Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.11.2021 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Приватного підприємства «Тріз Енд Флауерс» про визнання припиненими трудових відносин, зобов`язання внести зміни до записів, який уточнив в поданій до суду 07.12.2021 та 15.12.2021 заяві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 19.03.2013 перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Тріз Енд Флауерс», займає посаду директора, засновником підприємства є [PERSON] . Позивач вказував, що зв`язку з відповідачем не має, 20.09.2021 засобами поштового зв`язку направив власнику підприємства заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням, але лист повернувся без вручення. В позовній заяві просив визнати припиненими з 20.09.2021 трудові відносини між [PERSON] та Приватним підприємством «Тріз Енд Флауерс» у зв`язку з звільненням за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Просив також зобов`язати Департамент з питань реєстрації внести зміни до запису приватного підприємства «Тріз Енд Флауерс» та видалити запис про [PERSON] в статусі керівника. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.12.2021 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Суд, розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 19.04.2013 перебуває в трудових відносинах з відповідачем, призначений на посаду директора ПП «Тріз Енд Флауерс» (а.с. 9). Відповідно до пункту 5.2. Статуту Приватного підприємства «Тріз Енд Флауерс» до виняткової компетенції засновника належить призначення та звільнення директора підприємства (а.с. 19). У відповідності до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Використання примусової праці забороняється. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Згідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до статті 36 КЗпП України, однією з підстав припинення трудового договору, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП). Так, зокрема, частиною першою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Таким чином, статтею 38 КЗпП України визначено, що працівник має право з власної ініціативи (за власним бажанням) в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому, строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] 20.09.2021 звернувся до засновника ПП «Тріз Енд Флауерс» [PERSON] з заявою про звільнення з посади директора за власним бажанням (а.с.10-12), проте у встановленому законом порядку засновником не було вирішено питання про припинення з позивачем трудових відносин. Приймаючи до уваги, що відсутність рішення відповідача про звільнення позивача грубо порушує його трудові права, зокрема, право на вільний вибір праці (роботи), гарантоване нормами Конституції України та статтями 2, 5-1 КЗпП України, суд дій приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання трудових відносин припиненими підлягають задоволенню. Необхідно припинити трудові відносини між [PERSON] та ПП «Тріз Енд Флауерс» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в справі № 757/61865/16-ц, постанова від 22 травня 2019 року. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про зобов`язання Департамент з питань реєстрації внести зміни до запису приватного підприємства «Тріз Енд Флауерс» та видалити запис про [PERSON] в статусі керівника суд виходить з такого. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, регулює Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Зазначеним Законом не передбачено вчинення такої реєстраційної дії, як внесення змін до запису приватного підприємства «Тріз Енд Флауерс» та видалення запису про [PERSON] в статусі керівника суд. Отже, позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права. Окрім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач з позовними вимогами звернувся лише до одного відповідача - ПП «Тріз Енд Флауерс», та не пред`являв позовні вимоги до Департаменту з питань реєстрації, який є третьою особою в справі. В свою чергу, Департамент з питань реєстрації прав позивача не порушував. З урахуванням вказаного, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії. Враховуючи наведене, суд приходить до про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні судові витрати в розмірі 908 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial