Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом, у якому просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у домоволодінні [ADDRESS] , вказуючи, що вона є власником цього житлового будинку. Відповідачі по справі були її шваграми, так як свого часу обоє були одружені із її сестрою, яка шлюб із [PERSON] розірвала 05 червня 2012 року, а із [PERSON] 05 травня 2017 року. Обоє відповідачів були зареєстровані в господарстві, в [ADDRESS] , а саме: [PERSON] з 15 липня 2003 року, а [PERSON] з 02 серпня 2013 року, за згодою на той час власника домоволодіння - її батька [PERSON] . Батько помер [INFO] . Обоє відповідачів залишили місце постійного проживання після розірвання судом шлюбу, [PERSON] в червні 2012 року, [PERSON] в травні 2017 року. Факт реєстрації відповідачів у належному їй домоволодінні створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності. Представник позивачки - адвокат Денисова Т.С. у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позов не подавали. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачів. Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачкою, суд встановив наступні обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини. Позивачка [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №19085551 від 29 листопада 2019 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника житлового будинку (квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим житлом. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За даними довідки Борщівської міської ради від 06 вересня 2021 року №269, акту обстеження, проведеного комісією Сапогівського старостинського округу 20 вересня 2021 року, та копії облікової картки об`єкта погосподарського обліку по [ADDRESS] , встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є чоловіками рідної сестри позивачки [PERSON] , значаться зареєстрованими у домоволодінні [ADDRESS] . Шлюб [PERSON] з [PERSON] розірвано 05 червня 2012 року. Відтоді і по цей час [PERSON] не проживає у будинку [PERSON] . Сестра позивачки [PERSON] вдруге вийшла заміж за [PERSON] , з яким розірвала шлюб 05 травня 2017 року і з тих пір [PERSON] не проживає у будинку [PERSON] . За даними облікової картки об`єкта погосподарського обліку по [ADDRESS] за 2016-2019 роки головою двору був [PERSON] , який помер [INFO] та який був батьком позивачки та [PERSON] . Відповідно до рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 травня 2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, встановлено, що шлюб, зареєстрований Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 25 березня 2003 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №2, розірвано. Згідно заочного рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2017 року у цивільній справі №594/449/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, встановлено, що шлюб, зареєстрований Сапогівською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 21 грудня 2012 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 04, розірвано. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзиву проти позову не подали. У судовому засіданні не здобуто доказів, які давали б суду підстави вважати поважними причини відсутності відповідачів за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] відсутні по місцю постійного проживання понад один рік без поважних причин, а тому позов підлягає до задоволення і відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] , що належить позивачці [PERSON] . З відповідачів на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню понесені позивачкою судові витрати на сплату судового збору в сумі по 908,00 грн. з кожного. На підставі ст.41 Конституції України, ч.1 ст.317, ст.319, 321, 383, ч.1 ст.391, ч.2 ст.405 ЦК України, ч.4 ст.64, ч.ч.1,4 ст. 156 ЖК УРСР та

Outcome: approved