Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Представник заявника [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] народився заявник, свідоцтво про народження якого було заповнено російською мовою де прізвище зазначено « [PERSON] », батьком є [PERSON] , матір [PERSON] 22 жовтня 1999 року він отримав паспорт громадянина України, де його прізвище було записано українською мовою « [PERSON] », а російською « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, яка є матір`ю заявника. 20 квітня 2012 року заявник на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкував після своєї матері [PERSON] одну другу частки домоволодіння [ADDRESS] . На підставі Державного акту на право приватної власності Серія ДП д*№018123 [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1 гектара, яка розташована за адресою [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З метою отримання вказаної земельної ділянки у спадок після смерті своєї матері, заявник звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т.М. з відповідною заявою, яка у свою чергу надала нотаріальний запит заявнику для отримання витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку на ім`я [PERSON] . З метою отримання вказаного витягу заявник з відповідним запитом звернувся до ТОВ «БЕТА»,ЛТД, для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на підставі вказаної технічної документації Державним земельним кадастром було присвоєно земельній ділянці, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1210100000:08:633:0004 та видано витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, але у зв`язку з тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності Серія ДП д*№018123 власником земельної ділянки є [PERSON] , а відповідно до паспорту громадянина України прізвище її сина зазначено [PERSON] , виникла необхідність у зверненні до суду з метою встановлення наявності спорідненості між [PERSON] та заявником. У зв`язку із чим просить встановити факт родинних відносин заявника та [PERSON] , яка померла [INFO] , які є один одному сином та матір`ю. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року прийнято заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Заявник надав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Від заінтересованої особи надійшли письмові пояснення, в яких також просила вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно відомостей паспорта громадянина України серії [NUMBER] і свідоцтва про народження серії [NUMBER] , заявник [PERSON] , народився [INFO] у м. Дніпропетровську (а. с. 4-6). Відповідно до свідоцтва про народження заявника - [PERSON] (мовою орегіналу) його батьком є [PERSON] (мовою оригіналу), а матір`ю [PERSON] (мовою оригіналу), яке заповнене російською мовою (а. с. 6). Крім того, в паспорті заявника його прізвище було записано українською мовою як « [PERSON] », а російською як « [PERSON] » (а. с. 4). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , померла [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції (а. с. 7). Після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Дніпровського міського управління юстиції заведена спадкова справа № 342/2011. 20 квітня 2012 року [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкував після своєї матері [PERSON] одну другу частки домоволодіння [ADDRESS] (а. с. 9). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП д*№018123 [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1000 гектара, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (а. с. 8). Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т.М. для отримання вказаної земельної ділянки у спадок після смерті своєї матері - [PERSON] , проте відповідно до Державного акту на право приватної власності Серія ДП д*№018123 власником земельної ділянки є [PERSON] , а відповідно до паспорту громадянина України прізвище її сина зазначено [PERSON] . Отже, не дивлячись на існуючі розбіжності в документах, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме те, що вони доводяться один одному сином та матір`ю, підтверджується ідентичністю прізвища заявника та прізвища, ім`я, по батькові померлої, що зазначені у графі "мати" у свідоцтві про народження заявника та свідоцтві про смерть [PERSON] , з несуттєвою різницею у написанні прізвища померлої, лише в одній літері. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 частиною 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У відповідності із п. 7 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно із постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Тим самим факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на спадкування, що передбачено Цивільним кодексом України, оскільки вона подала заяву про прийняття спадщини як спадкоємець другої черги за законом. Відсутність документального підтвердження факту родинних відносин унеможливлює право заявника на оформлення спадщини та/або вирішення інших питань пов`язаних зі спадкуванням, а тому звернення до суду є правомірним. Як вважає суд, вирішити питання в іншому, крім судового, порядку не можливо. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки забезпечує йому реалізацію майнових прав. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року звернено увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, зокрема, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Отже, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] . Таким чином, факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , суд вважає встановленим. Проаналізувавши відомості, відображені у вказаних вище документах, які логічно та послідовно доповнюють одне одного, не суперечачи по своїй суті та змісту, суд вважає доведеними обставини, викладені у заяві про встановлення факту родинних відносин. Суд не вбачає суперечностей у наданих заявником документах, обставини, які можуть ставити під сумнів той факт, який просить встановити заявник, матеріали справи також не містять. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту родинних відносин про який просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне [PERSON] для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на зазначене вбачається, що обставини, викладені у заяві знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та задовольняє її у повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved