Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період його навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісячно, починаючи стягнення з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2023 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства від 05 вересня 2002 року батьком дитини був визнаний [PERSON] . За рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 січня 2021 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 25 вересня 2020 року до закінчення навчання 30 червня 2021 року. Позивач також зазначає, що син [PERSON] згідно довідки №153 від 02 вересня 2021 року продовжує навчання у Вищому професійному училищі №7 м. Кременчука Полтавської області на ІІІ ступені навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року. [PERSON] офіційно не працевлаштована, її доходи не стабільні для утримання сина, у зв`язку із чим останній потребує допомоги від батька, який працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ізумруд ЛТД» та має постійний дохід. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі №536/1675/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача і його представника, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, причини неявки не повідомив. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, причини неявки не повідомив. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13 жовтня 2008 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області та свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] виданим 05 вересня 2002 року районним управлінням юстиції м. Кременчука Полтавської області. Довідкою №11999 від 17 квітня 2019 року підтверджено, що за відомостями Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , з 17 квітня 2019 року по теперішній час. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 січня 2021 року у справі №536/1313/20 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу кожного місяця, починаючи з 25 вересня 2020 року до терміну закінчення навчання, тобто до 30 червня 2021 року за умови, що він буде продовжувати навчання. Згідно довідки №153 від 02 вересня 2021 року [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі №7 м. Кременчука Полтавської області на ІІІ ступені навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року, наказ №52-КУ від 25 серпня 2021 року за спеціальністю «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» і не перебуває на повному державному забезпеченні. Форма навчання ? денна. Таким чином, на час розгляду справи [PERSON] є повнолітньою особою, який не досяг віку 23-х років, продовжує навчання на денній формі, при цьому у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Статтею 141 Сімейного кодексу Українивстановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями статті 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. З огляду на вказані норми закону, суд дійшов висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, тобто сплачувати аліменти на його утримання у період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Згідно із статтею 182 Сімейного кодексу Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи, що частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено стягнення аліментівна дитину, які присуджуються за рішенням суду, від дня пред`явлення позову, а позовну заяву [PERSON] подала до суду 28 вересня 2021 року, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти з 28 вересня 2021 року. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і потребує такої допомоги, наявність на його утриманні інших осіб, чи наявність будь-яких обставин, визначених статтею 182 Сімейного кодексу України, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів. Отже, дослідивши наявні докази у справі, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця, починаючи з 28 вересня 2021 року та до закінчення навчання до 30 червня 2023 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. Відповідно до статті 430 Цивільного процесуального кодексу Українисуд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у сумі 908,00 грн.

Outcome: partial