Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10.09.2008 року у Пшеничниківській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №5, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння одне одного, різні погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим вони з останнім часом не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними неможливе, просить шлюб між ними розірвати без надання строку на примирення. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 25.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просить судовий розгляд провести без її участі, строк на примирення просить не надавати та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , був двічі належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, однак в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався та заяв про відкладення судового засідання чи його проведення без його участі не подавав. За таких обставин, з врахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 10.09.2008 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Пшеничниківській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №5. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , що вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.9,10). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони останній час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, надати строк для примирення не просять. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, шлюбні відносини вони фактично не підтримують. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав відзиву на позовну заяву, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Частиною 8 ст.294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка просить залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 908 грн.

Outcome: approved