Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар?я Дмитрівна відповідно до якого просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Батько [PERSON] та мати [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] з 02.10.2006 року зареєстрований та мешкає у будинку [ADDRESS] . [PERSON] разом з [PERSON] та позивачем на час своєї смерті мешкав у вищезазначеному будинку. Після смерті батька залишилось спадкове майно по [ADDRESS] . Позивач вважав, що якщо він мешкав постійно з батьком по час його смерті за однією адресою, то прийняв спадщину за законом. 07 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України після померлого [INFO] батька [PERSON] . [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріальної контори не зверталась. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.06.2021 року №451/02- 31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що спадщину, у встановлений ст. 1270 ЦК України, він не прийняв. Відмова нотаріуса мотивована, тим, що позивач на момент смерті не був зареєстрований за місцем реєстрації померлого батька [INFO] [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.07.2021 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 16.08.2021 року на адресу суду позивачем [PERSON] надано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] Ухвалою суду від 17.08.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар?ї Дмитрівни належним чином завірену копію спадкової справи № 25 за 2021 рік після померлого [PERSON] , [INFO] . 18.08.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. на виконання ухвали суду від 17.08.2021 року надано копію спадкової справи. Ухвалою суду від 03.11.2021 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог була залучена [PERSON] - мати померлого [PERSON] 19.08.2021 року на адресу суду представником відповідача [PERSON] надано відзив на позовну заяву відповідно до якого представник просить суд відмовити у задоволенні позову, так як позивачем обрано не правильний спосіб захисту прав. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.10.2013 р. [PERSON] , [INFO] , продав [PERSON] [INFO] , та зобов`язався передати майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . [PERSON] , батько Позивача, який помер [INFO] , не набув у встановленому законом порядку права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. У спадкодавця не виникло будь-яких прав на вказане майно і у спадкоємця також не виникає права на спадкування. З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.06.2021 № 451/02-31 вбачається, що спадкодавець [PERSON] , батько Позивача, помер [INFO] , а Позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Тізенберг Д.Д. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом саме 07.04.2021 р. Тобто спадкодавець помер [INFO] , а з заявою звернулись тільки 07.04.2021 р. Вважають, що Позивач пропустив строк звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори. Отже Позивачем обрано не правильний спосіб захисту своїх можливих майнових прав. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його інтереси представляла адвокат Мельникова А.А., яка вимоги позову підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась. Про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки невідомі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Додатково зазначила, що її син [PERSON] проживав разом із батьком [PERSON] . Батько хворів, син його доглядав. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу. На момент смерті шлюб був не розірваний. В 2013 році [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] у цьому же будинку. Вона не виділяла свою частку із спільного майна подружжя. Спадщину не бажає приймати після смерті чоловіка. Мати померлого - [PERSON] знає про судовий розгляд, вона не бажає приймати майно у спадок після смерті сина. Третя особа, що не заявляє самостійний вимог - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце була сповіщена належним чином, повісткою, направленою рекомендованим листом, яка нею отримана 15.12.2021 р., заперечень на позов не надавала. Свідок [PERSON] допитана у судовому засіданні зазначила про те, що є сусідкою [PERSON] . Вони проживають в одному будинку, але мають різні квартири. Підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] це батько та син, вони проживали разом в одній квартирі. Знає всю їх родину з 1980 року. Вони всі проживають на одній території багатоквартирного будинку з квартирами зі спільним двором. Спочатку [PERSON] мешкав разом із [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Потім [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] , які знаходяться поряд. Свідок [PERSON] допитана у судовому засіданні повідомила про те, зо є сусідкою [PERSON] та померлого [PERSON] . Всі вони мешкають в одному багатоквартирному будинку (барак), квартири усі поруч, двір спільний. [PERSON] спочатку мешкав разом із [PERSON] та [PERSON] . Потім вони купили квартиру поряд. Підтвердила, що вони проживали однією сім`єю в цих двох квартирах. Заслухавши представника позивача, третю особу, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 6822 (а.с.26) [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] з 03.03.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис 76 (а.с. 25). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.24). Місце реєстрації позивача [PERSON] є [ADDRESS] . Померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були відсутні зареєстровані особи. Зазначена квартира належала померлому на прав власності на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого за № 985 від 10.10.2013 року. Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст.29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових доказів, електронних доказів, висновків експертів. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Та обставина, що позивач зареєстрований за іншою адресою, ніж померла особи, не спростовує висновок суду про їх спільне проживання однією сім`єю по день їх смерті, що підтверджується іншими доказами. Померла [PERSON] хворів та потребував сторонньої допомоги, догляд за яким здійснював його син [PERSON] , що підтверджується показаннями свідків. Суд врахував, що показаннями свідків, які є сусідками померлого [PERSON] та сусідками позивача [PERSON] якими доводиться, що позивач [PERSON] постійно проживав в будинку [ADDRESS] разом із матір?ю [PERSON] та батьком [PERSON] . Із вказаних показів встановлено й те, що вони будучи зареєстрованими в різних квартирах одного житлового будинку, проживали однією сім`єю в цих двох квартирах, які фактично є одним домогосподарством. Підстав ставити під сумнів показання свідків, які є сусідами у суду не має, ці показання є переконливими та логічними. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] проживав з [PERSON] однією сім`єю, на час відкриття спадщини, як батько з сином. Щодо визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була приватною власністю спадкодавця [PERSON] . Після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач - син спадкодавця [PERSON] . Він у своїй заяві зазначив про існування ще двох спадкоємців майна померлого [PERSON] - його дружини [PERSON] та матері [PERSON] , які, проте до теперішнього часу із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Та як встановлено у судовому засіданні, не бажають прийняти спадщину. Проте, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено третьою особою [PERSON] , померлий [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. На момент смерті [PERSON] , шлюб між ними не розірвано. Перебуваючи у шлюбі [PERSON] придбав у власність кватиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), окрім майна, що є особистою приватною власністю дружини та чоловіка відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України. У разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами статті 71 Закону України «Про нотаріат» Відповідно до ст. 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому, співвласник має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. Для оформлення права власності на частку майна у спільній сумісній власності другому з подружжя після відкриття спадщини необхідно звернутися з відповідними документами до нотаріуса. Як встановлено у судовому засіданні [PERSON] не зверталась до нотаріуса для оформленням своє частки майна в спільному майні подружжя. Таким чином, з огляду на те, що [PERSON] не позбавлена права звернення для оформлення права власності на частку майна у спільній сумісній власності подружжя, до спадкового майна входить лише Ѕ частка квартири [ADDRESS] , яка підлягає спадкуванню. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial