Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Космацької сільської ради об"єднаної територіальної громади, третя особа без самостійних вимог: [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення сільської ради. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що рішенням чотирнадцятої сесії шостого скликання Космацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області за №138 від 04 липня 2013 року - їй фактично було відмовлено у задоволенні її заяви про відновлення реєстрації за адресою [ADDRESS] . Дане рішення вважає незаконним, оскільки вона народилася і постійно проживала в с. Космач Косівського району Івано-Франківської області. Її батьки проживали в с. Космач участок "Центр" Косівського району Івано-Франківської області. І згідно діючого на той час законодавства УРСР, вона була прописана за місцем проживання своїх батьків За цією адресою фактично проживає і на даний момент, і жодного разу місця свого фактичного проживання не змінювала. Після одруження, разом зі своєю сім?єю, продовжує проживати за цією ж адресою, і іншого придатного для проживання житла крім будинку батьків по [ADDRESS] - вона не має. В 2013 році батьки повідомили їй, що Космацькою сільською радою за їхньою заявою її, неповнолітню, було виписано з їхнього житлового будинку та прописано по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за реєстром №1059 з 1989 року. Відмітки про рішення щодо її реєстрації по [ADDRESS] , в погосподарських книгах сільської ради немає, і згідно листа Державного архіву Івано-Франківської області №Н-1/04-20 від 05.08.2013 року - у протоколах засідань виконкому та сесій Космацької сільської ради народних депутатів за 1989 рік, такого рішення не виявлено. А тому вважає дії Космацької сільської ради щодо її виписки в неповнолітньому віці з [ADDRESS]) та прописки по [ADDRESS] у цьому ж селі - незаконними, оскільки місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. І у 1989 році серед встановлених законом підстав зміни прописки місця постійного проживання неповнолітніх дітей такої підстави, як свідоцтво про право на спадщину, взагалі не було. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з?явилася, від її представника адвоката Потятинника Ю.Р. поступила заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повність та просить задоволити. Щодо застосування строків позовної давності заперечує за безпідставністю такого клопотання, оскільки позивачка з аналогічним позовом в 2013 році звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства, який згідно постанови Верховного суду від 04.09.2019 року слід було розглядати в порядку цивільного судочинства. Представник Космацької сільської ради в судове засідання не з?явився, від сільського голови до суду поступила заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, на розсуд суду. Третя особа [PERSON] та її представники адвокати Мішута В.В. та Соборук Ю.Ф. в судове засідання не з?явилися, від адвоката Мішути В.В. 24.01.2022 року електронною поштою поступила заява про розгляд справи без участі третьої особи та її представників. При розгляді справи просить врахувати позицію адвоката Соборука Ю.Ф. викладену у поясненні від 28.09.2021 року, а також його позицію викладену у цій заяві. Так, згідно позиції адвоката Мішути В.В. від 24.01.2022 року, вказаний позов є безпідставним, оскільки на момент прийняття Космацькою сільською радою оскаржуваного рішення 04.07.2013 року за №138, позивачка була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , і не проживала в будинку по [ADDRESS] . Не вела і не веде з власницею будинку [PERSON] спільне господарство, і вони не є членами сім?ї. Окрім того, на момент звернення позивачки в 2013 році, сільська рада не мала повноважень щодо здійснення реєстрації громадян і оскаржуване рішення носить рекомендаційний характер, а не є відмовним. Вважає, що предмет позову відсутній, але не заперечує щодо відмови в позові з підстав пропуску позивачкою строків позовної давності. Адвокат Соборук Ю.Ф. у своєму поясненні від 28.09.2021 року зазначив, що позовна заява є безпідставною з огляду на те, що в листопаді 1989 року позивачка одружилась, набувши таким чином повної дієздатності і особисто звернулася до Космацької сільської ради з заявою про її прописку по [ADDRESS] , в будинок, який був успадкований нею після смерті діда. Крім того, в 1989 році прописку-виписку здійснювали паспортні столи органів внутрішніх справ, а не сільські ради. А також, з 1996 року і по даний час, позивачка переважну кількість часу проживає на території Республіки Польща, що встановлено постановою Верховного Суду від 05.09.2018 року по справі №347/214/16 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про вселення та усунення перешкод в користуванні майном. Вважає, що в позові слід відмовити, оскільки відповідач не був наділений повноваженнями прописки-виписки фізичних осіб, а також підлягає задоволенню заява про застосування строків позовної давності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перш, ніж наводити мотиви щодо задоволення судом позовних вимог, суд вважає за доцільне мотивувати відсутність підстав для застосування до цього спору строків позовної давності. Зокрема, представник відповідача просив застосувати до позовної заяви строки позовної давності. Однак, з огляду на позовні вимоги, та те, що позивачка оскаржує рішення органу місцевого самоврядування від 2013 року, вона не пропустила трирічний строк позовної давності, оскільки одразу в 2013 році звернулася до суду з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства, при розгляді якого згідно постанови Верховного Суду від 04.09.2019 року провадження у справі було закрито та рекомендовано позивачці звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, що нею і було зроблено в строки передбачені законом (а.с.14-20). У відповідності до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Як видно із копії рішення Космацької сільської ради за №138 від 04 липня 2013 року (а.с.8), розглянувши заяву жительки с. Космач [PERSON] про те, щоб зареєструвати її в господарство на уч. с. Центр, де вона, а пізніше вся її сім?я проживає в даному господарству, сільська рада вирішила рекомендувати [PERSON] вирішити майнові претензії в судовому порядку. Водночас, у цьому ж рішенні, сільська рада відмічає, що згідно записів по господарських книг сільської ради [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за реєстром №1059 з 1989 року (відмітки про рішення щодо реєстрації [PERSON] ) на [ADDRESS] в погосподарських книгах сільської ради немає). Сільська рада також відмічає, що нерухоме майно, що належить [PERSON] взагалі не придатне для проживання, потребує або капітального ремонту, або зносу. Сім?я [PERSON] фактично без реєстрації постійно проживає в господарстві батька [PERSON] . [PERSON] власник нерухомого майна на уч. «Центр», з дружиною, згоди на реєстрацію дочки [PERSON] та її сім?ї не дають і по суті сім?я [PERSON] залишається без житла (а.с.8). Для правильного вирішення справи, суд повинен встановити порядок реєстрації місця проживання фізичних осіб у період 1989 року, тобто в час, коли позивачку було знято з реєстрації на уч. Центр в с. Космач, та зареєстровано по [ADDRESS] , а також порядок реєстрації в 2013 році, тобто на час ухвалення Космацькою сільською радою оскаржуваного рішення. Так, згідно ст.17 Цивільного Кодексу УРСР (в ред.1963 року станом на 1989 рік), місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. Також, як передбачено нормами ст.ст.150, 156 Житлового кодексу УРСР (в редакції, що діяла станом на 1989 рік), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Водночас, суд звертає увагу на те, що адвокат Соборук Ю.Ф. у своєму поясненні від 28.09.2021 року зазначав, що в листопаді 1989 року позивачка одружилась, набувши таким чином повної цивільної дієздатності і особисто звернулася до Космацької сільської ради з заявою про її прописку по [ADDRESS] , в будинок, який був успадкований нею після смерті діда. Однак будь-яких доказів, на підтвердження як факту одруження позивачки, так і факту спадкування нею житлового будинку за адресою [ADDRESS] , - суду не надано, що спростовує факт набуття позивачкою повної цивільної дієздатності. А отже, у 1989 році, коли вона була прописана до окремого від батьків господарства, вона все ще була неповнолітньою і надалі проживала в господарстві з батьками, оскільки доказів протилежного, тобто її проживання в іншому житлі, суду не надано. При цьому, сторони в судовому засіданні свої пояснення з приводу цих подій суду не надавали, оскільки розгляд справи проводили через своїх представників. Так само, спростуванню підлягає і твердження представника третьої особи, що на час прописки позивачки за адресою по [ADDRESS] , в 1989 році - прописку-виписку здійснювали лише паспортні столи на підставі Положення про паспортну систему СРСР затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 28.08.1974 року №677. Проте, згідно п.4 вищезазначеного Положення, в паспортах громадян здійснювалися відмітки, зокрема, про прописку-виписку - органами внутрішніх справ і особами, уповноваженими на те виконавчими комітетами сільських селищних Рад депутатів трудящих. Таким чином, суду не надано ні стороною відповідача, ні третьою особою будь-яких доказів, які б підтверджували реєстрацію позивачки в будинку по [ADDRESS] у 1989 році. Натомість, як видно із копії паспорта [PERSON] , виданого їй 29.07.2011 року (а.с.6), єдине зареєстроване місце її проживання починаючи з 02.01.1990 року (з часу досягнення нею повноліття) - є село Космач Косівського району, без зазначення вулиці чи присілку (участку), що підтверджує той факт, що до 02.01.1990 року позивачка, як неповнолітня, проживала за місцем реєстрації своїх батьків, і з огляду на відсутність інших відміток щодо зміни нею місця проживання, місце проживання і місце реєстрації позивачки було незмінним. Ще одним доказом цього є повідомлення Державного архіву Івано-Франківської області від 05.08.2013 року про відсутність в державному архіві рішення щодо реєстрації позивачки по [ADDRESS] , оскільки у протоколах засідань виконкому та сесій Космацької сільської ради народних депутатів за 1989 рік, такого рішення не виявлено (а.с.12). Так само, при виготовленні паспорта та здійснення місця реєстрації [PERSON] , у поданих з цією метою заявах вказано лише село Космач, без відмітки участків та вулиць, що підтверджується копією повідомлення завідувача Косівського районного сектору УДМС в Івано-Франківській області від 30.07.2013 року за №900 (а.с.13). З 07.10.2012 року в Україні набрав чинності Закон України «Про надання адміністративних послуг» від 06.09.2012 року за № 5203-VI (далі-Закон), який визначає правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг. І згідно п.3 ч.1 ст.1 цього Закону (а редакції на 2013 рік), суб`єктом надання адміністративної послуги визначено - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги. Вимоги цього Закону поширюються на надання суб`єктом надання адміністративних послуг витягів та виписок з реєстрів, свідоцтв, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб`єкту звернення, а також об`єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт - ч.3 ст.3 Закону. А у разі надання адміністративної послуги суб`єктом надання адміністративних послуг, який діє на засадах колегіальності, рішення про надання адміністративної послуги або про відмову в її наданні приймається у строк, визначений частиною першою або другою цієї статті, а в разі неможливості прийняття зазначеного рішення у такий строк - на першому засіданні (слуханні) після закінчення цього строку - що передбачено ч.4 ст.10 Закону. Отже, на час подання позивачкою до сільської ради в 2013 році заяви про відновлення її місця реєстрації в господарство за адресою участок Центр, в с. Космач, Косівського району, вказана адміністративна послуга належала до відання органу місцевого самоврядування. Таким чином, незалежно від наявності у позивачки у власності будь-якого іншого житла, місце її проживання та реєстрації було незмінним як у 1989 році, так і станом на 2013 рік. А тому суд приходить до висновку, що рішення Космацької сільської ради від 04.07.2013 року за №138 по розгляду її заяви про те, щоб зареєструвати її в господарство на уч. с. Центр в с. Космач, Косівського району, є незаконним і підлягає скасуванню, що є підставою для задоволення позову. На підставі ст. 15, 16, 29, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України та

Outcome: approved