Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

27.07.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що 18.04.2020 року позивач дала в борг відповідачці [PERSON] грошові кошти у сумі 24000 грн. та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого вона надала відповідачу позику у розмірі 24000,00 грн. строком до 30.05.2020 року. Позика була оформлена у вигляді письмової розписки. До теперішнього часу грошові кошти за договором позики відповідач не повернула. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість у розмірі 24000 гривень та судовий збір у розмірі 908, 00 гривень. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.08.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2021 року підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд. Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строквідповідач відзив на позов не надав. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд справи та строк подання відзиву на позовну заяву, проте не подала до суду вказаний відзив, заяв про розгляд справи за її відсутністю або інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача не надходило, на підставі чого суд доходить висновку про розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалення по справі заочного рішення. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 548 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У судовому засіданні встановлено, що 18.04.2020 року відповідач [PERSON] взяла у позивача в борг 24000 гривень строком повернення до 30.05.2020 року. Вказана обставина підтверджується розпискою позичальника [PERSON] (а.с. 5) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 18.04.2020 року відповідач [PERSON] взяла у позивача в борг 24000 гривень, до теперішнього часу відповідач не виконала умови договору, в зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню борг в сумі 24000 гривень. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. на користь позивача, який було нею сплачено при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved