282400:00:001:0129 (а.с.14). В довідці виданої 27.09.2021 Відділом №1 управління у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області зазначено, що вищевказаній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер 5323282400:00:001:0279 відмінний від кадастрового номеру, що зазначений у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 109102 від 11.10.2004. Така невідповідність виникла внаслідок особливостей програмного забезпечення. В даному випадку пріоритет мають відомості з Державного земельного кадастру (а.с.16). Після [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] не оформивши своїх спадкових прав, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії № [NUMBER] від 11.08.1956, свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 27.05.2007 (а.с.10,11). Їх син [PERSON] помер [INFO] , вказану спадщину не приймав, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.13). [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження (а.с.8, 9). 07.10.2021 державний нотаріус Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у витязі з Державного земельного кадастру зазначено про відсутність інформації про власника земельної ділянки з кадастровим номером 5323282400:00:001:0279 (а.с.25). Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Згідно з ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права власності. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивачка є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій [PERSON] вона вчинила дії по прийняттю спадщини. Її право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на його користь, виходячи з положень ст. 13 ЦПК України.

Outcome: approved