Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

09.12.2021 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі окрім неї ще зареєстрована відповідачка. Однак, [PERSON] вже більше 7 років не проживає за вказаною адресою, не сплачує комунальні послуги, участі в утриманні житла не бере, її особистих речей не має. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 06.01.2022 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні позивачка заяву підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, на адресу зареєстрованого місця проживання було направлено копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження, заяв чи клопотань до суду не надала. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 11.04.1995 року №1491. (а.с.5) Відповідно до Довідки № 10944 від 01.12.2021 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою відділом реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12) Факт не проживання відповідачки у вказаній квартирі підтверджується Актами обстеження матеріально-побутових умов, складених депутатом Шевченком Дмитром Анатолійовичем Обухівської міської ради, в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с.6-11). Допитана в якості свідка в судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила, що відповідачка фактично більше 7 років не проживає за вказаною адресою, там відсутні її особисті речі Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що відповідачка [PERSON] не проживає за вказаною адресою вже протягом багатьох років. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви цієї особи або остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Установивши, що позивачка надала докази на підтвердження того, що відповідачка відсутня у належній позивачці квартирі без поважних причин понад один рік, витрати по утриманню жилого приміщення не сплачує, добровільно залишила житлове приміщення, оскільки доказів примусового її виселення суду не надано, при цьому будь-якого домовленості між позивачем і відповідачкою щодо збереження за нею права користування житлом не існує, суд дійшов висновку про те, що позивачка довела заявлені позовні вимоги, а тому вони підлягають задоволенню. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатнім для його реалізації уповноваженим органом. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved