Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 27 квітня 2020 року на підставі рішення Слов`янського міськрайсуду Донецької області (справа №243/2480/20) шлюб між сторонами було розірвано. Фактично вони не мешкають разом з листопада 2019 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З листопада 2019 року відповідач коштів на утримання дітей не дає. Діти мешкають разом із нею і повністю перебувають на її утриманні. Домовитися з відповідачем щодо утримання дітей не можливо, так як він не вважає, що повинен надавати кошти на утримання дітей. Відповідач є працездатним, не має інвалідності та хронічних захворювань. Матеріальне становище відповідача є достатнім для забезпечення належного утримання власних дітей, останній їздить на заробітки за кордон. Інших дітей крім сумісних відповідач на утриманні не має. Тобто відсутні обставини, які б впливали на можливість відповідача належним чином утримувати власних дітей. Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на її, [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , користь, аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки від усіх видів доходів з дати подачі позову і до повноліття старшої дитини, тобто до [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 31 січня 2022 року відповідач [PERSON] надав до суду Відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказав, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього на користь позивача 1/2 частки з усіх його доходів на утримання неповнолітніх дітей є безпідставними та необгрунтованими з огляду на наступне. Як під час шлюбних відносин, так і після розірвання шлюбу, він усіма можливими способами брав участь у утриманні та вихованні спільних доньок. Після розлучення він залишився проживати в одному будинку у сусідньому під`їзді поруч з дітьми та продовжує брати активну участь в їх житті. Він або його мати, [PERSON] , регулярно проводжали та зустрічали дівчат зі школи, а раніше з дитячого садка, збирали та зустрічали дітей з додаткових занять. Донька [PERSON] захоплено займалася гімнастикою, а зараз ДзюДо. Він весь час приймав та приймає участь у вирішенні питань щодо лікування дітей, їх навчання, і не тільки у школі, додаткових курсах, кружках, занять спортом, тощо, більшу частину фінансових витрат на вказані заходи несе саме він. Щодо стягнення з нього на користь [PERSON] 1/2 частки з усіх його доходів на утримання неповнолітніх доньок вказав, що ця вимога не підтверджена належними і допустимими доказами та суперечить нормам чинного законодавства з огляду на наступне. Так на його утриманні зараз знаходиться його мати [PERSON] , [INFO] , яка страждає на купу захворювань, зокрема захворювання серця, тощо, вона потребує постійного нагляду та опіки. Просить суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та призначити сплату аліментів на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/3 його заробітку (доходу) щомісячно (а.с.21-24). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2020 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] було розірвано (а.с.4). Відповідно до Свідоцтв про народження, відповідач - [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.5-6). Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходів, проте із такими вимогами щодо розміру аліментів суд не може погодитися з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Також з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення - у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають до стягнення аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів, як це передбачено п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 13 січня 2022 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з 13 січня 2022 року. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина друга ст. 88 ЦПК)». Відповідно до ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2270,00 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 454,00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial