Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивачка зазначила, що з відповідачем по справі одружилася 27 липня 2013 року. В шлюбі у них народилася [INFO] донька [PERSON] , яка є неповнолітньою, проживає з позивакою та перебуває на її вихованні і утриманні. Сімейне життя у них з відповідачем не склалося, так як кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З грудня 2021 року вони з відповідачем проживають окремо. Городенківським районним судом розглядається цивільна справа про розірвання шлюбу між ними. З часу припинення спільного проживання відповідач перестав давати кошти на утримання дитини, не опікується донькою, не цікавиться її потребами. Відповідач фізично здоровий, працездатний, працює на будівельних роботах у м. Івано-Франківськ, де регулярно отримує заробітну плату. Розмір його заробітку позивачці не відомий. Донька [PERSON] є ученицею 2 класу Рашківського НВК, потребує збалансованого харчування та вітамінів, іграшок, літератури, шкільного приладдя, предметів гігієни. Дівчинка швидко росте та потребує одягу і взуття. Крім того, [PERSON] часто хворіє бронхітом та лоренгітом, на лікування та профілактику хворіб позивачка теж витрачає значні кошти. після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат, і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Ці витрати носять систематичний характер і повинні покриватися відповідачем щомісячно. Обов`язок забезпечити належний рівень життя для дітей покладається на обидвох батьків. відповідач за законом зобов`язаний приймати участь у забезпеченні всіх перелічених вище потреб їхньої доньки. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Збереження сім`ї вважає неможливим за жодних обставин, а тому термін для примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання призначене по справі не з`явився із невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило, також ним не подано відзив на позовну заяву. Дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.07.2013 Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 27 липня 2013 року виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 27.02.2014 Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їхня неповнолітня дочка [PERSON] проживає біля позивачки, відповідач коштів на утримання дочки не надає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася в суд з позовом 20.12.2021, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved