Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

16 листопада 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 грудня 2019 року у загальній сумі 19249 гривень 42 копійки, станом на 20 жовтня 2021 року, яка складається з наступного: 14683 гривні 33 копійки - заборгованість за кредитом, 4566 гривень 09 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати у сумі 2270 гривень. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 11 грудня 2019 року [PERSON] приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачці було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, тобто порушує зобов`язання за даним договором. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з`явився. В позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачці [PERSON] судові виклики надсилались за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судові виклики на 14 грудня 2021 року на 08:45 годину та на 03 лютого 2022 року на 10:30 годину повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Отже, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 03 лютого 2022 року постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до такого. Судом встановлено, що 11 грудня 2019 року [PERSON] звернулась до А-Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку. Згідно вказаної заяви [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У анкеті-заяві від 11 грудня 2019 року зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Також відповідачкою був підписаний паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка". Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, розмір заборгованості, подавши до суду належні та допустимі докази. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Виходячи із вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен надати суду належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що 11 грудня 2019 року відповідачка [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам користування кредитом. На підтвердження умов договору, Банк надав суду: анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11 грудня 2019 року, паспорт споживчого кредиту за програмою Кредитна картка від 11 грудня 2019 року, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 11 грудня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством Акцент-Банк та [PERSON] , станом на 20 жовтня 2021 року, Витяг з умов та правил надання банківських послуг у А-Банку. Паспорт споживчого кредиту містить 7 розділів, в яких зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі аспекти. Так, в розділі 4 паспорту споживчого кредиту зазначена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, а в розділі 6 Додаткової інформації паспорту споживчого кредиту за програмою Кредитна картка зазначені відомості щодо процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. На вказаному паспорті споживчого кредиту від 11 грудня 2019 року міститься підпис відповідачки, що на думку суду свідчить про те, що [PERSON] письмово була повідомленою про те, що укладений кредитний договір містить умови про встановлену в цьому договорі форми забезпечення виконання зобов`язання у виді процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, обговорена процентна ставка за користування кредитом та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року по справі № 284/157/20. Таким чином, позов є обґрунтованими та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2270 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 21519 гривень 42 копійки (19249 гривень 42 копійки + 2270 гривень).

Outcome: approved