Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати договір позики, укладений між [PERSON] та ТОВ «Глобал Кредит». Позов обґрунтовано тим, що між сторонами було укладено договір, відповідно до якого позивач отримав позику. Позивач вказує, що ознайомившись зі змістом договору, ним було встановлено, що договір [PERSON] не підписано. Також, в порушення приписів Законів України «Про електронну комерцію», «Про захист прав споживачів» «Про споживче кредитування», відповідачем не повідомлено письмово [PERSON] всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що позивачу як позичальнику, об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, позивач був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач не надав відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Також позивач\~вказує,\~що прийняття\~пропозиції від відповідача укласти\~електронний договір\~(акцепт)\~здійснено шляхом\~зазначення у\~відповідному чекбоксі\~галочки на\~сторінці сервісу\~з надання\~онлайн-позик та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі. Порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», тому укладений між сторонами договір про надання позики, є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідачем було введено в оману [PERSON] щодо істотних умов договору, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитом, позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що він погодився на укладення зазначеного договору. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, так як позивачу запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків за кредитним договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Позивач вважає, що укладений між сторонами договір не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим має бути визнаний недійним. Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про витребування доказів, за яким позивач просить витребувати у відповідача екземпляр договору позики, що укладений між позивачем, [PERSON] та фінансовою організацією, відповідачем ТОВ "Глобал Кредит". 14.06.2021 ухвалою Богунського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Кредит" договір, за яким [PERSON] було надано позику. Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 14.06.2021, якою також у відповідача витребувані необхідні для вирішення справи докази, разом з позовною заявою та доданими до неї документами, на адресу ТОВ «Глобал Кредит», яка зазначена позивачем у позові, а також на адресу, яка містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, направлялась тричі, однак поштова кореспонденція повернулась на адресу суду не врученою з відміткою пошти у довідці про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Копії документів, які витребовувались ухвалою суду від 14.06.2021, до суду не надійшли. Позивач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, разом з позовною заявою позивачем була подана до суду заява про розгляд справи без його участі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу відповідача, яка зазначена позивачем у позові, а також на адресу, яка містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання». Відповідача по справі додатково повідомлено шляхом оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду №354/757/17 від 22.10.2021, у разі повернення поштової кореспонденції неврученою з відміткою у поштовому повідомленні про причини невручення «адресат відсутній», особа вважається такою, що повідомлена належним чином про судовий розгляд справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не подано. Згідно\~з ст.280 ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що наявні всі умови, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.211, 280 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення, про що винесено відповідну протокольну ухвалу суду. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 2 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Згідно з ч. ч. 1-5\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2\~ст. 215 ЦК України\~). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3\~ст. 215 ЦК України). При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3,15,16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем копії оспорюваного договору позики, який укладений між [PERSON] та ТОВ «Глобал кредит», до суду не надано. Судом вживалися заходи задля отримання зазначеного доказу та винесено ухвалу про його витребування, зазначена ухвала суду направлялася на відомі адреси відповідача неодноразово, однак відповідачем отримана не була, витребовуваний доказ до суду не надійшов. Підстави для застосування приписів ч.8 ст. 84 ЦПК України, якою передбачено, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом, у суду відсутні, оскільки, як зазначалось вище, ухвала суду про витребування доказів відповідачем отримана не була. Суд зауважує на пасивну поведінку позивача, який не вжив заходів для повідомлення суду іншої адреси відповідача для відправки поштової кореспонденції, а також заходів для отримання доказів самостійно. За відсутності копії кредитного договору, суд позбавлений можливості встановити дійсні відносини між сторонами та перевірити доводи позивача, які він наводить на обґрунтування позовних вимог, та чи було порушене цивільне право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення. Заявляючи клопотання про розгляд справи за його відсутності, позивач усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Вимоги частини третьої статті 12 ЦПК України та статті 81 ЦПК України покладають обов`язок на позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, однак належних доказів, достатніх для задоволення позову, [PERSON] до суду не надав. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору та суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed