Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] , посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2021 року належить вказана квартира. Відповідно до п.6 зазначеного договору продавець була зобов`язана забезпечити зняття з реєстраційного обліку з вказаної квартири усіх зареєстрованих у ній осіб до 09.11.2021. Однак до теперішнього часу відповідачі залишилися зареєстрованими у вказаній квартирі. Позивач вказує, що відповідачі у вказаній квартирі зареєстровані, однак з 2015 року не проживають. Реєстрація місця проживання відповідачів у належній позивачці квартирі перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Позивач у судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідачів з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.11.2021 року належить квартира [ADDRESS] (а.с.9-10). Відповідно до п. 6 укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 05.11.2021 року відповідач зобов`язана була забезпечити зняття з реєстраційного обліку з вказаної квартири усіх зареєстрованих у ній осіб до 09 листопада 2021 року, однак до теперішнього часу цього не зробила. Згідно з довідкою уповноваженої особи по будинку [PERSON] від 11.11.2021 року, відповідачі у вказаній квартирі не проживають з осені 2015 року (а.с.13). Судом встановлено, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів у належній позивачу квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов`язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. Враховуючи викладене, вимоги позивача є цілком законними та обґрунтованими, повністю підтверджені письмовими доказами у справі, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved