Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матір`ю [PERSON] [INFO] . Дитина перебуває в КНП СОР "Сумський обласний спеціалізований будинок дитини". Відповідачка провідувала дитину один раз, в день написання заяви про продовження терміну перебування дитини в закладі, декілька разів телефонувала директору закладу, допомоги на утримання диини не надавала. Службою у справах дітей встановити місце проживання [PERSON] не видалося за можливе, оскільки за місцем реєстрації вона не проживає і тривалий час там не з`являлася. Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради від 28.04.2021 № 120 на підставі акту закладу охорони здоров`я та внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. У зв`язку з цим представник позивача звернулася з вищевказаною позовною заявою та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована по [ADDRESS] відносно малолітнього [PERSON] [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття та сплачувати їх на користь державної установи, опікуна, прийомних батьків, де перебуватиме дитина. Представник позивача ствердила позовні вимоги в повному обсязі. Просить провести заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Під час удового розгляду були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] [INFO] є матір`ю [PERSON] [INFO] , що стверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). Батьком [PERSON] , відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дитини № 00023059847 (а.с. 8), зазначений [PERSON] , який записаний за вказівкою матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. З листа КУ Сумської обласної дитячої клінічної лікарні Сумської обласної державної адміністрації Управління охорони здоров`я Сумської обласної ради від 20.05.2019 № 01-12/7/435 (а.с. 16) встанволено, що в комунальній установі [INFO] у відділенні паталогії новонароджених та недоношених дітей знаходиться дитина [PERSON] ), [INFO] . Мати: [PERSON] , 40 років. Батько: [PERSON] 28 років, не працює. Адреса проживання: [ADDRESS] . Новонароджена дитина дев`ята в сім`ї. Зі слів мами у будинку на даний час протікає дах. Мати купує лікарські засоби призначені лікарем та доглядає за дитиною. Звернулися з проханням провести обстеження умов проживання даної родини та копію акта надіслати на адресу лікарні. На вказане прохання комісією складено акт про відвідування сім`ї від 27.05.2019 (а.с. 18) в якому зазначено, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] . З її слів [PERSON] не проживає і ніколи не проживав. Вона його ніколи не бачила. Прийняти [PERSON] з новонародженою дитиною вона можливості не має. З листа КУ Сумської обласної дитячої клінічної лікарні Сумської обласної державної адміністрації Управління охорони здоров`я Сумської обласної ради від 04.06.2019 № 01-12/7/482 (а.с. 17) встанволено, що в комунальній установі [INFO] у відділенні паталогії новонароджених та недоношених дітей знаходиться дитина [PERSON] , [INFO] . 03.06.2019 року мати - [PERSON] написала заяву про тимчасове (до трьох місяців) влаштування дитини в будинок дитини у зв`язку з подальшим лікуванням хлопчика. З акту відвідування сім`ї від 10 червня 2019 (а.с. 19), що складений комісією, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає сім`я [PERSON] 167 р.н. За вказаною адесою [PERSON] та [PERSON] не проживають і ніколи не проживали. Місце їх перебування не відоме. Крім того, 29.05.2019 року було здійснено вихід за адресою місця реєстрації [PERSON] , відповідно до довідки (а.с. 11) - [ADDRESS] . На момент перевірки двері кімнати зачинені. За словами голови будинкоуправління " Черемушки" самошина С.В. у кімнаті тривалий час ніхто не роживає, існує заборгованість за житлово-комунальні послуги. 09.06.2020 року [PERSON] написала заяву про продовження терміну перебування дитини в КНП СОР "Сумський обласний спеціалізований будинок дитини" терміном на 3 місяці у зв`язку з відсутністю житла (а.с. 23). ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області була проведена перевірка щодо місця реєстрації [PERSON] [INFO] . Встановлено, що за вказаним місцем реєстрації остання не перебувала. Крім того, було перевірено ряд адрес можливого проживання [PERSON] . Однак, місце перебуваня останньої встановити не видалося за можливе (а.с. 20). Відомо, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 ч. 2 КУпАП від 07.04.2021 року працівниками патрульної служби в м. Суми (а.с. 12). Крім того, встановлено, що [PERSON] [INFO] притягувалася до адміністративної відповідальності а саме: ст. 178 ч. 1 КУпАП від 14.01.2021 р. ст. 44-3 ч. 2 КУпАП від 07.04.2021 р. (а.с. 13). 25.03.2021 працівниками КНП СОР "Сумський обласний спеціалізований будинок дитини", в особі директора Литвиненко Г.І., юрисконсульта Кочур Н.М. у присутності представника служби у справах дітей Сумської міської ради, головного спеціаліста Тютюник О.А. та працівника СЮПВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області майора поліції Сіліна В.В. був складений акт охорони здоров`я та внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я (а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради від 28.04.2021 № 120 (а.с. 6) на підставі Акту закладу охорони здоров`я та внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З інформації Сумського спеціалізованого будинку (лист від 07.04.2021 № 269/01)(а.с. 22) вбачається, що за час перебування дитини в закладі мати провідувала дитину один раз, в день написання заяви про продовження терміну перебування дитини в закладі, 09.06.2020, телефонувала 16.08.2019, 24.09.2019, періодично телефонувала на особистий номер директора, допомогу на утримання дитини не надавала. [PERSON] рішенням Лебединського районного суду від 06.02.2019, справа № 580/1473/18 була позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 18 серпня 2021 року за № 250 рішенням виконавчого комітету Лебединської міської ради затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до положень ст. 164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ст. 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися і особа, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 155 та п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для позбавлення їх судом батьківських прав. Пленум Верховного Суду в пунктах 15, 16 своєї Постанови від 30 березня 2007 р. ,,Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які не законно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормаль ного самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не ви являють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування свої ми обов`язками. Пункти 94 - 102 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мамчур проти України » від 16.07.2015 року (заява №10383/09 ): при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по - перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним . Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06): що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року: дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Вказані обставини на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення встановлені, підтверджені письмовими доказами, поясненнями представника позивача. Відповідачкою не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що вона виконувала свої батьківські обов`язки на належному рівні. Натомість вона, за час перебування дитини в закладі охорони здоров`я, не відвідувала його не вчиняла жодних дій які б свідчили про її намір покращити матеріальний стан та забрати дитину. Таким чином, винна поведінка відповідачки та її свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, свідчить про ухилення останньої від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] [INFO] . При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що позбавлення батьківських прав не є безповоротним. Ст. 169 СК України право батька на подання позову про поновлення батьківських прав при усуненні причин, що були підставою для їх позбавлення. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, та зважаючи на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні не були спростовані доводи позивача про те, що відповідачка зобов`язана створювати належні умови для нормального фізичного та розумового розвитку дітей, піклуватися про їх добробут. Проте вона належних умов для проживання дитини не створила, не має постійного місця проживання. Згідно з вимогами ст. 165 СК України, орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення особи батьківських прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимог ст. ст. 180-183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд вважає необхідним стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини. Крім того, суд вважає необхідним на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки судовий збір на користь держави.

Outcome: approved