Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач звернулись до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлення факту проживання однією сім`ю та визнання спадкоємцем четвертої черги, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. відмовлено гр. [PERSON] у прийнятті заявив про прийняття спадщини після смерті - [PERSON] у зв`язку із пропуском строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічно написаній позовній заяві. Від відповідача до суду надійшла письмові пояснення у яких вона просила суд відмовити в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений аванс в розмірі 3000 грн. за договором, в іншій частині позовних вимог не заперечив та їх визнала. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні свідок [PERSON] дав покази, що проживає в одному будинку з позивачем та покійним [PERSON] , позивач дійсно з 2015 року постійно допомагав померлому [PERSON] , так як останній по стану здоров`я потребував постійної допомоги, тому вони вели разом господарство і спільно проживали . Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України, право на спадкування мають особи, визначенні у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 06.08.2020 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. було прийнято заяву [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та було заведено спадкову справу за № 21/2020. Також встановлено, що 07.12.2021 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , у зв`язку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини, та винесено постанову за вих. № 415/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Судом встановлено, що між померлим та позивачем були відносини, котрі вважаються сім`єю, та останній фактично проживав з померлим разом, так як в 2013 році [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , при цьому позивач, також проживає у цьому будинку, квартира номер [ADDRESS] . Позивач з 2015 року постійно допомагав померлому [PERSON] у побуті, так як спадкодавець по стану здоров`я потребував постійної допомоги, тому вони спільно проживали, вели разом господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, були як рідні брати, виходячи з того, що свята, дні народження, інші заходи проводились завжди разом, також коли хворів [PERSON] позивач завжди піклувався про нього, купував ліки, готував їжу, та здійснював інші гігієнічні заходи щодо нього. Тому позивач вважав, що вступив у спадщину оскільки постійно проживав із спадкодавцем і йому не треба подавати окремо заяву на вступ у спадщину, однак, 07.12.2021 року звернувшись до нотаріуса, [PERSON] отримав відмову, так як згідно даних спадкової справи в квартирі де проживав спадкодавець був зареєстрований лише він, а тому нотаріус вказав, що пропущено строк для прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач не є обізнаний юридично у тонкощах оформлення спадщини, 21.12.2020 року між [PERSON] та гр-кою [PERSON] було укладено Договір про надання консультаційних та інших послуг (надалі по тексту - договір). Відповідно до п. 1.3. договору, предмет послуг: надання консультаційних та інших послуг по оформленні документів для вступу Замовника у спадщину; юридичний супровід по оформленню документів для вступу у спадщину по нерухомому майну, а саме: квартири [ADDRESS] ; збирання документів необхідних для пред`явлення до нотаріальної контори/приватного нотаріуса після померлого спадкодавця [PERSON] ; виготовлення технічної документації, оцінки майна, інших документів, котрі необхідні для пред`явлення третім особам, нотаріусу, замовнику для вступу у спадщину, відкриття спадкової справи. Згідно п. 3.1. договору, загальна вартість Послуг по цьому Договору становить 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп.. Відповідно до п. 3.3. договору, оплата вартості Послуг здійснюється після отримання Замовником примірника належним чином підписаного Сторонами оригіналу Договору у такому порядку: аванс в розмірі 3000 (три тисячі) гривень сплачується протягом 3 робочих днів після підписання даного Договору, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця або надання готівкою. У разі надання коштів готівкою, Виконавець зобов`язаний надати Замовнику квитанцію про сплату коштів або розписку про отримання. Згідно п. 4.1. договору, виконання Послуг здійснюється протягом 6 місяців. У разі виникнення додаткових строків у Виконавця для отримання, виготовлення документів необхідних для вступу у спадщину, строк договору може бути продовжений на термін 1 рік. Після підписання договору позивач сплатив виконавцю (відповідачу) 3000 грн. авансу та надав необхідні документи для оформлення права на спадщину. Після цього деякий час відповідач виходила на зв`язок вказувала, що робота робиться, однак через відсутність деяких документів, строк договору подовжується, як це передбачено п. 4.1. договору. Також із позову вбачається, що відповідач перестала виходити на зв`язок і з позивачем, зустрічей уникала, на питання повернення авансу та надання доказів виконаної роботи, остання відмовилася надавати, в зв`язку з цим, позивач був вимушений звернутися до суду. Також, дізнавшись, що виконавцем роботи фактично виконано не було, позивач самостійно звернувся до нотаріуса із заявою про вступ у спадщину, однак отримав відмову, так як пропустив строк звернення до нотаріуса, та не надав підтверджуючих документів проживання разом з спадкодавцем. У зв`язку з цим, позивач вимушений звернутися до суду із проханням про поновлення строк для звернення до нотаріуса та встановити додатковий строк, а також встановити юридичний факт того, що зі спадкодавцем проживав разом однією сім`єю, не менше п`яти років та має прав на спадкування як спадкоємець четвертої черги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до частин 1 та 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 24 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таке ж положення визначено п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову Практику у справах про спадкування». Особі може бути визначений додатковий строк для прийняття спадщини за рішенням суду лише за умови поважності причини його пропуску. Водночас закон не містить застережень, які саме причини є поважними. Відтак визнання поважною причини пропуску строку для прийняття спадщини залежить від обставин конкретної справи і має бути доведено відповідними доказами. Поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини - оціночна категорія, що надає цивільно-правовому регулюванню спадкових відносин гнучкості, і суд має можливість більш детально врахувати обставини конкретної справи. Водночас завданням суду не є встановлення змісту того чи іншого оціночного поняття чи категорії. Достатнім вважається вирішення питання про те, чи охоплюється конкретний випадок, що розглядається, відповідною оціночною категорією чи поняттям. У зв`язку з цим оціночні категорії за своєю суттю ситуаційними. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Четверта черга спадкоємців за законом містить невизначене коло осіб і не ставить право на спадкування в залежність від кровної спорідненості спадкодавця зі спадкоємцем. Право на спадкування має особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю. Оскільки будь-яких формальних документів для визначення кола таких осіб законом не передбачено, довести факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем спадкоємець може лише у судовому порядку. І лише на підставі рішення суду, яким буде встановлений такий факт, певна особа може претендувати на те, щоб бути визнаною спадкоємцем четвертої черги. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 р. у справі № 1-8/99 виходив з об`єктивної відмінності змісту поняття «член сім`ї» залежно від галузі законодавства. Таким чином на думку Конституційного Суду України, визначити єдине поняття «член сім`ї», яке б мало застосовуватися в праві, неможливо, оскільки кожна галузь тлумачить це поняття по-своєму, підкреслюючи ті чи інші ознаки сім`ї, які набувають певного значення для тих чи інших відносин. У зв`язку з цим ВСУ надав роз`яснення, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), слід враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності СК (п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7). Аналогічна позиція простежується і в практиці ВС, який в своїх постановах зазначає, що для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (постанова ВС від 16.01.2019 р. по справі № 127/224/17-ц). По іншій цивільній справі ВС відзначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги (постанова ВС від 20.02.2019 року по справі № 644/4284/17). ВС у постанові від 23.05.2018 р. відзначив, що до спадкоємців четвертої черги належить не тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо (постанова ВС від 23.05.2018 р. по справі № 766/5046/16-ц). За таких підстав суд вважає позовні вимоги [PERSON] у частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги, обґрунтованим належними та допустимими доказами, тому дані вимоги підлягають задоволенню, що ж стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь позивача за договором про надання консультаційних та інших послуг укладеного від 21.12.2020р. суми авансу у розмірі 3000.00 грн., то в цій частині вимог, слід відмовити, оскільки до суду не надано доказів фактично проведеної оплати позивачем на користь відповідача суму авансу - 3000.00грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial