Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО») про відшкодування матеріально та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначила, що 9 серпня 2019 року в м. Покровську Донецької області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «FORD Focus», реєстраційний номер [NUMBER] при повороті ліворуч порушив вимоги пунктів 10.1, 16.13 ПДР України, не надавши переваги в русі автомобілю «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, з перевищенням швидкості, дозволеної у населеному пункті, порушуючи вимоги пунктів 12.3, 12.4, 12.96 Правил дорожнього руху України та маючи технічну можливість запобігти події, скоїв зіткнення. При вказаній дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження. За висновком судово-автотехнічної експертизи № 5375/5376-20 від 01.02.2021 дії водія-відповідача в частині перевищення допустимої швидкості та несвоєчасного застосування гальмування не відповідали вимогам пунктів 12.3; 12.4; 12.9 б) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП. Постановою Димитровського міського суду Донецької області, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та звернута увага суду на те, що апеляційний суд вказав, що діючим законодавством України передбачений порядок звернення до суду з цивільним позовом про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, в ході розгляду якого можуть бути враховані обставини настання ДТП та наявності чи відсутності вини усіх учасників ДТП в порушенні ПДР. Щодо порушень вимог ПДР України та притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності вказала, що [PERSON] , який є її сином, звертався із заявою до Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, однак ніякої відповіді чи реакції не отримав. Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 18.03.2020 у справі № 328/2750/18), стверджувала, що відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Вартість матеріальних збитків, заподіяних їй як власнику автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 33 від 09.11.2020р., складає: 234 411 грн; вартість проведення судово-автотоварознавчої експертизи складає 5570 грн; залишкова вартість автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER] , після ДТП складає 58 762,32 грн; вартість проведення додаткової експертизи № 11-33а складає 1 500 грн. Оскільки позивач залишає належний їй автомобіль собі, то вартість матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню, може складати 234 411 грн (матеріальний збиток) - 58 762,32 грн (залишкова вартість) = 175 648,68 грн. У зв`язку з тим, що національна поліція України проігнорувала притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України та судом по справі про адміністративне правопорушення не розглянуто його дії в частині перевищення швидкості руху в населеному пункті, то у неї не було раніше підстав для звернення до ПрАТ «СК «ВУСО». Зазначала, що на момент встановлення факту пошкодження свого автомобіля, в день ДТП 9 серпня 2019 року була дуже пригнічена вказаним фактом, тому як належний їй автомобіль був достатньо новим, з гарним виглядом, перебував в охайному та непошкодженому стані. Після пошкодження його, у тому числі необережними діями відповідача [PERSON] , позивач змушена була змиритись з фактом того, що вказаний належний автомобіль одразу втратив у вартості та ніякі ремонті, відновлювальні роботи вже не зможуть відновити його у попередній до ДТП стан. На підставі наведеного просила стягнути з [PERSON] на свою користь франшизу в сумі 2000 грн на відшкодування моральної шкоди 2000 грн; з ПрАТ «СК «ВУСО» - на відшкодування матеріальних збитків в межах страхового ліміту 85 842,34 грн; понесені судові витрати покласти на відповідачів (а.с.5-13 т.1). Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.81 т.1). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 2 серпня 2021 року за клопотанням представника ПрАТ «СК «ВУСО» постановлено проводити судові засідання у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.101). Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] (а.с.132-133 т.1). Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2021 року справу прийнято до провадження судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Назаренко Г.В. У встановлений судом строк відповідачем ПрАТ «СК «ВУСО» надано відзив, в якому вважало позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] (Страхувальником) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5273278 від 09.10.2018р., за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки BMW 530, 1994 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] . В період дії вказаного договору страхування, а саме 9 серпня 2019 року в м. Покровську Донецької області сталась вищевказана ДТП за участю [PERSON] та [PERSON] , при якій транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причинно-наслідковий зв`язок з виникненням ДТП та вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, встановлені постановою Димитрівського міського суду Донецької області від 14 лютого 2020 року, яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного суду від 13 квітня 2020 року по справі № 226/2557/19. Позивач як власник автомобіля Ford Focus д.р.н.з. [NUMBER] до ПрАТ «СК «ВУСО» на момент подачі до суду позову в порядку та строк, визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не зверталась, а саме з моменту ДТП до подачі позовної заяви до суду минуло понад 1 рік 9 місяців. Зазначений у п.37.1.4 ст.37 Закону річний строк є присічним і поновленню не підлягає, про що зазначено також і практиці Верховного Суду. [PERSON] не долучено до матеріалів справи судове рішення, яким би встановлювалась вина [PERSON] відносно дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 9 серпня 2019 року в м. Покровську Донецької області. За відсутності вини страхувальника (або особи, яка на відповідній правовій підставі керувала забезпеченим транспортним засобом), при тому, що ДТП відбулося в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, законодавством не передбачено виплату страхового відшкодування. Ця обставина хоч і не є конститутивною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, однак в сукупності з іншими викладеними доводами, на думку відповідача, свідчить про незаконність заявлених позовних вимог (а.с.104-110 т.1). В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» Сокол Д.В. позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві, просила в позові відмовити. Додатково пояснила, що 9 серпня 2019 року о 19 годині 54 хвилини до сервісного контакт-центру ПрАТ «СК «ВУСО» поступило звернення [PERSON] (номер мобільного телефону [NUMBER] ) з приводу ДТП, яка мала місце 9 серпня 2019 року близько 19 години 30 хвилин в м. Покровську. Письмового повідомлення про ДТП встановленого СТСБУ зразка на адресу ПрАТ «СК «ВУСО» не надходило. Заяву про страхове відшкодування майнової шкоди потерпілим чи іншою особою, яка має право на його отримання, впродовж одного року подано не було, що стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Питання, пов`язані з подачею страховою компанією регресного позову, є виключним правом страховика, яке врегульовано, зокрема, положеннями ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не є предметом розгляду цієї справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти позову заперечували з огляду на те, що вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце за його участю, а також участю позивача 9 серпня 2019 року на перехресті вулиці Захисників України та Відродження, відсутня, що підтверджується рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 5 лютого 2021 року про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, постановою Донецького апеляційного суду від 13 квітня 2020 року, звітом № 14 від 4 жовтня 2019 року про визначення вартості матеріальних збитків. При зверненні до експерта були викривлені похідні дані, а саме відстань при русі 0,3 - 0,4 м від лівого бордюрного каменю зі слів [PERSON] та 1,5 м у відповідності до пояснень [PERSON] , та рух автомобіля BMW, д.р. номер [NUMBER] в стані гальмування приблизно 37 м. Викривлення полягають у відсутності гальмівних слідів на схемі ДТП, а зазначений тільки напрямок стрілками та відстань зупинки автомобіля 37 м, враховуючи, що на час зіткнення автомобіль під керування [PERSON] був у тязі (а.с.154-155 т.1). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] пояснив, що внаслідок ДТП автомобіль, яким він керував, отримав значні механічні пошкодження, особливо його передня частина, ремонт автомобіля визнано економічно недоцільно. Повертаючи ліворуч, він не побачив автомобіль відповідача [PERSON] , так як він знаходився на великій відстані від нього - приблизно 30 км/год, а також через насадження на газоні у вигляді троянд висотою 0,5 м. Безпосередньо перед ДТП відповідач [PERSON] не застосовував екстрене гальмування при швидкості руху приблизно 90-100 км/год, або маневрування, хоча мав таку можливість. Кожен з учасників ДТП повідомляли свою страхову компанію про ДТП, що сталася. Його мати [PERSON] через пошкодження належного їй автомобіля відчувала моральні страждання, що виразилось у нервуванні. Його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил ДТП, що призвели до пошкодження автомобілів, в чому він визнавав свою провину, але вважав, що в ДТП наявна також й вина відповідача [PERSON] . За рішенням Димитровського міського суду Донецької області він відшкодував [PERSON] близько 40 000 грн матеріальної шкоди. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач є власником автомобіля «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17.04.2019р. (а.с.16 т.1). Постановою Димитрівського міського суду Донецької області від 14 лютого 2020 року [PERSON] , який є сином позивача, визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. За змістом вказаної постанови суду першої інстанції, 9 серпня 2019 року о 19 годині 10 хвилин у м. Покровську Донецької області на перехресті вулиці Захисників України та вулиці Відродження водій [PERSON] , керуючи автомобілем, що належить позивачу, на перехресті з вулицею Відродження при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю BMW, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та скоїв з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.16.13 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (http://reestr.court.gov.ua/Review/87628611). Суд першої інстанції також вказав, що оскільки автомобіль FORD FOCUS під керуванням водія [PERSON] здійснював поворот ліворуч і під час виконання цього маневру не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, зіткнення автомобілів сталося на зустрічній для автомобіля FORD FOCUS смузі руху, то водій [PERSON] безумовно мав виконати вимоги п.16.13 Правил дорожнього руху України і дати дорогу автомобілю BMW під керуванням водія [PERSON] (а.с.15 т.1, 66-68 т.2). Вказана постанова суду залишена без змін постановою Донецького апеляційного суду від 13 квітня 2020 року, в якій, зокрема, вказано, що доводи [PERSON] про невстановлення судом наявності або відсутності перевищення швидкості [PERSON] не мають основоположного значення, оскільки достатньою умовою уникнення зіткнення було дотримання [PERSON] п. 16.13 ПДД, тобто при здійснені маневру переконатись у безпечності руху, тому причиною ДТП передусім стала невідповідність правилам дорожнього руху дій [PERSON] , який здійснював маневр на нерегульованому перехресті, тоді як [PERSON] рухався по головній смузі руху (а.с.24-25 т.1). З наявної схеми місця ДТП, яка є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно [PERSON] , та фототаблиць, долучених позивачем до позову, вбачається, що мала місце ДТП за участю автомобілів БМВ та Форд, розташування автомобілів на фото відповідає розташуванню на схемі місця ДТП та відповідає показанням, які надали учасники ДТП в ході розгляду адміністративної справи Димитрівським міським судом Донецької області в частині місця та механізму зіткнення автомобілів. З фототаблиці також вбачається, що проїзна частина пряма та довга, з полем зору на достатню відстань, ДТП сталася у світлий час доби (а.с.19-23 т.1). Відповідно до положень п.22.1 ст.22 Закону № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Під шкодою, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, ст.28 Закону № 1961 включає в себе, зокрема, шкоду, пов`язану з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу. Згідно ст.29 зазначеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 30 Закону № 1961 врегульовані випадки відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу. Так, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливий чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як зазначено у п.36.1 ст.36 Закону № 1961 страховик,

Outcome: partial