Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що з [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2010 року, від якого мають двох синів [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO] . З самого початку спільне життя у позивачки з відповідачем складалося, проте з 2015 року між ними почали виникати непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, почалися сварки, скандали. З вересня 2016 року вони не проживають разом, між ними припинені відносини як дружини та чоловіка, вони не ведуть спільне господарство, у них відсутній спільний бюджет. Вони взагалі не розуміють одне одного, не можуть прийти до спільного рішення, що стосується сімейних відносин та ведення домашнього господарства, у них різні погляди на життя та сімейні відносини, у позивачки зникла повага та довіра до чоловіка, почуття любові також відсутнє. Спору щодо поділу майна між ними немає. Спору щодо проживання їхніх дітей між ними також немає. Діти проживають разом із позивачкою та за спільною домовленістю будуть в подальшому проживати з позивачкою. Позивачка проживає з іншим чоловіком та фактично створила нову сім`ю. [PERSON] просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій позов, поданий нею до [PERSON] про розірвання шлюбу, підтримала, просить його задовольнити, справу просить розглянути без її участі без застосування засобів технічної фіксації, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Одночасно повідомляє, що станом на сьогоднішній день вона не є вагітною та дітей віком до 1 року не має. Судові витрати, понесені нею у вигляді оплати судового збору, не бажає стягувати з відповідача на свою користь. Відповідач [PERSON] надав до суду письмову заяву, в якій просить судове засідання за позовом [PERSON] до нього, про розірвання шлюбу провести без його участі без застосування засобів технічної фіксації, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечать вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 10 серпня 2010 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, що підтверджується копією виданого 10 серпня 2010 року свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони є батьками двох малолітніх синів [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 15 червня 2019 року, і [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2012 року. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітніх дітей, що має істотне значення. Із матеріалів справи і заяв сторін вбачається, що між ними склалися напружені стосунки, сторони шлюбні відносини не підтримують останніх п`ять років і не мають бажання дійти примирення, оскільки позивачка на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом з`ясовано, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, і відповідача, який позов визнав, є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їх малолітніх дітей, що має суттєве значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved