Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що з нього судовим наказом, який виданий Братським районним судом Миколаївської області від 19.03.2018 року у справі № 471/137/18-ц на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 14 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Також позивач зазначив, що на даний час перебуває в шлюбі з іншою жінкою та мають спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тому просить зменшити призначений розмір аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини. У судове засідання позивач не з`явився, проте з`явився представник позивача яка підтримала заявлені позовні вимоги та просила про їх задоволення. У судове засідання з`явився відповідач, проти позову заперечувала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що у сторін під час спільного проживання народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Братського районного суду Миколаївської області від 19.03.2018 року у справі № 471/137/18-ц на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 14 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 5). Окрім того, від іншого шлюбу позивач має сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7-8). Позивач стверджує, що його сімейний та матеріальний стан змінився, оскільки на його утриманні ще двоє малолітніх дітей. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає па обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення в даному випадку розміру аліментів, визначених за рішенням суду, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров`я в бік погіршення, що об`єктивно впливає на можливість матеріального утримання неповнолітньої дитини. При цьому такі положення закону не виключають одночасного настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Одначе зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Такий висновок зробив ВС в постанові №565/2071/19. Як вбачається з матеріалів справи, позивач окрім синів [PERSON] та [PERSON] , має ще сина - [PERSON] та дочку - [PERSON] , які народжені у шлюбі з [PERSON] (а.с. 7,8). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, враховуючи те, що відповідач на утриманні має ще двох дітей, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються судовим наказом Братського районного суду Миколаївської області від 19.03.2018 року та стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, оскільки, на думку суду, аліменти у такому розмірі не порушуватимуть принцип рівності прав і можливостей.

Outcome: approved