Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

22 листопада 2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Комунального підприємства «МИКОЛАЇВКОМУНТРАНС» до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за надану послугу з вивезення побутових відходів в сумі 9 660,18 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 01.06.2012 між КП «Миколаївкомунтранс» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів № 17349 (далі Договір № 17349). Виконавець зобов`язався надати послуги, а споживач - своєчасно сплатити. Відповідно до рішення виконкому ММР № 1919 від 24.10.2008, тариф за надання послуги з вивезення побутових відходів з контейнерного завантаження від населення був встановлений на рівні 24,61 грн./куб.м. З моменту укладення Договору № 17349 від 01.06.2012 та станом на день подачі позовної заяви, вартість надання послуги з вивезення побутових відходів неодноразово змінювалась на підставі рішень органу місцевого самоврядування. Норма утворення ТПВ з розрахунку на одного споживача, який мешкає у будинку індивідуальної забудови (приватному будинку) є незмінною та дорівнює 3,6 куб.м. на рік. Оскільки відповідач проживає в житловому будинку індивідуальної забудови, надання послуги з вивезення побутових відходів за Договором № 17349 здійснюється за контейнерною схемою. Станом на дату подачі позову, плата за послуги з вивезення побутових відходів, зокрема, для відповідача, починаючи з 01.03.2020 складає 37,02 грн. з розрахунку на одного мешканця. Протягом всього часу дії Договору № 17349 від 01.06.2012, відповідач жодного разу не звертався до позивача з приводу неякісного надання послуг з вивезення побутових відходів, надання їх не в повному обсязі або не надання взагалі. В порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів та діючого Договору № 17349 від 01.06.2012, відповідач здійснював часткову оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим у відповідача за період з 01.09.2013 по 31.10.2021 утворилася заборгованість у розмірі 9660,18 грн. Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року відкрито спрощене провадження по справі. Представником позивача до позову додано клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача. Відповідач до судового засідання подав заяву, в якій зазначив про часткове визнання позову, просив застосувати строк позовної давності, стягнути заборгованість за останні 3 роки і проводити розгляд справи за його відсутності. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до такого висновку. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.08.2011 № 909 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Миколаєві», КП «Миколаївкомунтранс» було визнано виконавцем послуг по вивезенню побутових відходів. 01 червня 2012 року між КП «Миколаївкомунтранс» та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів № 17349, відповідно до якого КП «Миколаївкомунтранс» зобов`язується надавати послуги з вивезення побутових відходів, зокрема, за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Згідно розділу «Вартість договору» Договору № 17349 від 01.06.2012, вартість Договору визначається, виходячи з різних обсягів вивезення ТПВ, розрахованих згідно до норм накопичення 3,6 куб. м. на одну людину, тарифу, діючого на момент складання договору, а також кількості проживаючих згідно із домової книги або довідки Ф3. У разі зміни тарифів, вартість договору змінюється, і оплата замовником отриманих послуг здійснюється по нових тарифах без зміни інших умов договору, нові тарифи будуть висвітлені в засобах масової інформації. Вартість Договору на момент його підписання становить 398,52 грн./рік. Зареєстровано по вищевказаній адресі 7 чоловік. Відповідно до п. 4 Договору № 17349 від 01.06.2012, розрахунковим періодом є календарний місяць. Згідно п. 5 Договору № 3299 від 01.06.2012, споживач зобов`язується: оплачувати в установлений договором строк надані послуги з вивезення відходів; сприяти виконавцю у надані послуги в обсязі та порядку передбаченим цим договором. Відповідно до п. 12 Договору № 17349 від 01.06.2012, виконавець несе відповідальність за невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом. Договір діє з 01.06.2012 по 31.05.13 та вважається таким, що продовжений на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявляла про відмову від договору або його перегляд. Відповідно до п. 9.8 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради № 12/21 від 19.04.2007, зі змінами та доповненнями, на території міста Миколаєва впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження. Оскільки відповідач проживає в житловому будинку індивідуальної забудови, надання послуги з вивезення побутових відходів за Договором № 17349 від 01.06.2012, за адресою його проживання: [ADDRESS] , здійснюється спеціальними автотранспортними засобами за контейнерною схемою шляхом ручного завантаження. Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Протягом дії Договору № 17349 від 01.06.2012, розрахунок щомісячної вартості послуги з вивезення твердих побутових відходів на одного мешканця змінювався на підставі рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради і становив: - з 01.07.2012 по 04.05.2014 - 7,38 грн/ міс.; - з 05.05.2014 по 14.04.2015 - 11,73 грн./ міс.; - з 15.04.2015 по 30.06.2018 - 15,13 грн./міс.; - з 01.07.2018 по 15.04.2019 - 21,24 грн./міс.; - з 16.04.2019 по 29.02.2020 - 24,74 грн.; - з 01.03.2020 по дату подання заяви 37,02 грн. Кількість зареєстрованих осіб становить 7 осіб. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1статті 901,частини 1статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. За положеннями статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статей 67 і 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги, у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. З історії фінансового стану послуг абонента за період з 01.09.2013 по 31.10.2021, [PERSON] має заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів, яка у загальному розмірі становить 9660,18 коп., яку позивач має право вимагати. Оскільки відповідачем заявлено про застосування позовної давності, вирішуючи питання про дотримання позивачем строку позовної давності суд виходить з такого. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання зобов`язань за договором позовна давність про повернення боргу, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. Позивач звернувся до суду з позовом 22 листопада 2021 року про стягнення з відповідача боргу за період з 01 вересня 2013 року по 31 жовтня 2021 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності до частини вимог. Виходячи з наведеного, позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу має відраховуватись з 23 листопада 2018 року і до 31 жовтня 2021 року. З наданої позивачем історії фінансового стану послуг абонента за період з 01 вересня 2013 року по 31 жовтня 2021 року встановлено, що з 01.09.2013 по 30.11.2018 споживачу нараховано 1989,93 грн. Тобто, виходячи з загальної суми заборгованості 9660,18 грн за період з 01 вересня 2013 року по 31 жовтня 2021 року, заборгованість зі сплати за надані послуги з вивезення побутових відходів з 01.12.2018 по 31.10.2021 складає (9660,18 - 1989,93) 7 670,25 грн. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За таких обставин, з [PERSON] на користь КП «Миколаївкомунтранс» підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 7 670,25 грн. за період з 01 грудня 2018 року по 31 жовтня 2021 року. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1802 грн. 39 коп.

Outcome: partial