Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2021 № 331/4408/21 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 1 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. При винесенні судового наказу судом не було враховано наявність у нього на утриманні ще двох неповнолітніх дітей: сина, [PERSON] , [INFO] та доньки, [PERSON] , [INFO] , народжених після розірвання шлюбу з відповідачкою, а тому відрахування аліментів в розмірі ј частки від його доходу на утримання [PERSON] суттєво вплине на можливість виконання обов`язків щодо надання матеріальної допомоги на утримання двох інших неповнолітніх дітей. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2021 року № 331/4408/21 на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] з ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, вважали його необґрунтованим. Надали суду письмовий відзив, в якому зазначено, що діти позивача [PERSON] від другого шлюбу проживають у повній родині, мати дітей також працює та отримує заробіток (дохід), тобто не перебуває на повному утриманні позивача. Зазначене дає підстави вважати, що позивач не відраховує на їх утримання певну частину свого заробітку, а в повній мірі витрачає кошти на утримання своїх дітей від другого шлюбу на власний розсуд. При цьому, слід звернути увагу, що син позивача від першого шлюбу [PERSON] має необхідність щорічно проходити обстеження у лікарів та потребує щорічного прийму профілактичних препаратів (докази щодо цього будуть надані під час судового засідання), тому сума аліментів, визначена згідно законодавства, яка стягується з батька на одну їх спільну дитину, та визначена у спірному судовому наказі, є цілком достатньою на задоволення потреб дитини для його гармонійного та здорового розвитку, що гарантує матері не звертатись до позивача за стягненням додаткових витрат на дитину. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що згідно з судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2021 № 331/4408/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 1 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На утриманні позивача перебувають малолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зістаттею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що при видачі судом судового наказу не враховано наявність двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що суттєво впливає на можливість виконання його обов`язку щодо надання матеріальної допомоги сину від шлюбу з позивачкою. Суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 1 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Зменшення розміру аліментів з ј частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв`язку зі зміною розміру аліментів, що стягуються на утримання сина позивача - [PERSON] , [INFO] , судовий наказ, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 13.08.2021 № 331/4408/21, підлягає відкликанню з виконання з органу виконавчої служби. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. За згодою позивача, який бажав судові витрати залишити за собою, суд покладає судові витрати на позивача.

Outcome: approved