Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Представник позивача в березні 2021 року звернулася до суду з позовом, в обгрунтування якого вказала, що [PERSON] (надалі - відповідач) зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] . Користуючись послугами по водопостачанню та водовідведенню, відповідач тривалий час не вносить плату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 9 661 грн. 54 коп. Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає погасити заборгованість, то позивач просить стягнути вказану суму боргу, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 06.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач 23.07.2021 надіслав заперечення на позовну заяву, в якому вказав, що між ним та КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради договір про надання послуг не укладався, тому, відповідно, відсутні зобов`язання оплачувати заборгованість. Також зазначив, що позивач за 2018 рік безпідставно збільшував норму споживання води в три-чотири рази, тому вважає, що в даному випадку є спір про право і просить провести розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін (а.с. 22-23). Від представника позивача 19.01.2022 надійшла відповідь на заперечення, в якій вона наголосила на тому, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] та від отримання послуг водопостачання та водовідведення не відмовлявся. Таким чином відповідач фактично користується вказаними послугами, тому зобов`язаний сплачувати за їх отримання. Укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача, а відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати заборгованості за фактично отримані послуги. Також вказала, що нарахування плати за отримані послуги за адресою відповідача здійснюється по фактичних показниках індивідуального засобу обліку води, а тому питання про збільшення норм споживання, викладене у запереченнях, є не актуальним. Просила повністю задовольнити позовну заяву (а.с. 34-36). Суддя, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований і проживає в квартирі [ADDRESS] та фактично користується послугами з водопостачання і водовідведення, які надає позивач. Від отримання вказаних послуг відповідач не відмовлявся. Згідно наданої позивачем довідки про стан розрахунків за послуги водопостачання та водовідведення, відповідач не сплачує за отримані послуги, починаючи з березня 2018 року, в зв"язку з чим станом на 01.03.2021 утворилася заборгованість в розмірі 9 661 грн. 54 коп. (а.с. 4). Питання про надання/отримання послуг з водопостачання за адресою: квартира [ADDRESS] відповідачем не оспорюється. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або тих вимог, що звичайно ставляться. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Прави. надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005року №630 (далі - Правила) Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: квартира [ADDRESS] , за які він у відповідності з п.п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу. У відповідності до ст. ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, п.п. 20, 30 Правил, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок щомісячної її сплати. Однак, в порушення наведених норм права, відповідач не сплачує в добровільному порядку заборгованість за надані послуги. Представник позивача в запереченнях на відзив вказала, що нарахування плати за отримані послуги за адресою відповідача здійснюється по фактичних показниках індивідуального засобу обліку води, а тому питання про збільшення норм споживання, викладене у запереченнях, є не актуальним. Разом з тим суд враховує, що лише 19.11.2018 за адресою відповідача встановлено лічильник (а.с. 24), а заборгованість, яка виникла з березня 2018 року і по дату встановлення лічильника нічим не обгрунтована. З урахуванням зазначеного суддя вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь КП «Житомирводоканал» Житомирської міської ради заборгованість у розмірі 4647 грн. 10 коп., яка виникла з листопада 2018 року і по березень 2022 року. Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1091 грн. 85 коп.

Outcome: partial