Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати право спільної власності подружжя [PERSON] , та [PERSON] , на автомобіль марки KIA SPORTAGE, коричневого кольору, 2019 року випуску, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що під 10.01.1992 [PERSON] разом з [PERSON] уклала шлюб, про що у той же день Відділом ЗАГС Обухівського райвиконкому Київської області видано відповідне свідоцтво серія [NUMBER] . Шлюб на сьогодні триває. Під час шлюбу, чоловік придбав за кошти позивачки автомобіль КІА SPORTAGE 2019 року випуску, VIN: [NUMBER] , номерний знак: [NUMBER] (колір коричневий). Вказаний автомобіль чоловік зареєстрував на себе. Також, за час шлюбу авто істотно збільшилась у своїй вартості, оскільки за кошти позивачки було здійснено відносно авто поточний ремонт, поточне обслуговування, заміна запчастин, та інше. Чоловік надав позивачу копію постанови державного виконавця від 03.08.21 щодо проведення опису та арешту майна боржника (чоловіка) та вилучення автомобіля у рамках виконавчого провадження 42892721. Також чоловік передав позивачу Висновок про вартість майна, який підтверджує підготовку його для того, щоб у подальшому провести продаж майна у рамках Виконавчого провадження. Виконавче провадження №42892721 розпочато на підставі виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області №2-748/13 від 22.08.2013. Оскільки факт проведення опису автомобіля у рамках виконавчого провадження прямо свідчать про реальність та незворотність продажу автомобіля у рамках діючого виконавчого провадження, що призведе до безпосереднього порушення прав позивача. Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог не заперечив, крім того повідомив, що вказаний автомобіль сторони придбали під час перебування у шлюбі, відтак майно є сумісною власністю. Відповідач не з`явився, подав до суду відзив, в якому позовні вимоги визнав та не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що 10.01.1992 [PERSON] разом з [PERSON] уклала шлюб, про що у той же день Відділом ЗАГС Обухівського райвиконкому Київської області видано відповідне свідоцтво серія [NUMBER] . Шлюб на сьогодні триває. Під час шлюбу, зі слів позивача чоловік придбав за кошти позивачки автомобіль КІА SPORTAGE 2019 року випуску, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (колір коричневий). Вказаний авто чоловік зареєстрував на себе. Відповідно до частини 1 статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у п.п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами. Отже, незважаючи на те, що право власності на спірний автомобіль у 2019 році зареєстроване на відповідача [PERSON] , автомобіль марки KIA SPORTAGE, коричневого кольору, 2019 року випуску, VIN [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ,є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачена рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними), та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом на підставі зібраних у справі доказів встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, якими урегульовано правовий режим спільного сумісного майна подружжя, а також не порушує прав інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач має статус члена сім`ї батька військовослужбовця, який загин (помер, чи пропав безвісти під час проходження військової служби). Вказаний статус надає пільги відповідачу як учаснику АТО, отже є підставою для звільнення від стягнення судового збору.

Outcome: approved