Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» 26.08.2014 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві третя особа [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, яким просить звільнити з-під арешту накладеного згідно постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 28.07.2010 року ВП № 21345907 в частині накладення арешту на автомобіль марки «Skoda», модель «Octavia», рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 25.01.2011 року ВП № 24311681, в частині накладення арешту на автомобіль марки «Skoda», модель «Octavia», рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що 23.01.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № K3V0AE15005367, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 9150,00 EUR, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 23.01.2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K3V0AE15005367 від 23.01.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, а саме автомобіля марки «Skoda», модель «Octavia», рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначив, що в зв`язку з невиконанням умов договору Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 10.02.2012 року по справі № 0417/2-1543/2012 було винесено рішення про звернення стягнення на автомобіль марки: «Skoda», модель «Octavia», рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк». Однак, при проведенні дій щодо продажу спірного автомобіля було отримано інформацію про те, що на вказаний автомобіль накладено арешт згідно постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 28.07.2010 року ВП № 21345907 та постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 25.01.2011 року ВП № 24311681. Однак, ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що вищезазначений автомобіль підлягає звільненню з-під арешту з наступних підстав. Право застави у ПАТ КБ "ПриватБанк", відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу», виникло 23.01.2007 року, а постанови про накладення арешту були винесені протягом 2010-2011 рр., тобто пізніше ніж було укладено договір застави 23.01.2007 року. Отже, не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями та вищезазначені арешти перешкоджають виконати рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 10.02.2012 року. Ухвалою від 01.09.2014 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2014 року в задоволенні вищевказаного позову було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.04.2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 20.08.2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07.04.2015 року було скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В судове засіданні представник ПАТ КБ «Приват Банк» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, яким просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відзив на позов не подали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 23.01.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № K3V0AE15005367, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 9150,00 EUR, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 23.01.2012 року ( т.1 а.с. 3-7). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № K3V0AE15005367 від 23.01.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, а саме автомобіля марки «Skoda», модель «Octavia», рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] (т. 1 а.с. 8-12). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2012 року по справі № 0417/2-1543/2012 звернуто стягнення на автомобіль марки: «Skoda», модель «Octavia», рік випуску 2004, тип ТЗ: легковий, № кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват Банк» (т. 1 а.с. 13). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2017 року скасовано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2012 року по справі № 0417/2-1543/2012 (т. 1 а.с. 162). Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2017 року позовну заяву ПАТ КБ «Приват Банк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави залишено без розгляду (т. 1 а.с. 181). З матеріалів справи, постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 28.07.2010 року ВП № 21345907 та від 25.01.2011 року ВП № 24311681 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] на підставі виконавчого листа № 2-1727-1 від 28.07.2010 року виданого Святошинським районним судом м. Києва та виконавчого листа № 2-4506-1 від 25.01.2011 року виданого Святошинським районним судом м. Києва. Проте, вказані рішення винесені щодо різних виконавчих проваджень, а тому, суд приходить до висновку, що вищезазначений автомобіль підлягає звільненню з-під арешту з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Як вбачається з матеріалів справи, право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 23.01.2007 року, а постанови про накладення арешту спірного автомобіля були винесені протягом 2010-2011 рр., тобто пізніше ніж було укладено кредитно-заставний договір. Згідно вимог ч. 3 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» в імперативному порядку закріплено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештовано майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже, правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями не має. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто протиправно не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає за можливе позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved