Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] (далі також - Позивач) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі також - Відповідач, ПАТ «Дельта Банк»), треті особи: Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги, визнання незаконними, скасувати та вилучити запис про іпотеку та про обтяження. В обґрунтування позову сторона Позивача посилається на таке. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивачу стало відомо, що стосовно належного їй на праві власності об`єкту нерухомості - нежитлової будівлі загальною площею 382,4 кв.м. за адресою: [ADDRESS] містяться записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: про державну реєстрацію іпотеки № 8693275, іпотекодержатель ПАТ «Дельта Банк» та про державну реєстрацію обтяження № 8693420, обтяжувач ПАТ «Астра Банк». Позивач зазначає, що 06.06.2012 між нею та Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (далі також - ПАТ «Астра Банк» укладено кредитний договір № 150102036369015 та вказує, що жодних іпотечних договорів з ПАТ «Дельта Банк» вона не укладала, а право вимоги за вказаним кредитним договором від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» не перейшло, оскільки договір купівлі-продажу права вимоги від 02.12.2013 між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» є недійсним, тому, що не містить такої істотної умови, як предмет договору, а саме права вимоги за кредитним договором № 1501020036369015 від 06.06.2012 та забезпечувальними договорами. Також позивач посилається на те, що надані відповідачем сканкопії документів, які були отримані позивачем від суду, не завірені належним чином і, тому, не є допустимим доказом в розумінні діючого законодавства і не можуть прийматися судом до уваги. Спірний договір купівлі-продажу на думку позивача є договором факторингу. Відповідно до ч. 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). ПАТ «Астра Банк» т а ПАГ «Дельта Банк» у Договорі купівлі-продажу права вимоги не визначили суму права грошової вимоги, яка передається за цим договором. Тобто сторони спірного договору купівлі-продажу права вимоги не визначилися з предметом договору купівлі-продажу прав вимоги. Отже ПАТ «Астра Банк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» під час його укладення порушили одну із основних вимог ст.203 ЦК України, а саме ч. 1, яка передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Окрім того, ні зі спірного договору купівлі-продажу, ні з Додатку до нього не вбачається, що ПАТ Дельта Банк» набув права вимоги до [PERSON] за іпотечним договором від 06.06.2012 року, адже ні в Договорі купівлі-продажу, ні в Додатку до нього немає жодних згадок стосовно передання ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до [PERSON] за Іпотечним договором від 06.06.2012 року. Іпотечний договір від 06.06.2012 року, що був укладений між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] , було зареєстровано приватним нотаріусом Слов`янського МНО Донецької області за 1729. Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним говором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Все вищезазначене свідчить про те, що сторони не домовились про передання прав вимоги за іпотечним договором від 06.06.2012 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Астра Банк». Матеріали свідчать про відсутність нотаріально посвідченого договору про відступлення відповідачу права вимоги за Іпотечним договором від 06.06.2012 року, що був укладений між ПАТ за Банк» та [PERSON] . З наведеного випливає, що ПАТ «Дельта Банку» не є іпотекодержателем за іпотечним говором від 06.06.2012 року, засвідченого приватним нотаріусом Слов`янського МНО Соловар В.І. №1729, а записи про державну реєстрацію іпотеки: 8693275 та запис про обтяження: 8693420, які їй внесені державним реєстратором Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області Теслицькою Ольгою Миколаївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19264426 від 11.02.2015, внесені до Державного реєстру речових прав на рухоме майно, є незаконними і, тому, підлягають скасуванню та вилученню із державного реєстру. Також позивач звертає увагу на те, що ні акт приймання-передачі, ні додаток до нього не мають дати їх складення (підписання) сторонами, а додаток до акту, який було надано відповідачем суду, не є належним чином оформленим витягом з акту, складається з трьох аркушів, які не підписані належним чином, і, навіть на третьому аркуші не має печатки покупця, що свідчить про те, що права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1501020036369015 від 06.06.2012 року та договором іпотеки не перейшли до ПАТ «Дельта Банк». На підставі наведеного сторона Позивача просить суд ухвалити рішення, яким: визнати недійсним договір купівлі-продажу права вимоги від 02.12.2013, укладений між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині продажу прав вимоги до [PERSON] ; визнати незаконними, скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про іпотеку № 8693275 та запис про обтяження № 8693420. Відповідач ПАТ «Дельта Банк», треті особи АТ «Агропросперіс Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб правом подання відзиву на позовну заяву не скористались, проте надали суду витребувані документи. Представником третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» надано суду письмові пояснення, за змістом яких проти задоволення позовних вимог заперечується у зв`язку з їх необґрунтованістю. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися, представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» Єлисеєв Є.В. в судовому засіданні посилався на безпідставність позовних вимог, просив закрити провадження у справі, у зв`язку з тим, що цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства або відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено наступне. 06.06.2012 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 150102036369015, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 210 000 грн, зі сплатою процентів в розмірі 20,49 % річних за користування кредитом, строком по 06.06.2017 включно. 06.06.2012 з метою виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором № 150102036369015 від 06.06.2012 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,0964 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» є Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк». 02.12.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Астра Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В., за реєстром № 1533, відповідно до умов якого ПАТ «Астра Банк» продає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Також 02.12.2013 ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» складено акт приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1533. Пунктом 2 акту сторони погодили, що продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, що зазначені в додатку до цього акту, який є його невід`ємною частиною. Згідно додатку № 1 до акту від 02.12.2013 на зворотному боці аркушу № 61 міститься інформація про передачу права вимоги за договором з позичальником [PERSON] , ІНН [NUMBER] за кредитним договором № 150102036369015 від 06.06.2012; валюта кредиту 980; основна непогашена сума кредиту 150377,33 грн; сума нарахованих, але не сплачених процентів 2630,71 грн; сума нарахованих, але не сплачених комісій 0,52 грн; фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання 153008,56 грн; купівельна ціна 152572,73 грн. За позицією сторони Позивача договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений 02.12.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Астра Банк» та зареєстрований в реєстрі за № 1533 в частині передачі права вимоги за кредитним договором № 150102036369015 від 06.06.2012 є недійсним, оскільки не має чітко зазначеного предмету договору, а саме переходу права вимоги за вказаним кредитним договором. Таку позицію суд визнає помилковою з огляду на таке. Положеннями ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 513 ЦК України). Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положеннями статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До матеріалів справи ПАТ «Дельта Банк» додано копію спірного договору від 02.12.2013, та копію акту приймання-передачі прав вимоги до цього договору, невід`ємною частиною якого є додаток з переліком договорів, право вимоги за якими передається. Пунктом 1.1 договору визначено термін «Акт приймання передачі Прав вимоги» як письмовий акт, який укладається між сторонами та яким документально оформлюється фактична передача прав вимоги від продавця до покупця. Пунктом 2.3 договору передбачено, що права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов`язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги. Акт приймання-передачі прав вимоги до спірного договору та додаток до нього підписано сторонами та скріплено печатками. Як зазначено вище, у переліку договорів наявна інформація щодо передачі права вимоги за кредитним договором Позивача (зворотний бік 61 сторінки додатку). Згідно Додатку до акту приймання-передачі, наявна інформація щодо передачі права вимоги за іпотечним договором від 06.06.2012. Також, копію спірного договору наданою АТ «Агропросперіс Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Астра Банк», випискою з додатку № 1 до договору відображає ту ж саму інформацію щодо позичальника, зазначену в додатку до акту приймання-передачі прав вимоги за договором від 02.12.2013. Суд приходить до висновку, що ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Агропросперіс Банк» належними доказами доведено факт укладання 02.12.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Астра Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В., за реєстром № 1533, відповідно до умов якого ПАТ «Астра Банк» продає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1501020036369015 від 06.06.2012, який укладено між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та [PERSON] , та іпотечним договором від 06.06.2012, оскільки за загальним правилом, у разі існування зобов`язання забезпечувального характеру (застава тощо) щодо головного зобов`язання, за яким відступається право вимоги, відповідні забезпечувальні права кредитора також передаються новому кредитору. Доводи сторони позивача про те, що надані відповідачем копії оспорюваного договору не засвідчені належним чином, судом не приймаються до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії оспорюваного договору з додатками до нього (прошиті, склеєні папером, на якому міститься напис «Згідно з оригіналом», прізвище та ініціали особи ( [PERSON] ), яка засвідчила своїм підписом дійсність копії документа її оригіналу). Доводи позивача про те, що право вимоги до [PERSON] не перейшли до відповідача, судом не приймаються до уваги, оскільки позивачем не доведені підстави, за яких в силу статті 203 ЦК України оспорюваний договір є недійсним, не доведено, які саме права та інтереси позивача були порушені вчиненням оспорюваного правочину. Крім того, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2020 у справі № 243/6391/15-ц, судом встановлено, що 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В., відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах визначених договором, ПАТ «Астра Банк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до додатку до акту приймання-передачі прав вимоги право вимоги за кредитним договором № 150102036369015 перейшло до ПАТ «Дельта Банк».» Постановою Донецького апеляційного суду від 27.01.2021 вищенаведене рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області залишено без змін та констатовано, що «в ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами… 02 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги в томі числі за Кредитним договором, згідно з додатком до якого Банк набув право вимоги до позичальника [PERSON] в розмірі фактичного розміру невиконаного грошового зобов`язання за Кредитним договором в сумі 153000,56». За наслідками касаційного оскарження вказаних рішень ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.03.2021 у відкритті касаційного провадження було відмовлено. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже правомірність вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 02.12.2013, укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині продажу прав вимоги до [PERSON] свого підтвердження не знайшла, та спростовується документами, долученими сторонами до справи, а також у зв`язку з встановленням судовими рішеннями обставин, які оспорюються Позивачем у дійсній справі. За таких обставин у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. Суд зазначає, що сам по собі факт укладення оспорюваного договору купівлі-продажу прав вимоги не вливає на характер, обсяг та порядок виконання боржником своїх обов`язків, які існували перед первісним кредитором. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, позивач не позбавлений права заперечувати проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів по основному зобов`язанню (кредитному договору), що фактично і мало місце у межах справи № 243/6391/15-ц, по якій вирішувалося питання про стягнення заборгованості за кредитним договором та судом було надано оцінку тим же самим обставинам, які у цій справі. Вимога визнати незаконними, скасувати та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про іпотеку № 8693275 та запис про обтяження № 8693420 є похідною від позовної вимоги, у задоволенні якої відмовлено, тож підстави для її задоволення відсутні. Доводи представника третьої особи Єлисеєва Є.В. про те, що цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, судом не приймаються до уваги, оскільки судом це питання вже вирішувалося ухвалою суду від 01.04.2021. В розглядуваній справі, позивач звернулась до місцевого суду в порядку цивільного судочинства за захистом своїх особистих майнових прав, які витікають з кредитного договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Астра Банк», права вимоги за яким на підставі оскаржуваного договору набув відповідач, та саме як фізична особа - громадянин, а не фізична особа-підприємець, тобто, наявний між сторонами спір виник не у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, а тому розгляд цієї справи підлягає в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судові витрати відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі судовий збір покладається на Позивача. Представником третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Юніко Фінанс» адвокатом Єлисєєвим Є.В. 28.12.2021 подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені чи які очікує понести третя особа у зв`язку з розглядом справи. За його змістом орієнтовна сума винагороди за надання АО «Актіс» правничої допомоги складає 15000 грн. В своїх поясненнях також зазначив, що докази щодо розміру витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed