Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

позивач звернувся до суд із позовом до відповідача у якому просить стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до суду; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти за навчання дочки [PERSON] у розмірі 50 % від вартості навчання, згідно з договору про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівців у Київському національному торговельно-економічному університеті. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбних відносин у сторін народилось двоє дітей. Діти залишились проживати із позивачем. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється та жодної домовленості з цього питання між сторонами не досягнуто. Разом із тим, дочка є студенткою першого курсу вищого навчального закладу за навчання якої позивачем понесено витрати, які просить покласти у рівних частках на батьків. У відповідності до ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 19 листопада 2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує. У судове засідання сторони не з`явились, хоча повідомлялись про дату, час та місце цього засідання. Клопотань про відкладення судового засідання не надійшло. Суд враховує обставину неподання відповідачем відзиву на позов та думку представника позивача щодо можливості розгляд у справи у відсутності сторін, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Сторони перебувають у шлюбних відносинах, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, яке міститься у матеріалах справи. Суд установив, що сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження. Діти проживають із матір`ю. будь-яких заперечень із сторони відповідача не подано, а відтак суд приймає таку обставину до уваги. У зв`язку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дітей, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд при визначені розміру аліментів також бере до уваги законодавчі положення, щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить у розмірі 2618,00 грн. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, суд враховує законодавчо визначені положення закону, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище дітей, матеріальне становище відповідача та стан здоров`я останнього, адже будь-яких даних про незадовільний стан здоров`я чи скрутне матеріальне становище не встановлено, обов`язок батьків рівною мірою утримувати дітей, а відтак суд прийшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти на утримання двох дітей у частці від усіх видів заробітку (доходу) у розмірі 1/3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а позов в цій частині задовольнити. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів за навчання дочки, суд прийшов до наступного. Із спірних правовідносин суд установив, що позивач просить стягнути аліменти на завчання дочки у вищому навчальному закладі. Таким чином, заявлені витрати не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України. Відтак, між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення аліментів за минулий час, стягнення яких регулюється ч. 2 ст. 191 СК України. Суд установив, [PERSON] , яка була неповнолітня на момент подачі позову до суду, є студенткою першого курсу Київського національного торговельно-економічного університету. Дані обставини підтверджено договором про навчання, укладеного між університетом, вступником [PERSON] та позивачем як законним представником (адже вступник був неповнолітнім на момент укладення такого договору) 03 серпня 2021 року № ФТМ21-075-БД/229 (далі - договір), який міститься у матеріалах справи. Відповідно до умов договору фінансування навчання здійснюється, зокрема за рахунок коштів фізичних осіб (п. 12 договору). Згідно з квитанції від 05 серпня 2021 року № 6 [PERSON] здійснила платіж на користь університету за навчання студента у розмірі 15475,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна правова норма міститься у ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання про те, що оскільки позивачем не доведено викладені у позовній заяві доводи щодо стягнення аліментів за минулий час та судом не встановлено із матеріалів справи вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх отримати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а відтак суд не встановив підстав для застосування ч. 2 ст. 191 СК України до спірних правовідносин у цій частині, а тому у цій позовній вимозі необхідно відмовити за недоведеністю. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей, підлягає захисту, шляхом задоволення позову частково. Разом із тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суд із позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка прожовує навчання у відповідності до Глави 16 Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 908,00 грн судового збору в дохід держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial