Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 330000,00 доларів США заборгованості, 3% річних у розмірі 47073,44 гривень та інфляційні втрати у розмірі 73623,26 гривень; сплачений нею судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 22.07.2018 року відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 27 000,00 доларів США, які зобов`язувався повернути до 30.06.2019 року, що підтверджується борговою розпискою, власноручно написаною [PERSON] в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] . 19.01.2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 6000,00 доларів США, які зобов`язувався повернути до 30.06.2019 року, що підтверджується борговою розпискою, власноручно написаною [PERSON] в присутності свідка [PERSON] . Оскільки у вказаний в боргових розписках строк грошові кошти [PERSON] [PERSON] не було повернуто, він уникав будь-яких контактів з [PERSON] , вона звернулась у Пустомитівський ВП ТУ НП у Львівській області з заявою про вчинення [PERSON] злочину, що підтверджується копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.07.2019 року. На даний час досудове слідство припинено у зв`язку з закінченням строку проведення такого. Крім цього, працівниками Пустомитівського ВП ТУ НП у Львівській області було рекомендовано звернутись до суду за вирішенням даного питання, оскільки відносини, що склались між сторонами носять цивільно-правовий характер, що змушує позивачку звернутися з позовом, який просить суд задоволити. 13.04.2021 року провадження у справі відкрито. 27.05.2021 року справу призначено до судового розгляду. 29.07.2021 року вжито заходи забезпечення позову. В судове засідання позивач не з`явилася. Представник позивача подала на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги з урахуванням зменшення у частині основного боргу на 2000,00 доларів США, які відповідачем сплачено у ході розгляду справи, підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять такі задоволити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін та їх представників висловлену ними у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, відповіді на відзив, поданих письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Частинами 1, 2 статті 12\~ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та визнано сторонами, що 15.03.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. З оригіналу розписки, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] 22.07.2018 позичив у [PERSON] 27000,00 (двадцять сім тисяч) доларів США, які зобов`язувався повернути у термін до 30.06.2019 року. З оригіналу розписки, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] 19.01.2019 позичив у [PERSON] 6000,00 (шість тисяч) доларів США, які зобов`язувався повернути у термін до 30.06.2019 року. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі статтею 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).\~\~ Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.\~\~ Згідно зі статтею 99\~Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна\~\~валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533\~ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить, тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить вимогам закону та відповідає позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року, справа № 464/3790/16-ц, з якої вбачається, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Також у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася можливістю стягнення 3 % річних у доларах США, мотивуючи це тим, що «оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, та передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України». Як зазначає представник позивача зменшуючи первісний розмір позовних вимог в частині основного боргу, [PERSON] під час розгляду справи судом частково повернув борг [PERSON] у період з вересня 2021 року по грудень 2021 року у розмірі 2000,00 (дві тисячі) дві тисячі доларів США. Судом встановлено, що загальна сума боргу становить 31000,00 (тридцять одну тисячі) доларів США, які відповідач на момент розгляду справи судом позивачу не повернув, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив. Враховуючи, що курс НБУ станом на 19.03.2019 року (час готування матеріалів позовної заяви) складав 27,68 грн. за 1 долар США, то сума боргу у розмірі 33000 доларів США еквівалентна сумі у розмірі 913440,00 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач в термін, встановлений розписками, суму позики не повернув, відтак в період з 30.06.2019 р. до 19.03.2021 р. прострочив виконання зобов`язання в сумі 913440,00 гривень (33000,00 доларів США станом на 19.03.2019 року) на 628 календарні дні, а тому за прострочення виконання грошового зобов`язання з відповідача підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми, що згідно поданого суду розрахунку, становить 47073,00 грн. Як встановлено судом, інфляційні втрати, які зазнав позивач за період з 01.07.2019 року по 18.03.2021 року, згідно доданого розрахунку складають 73623,26 гривень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, беручи до уваги, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є законними та обґрунтованими, визнання позову відповідачем в частині отримання позики та прострочення терміну її повернення, позов підлягає до часткового задоволення у повному обсязі. Відповідно до\~ст. ст. 137, 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved