Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Просила внести зміни в актовий запис № 445 про народження дитини - [PERSON] , яка народилася [INFO] , виконаний 16.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби і Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградської області, виключивши з актового запису про народження інформацію про батька [PERSON] та зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] та записати його у Книзі реєстрації народжень м. Олександрії батьком дитини. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення донькою віку повноліття [INFO] . Ухвалою суду від 03.12.2020 року за цим позовом було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2021 року призначено по справі судово-генетичну експертизу. 31.05.2021 року справу було повернуто у зв`язку з неможливістю проведення експертизи. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2021 року призначено по справі судово-генетичну експертизу. 27 жовтня 2021 року надійшов Висновок експерта №СЕ-19/115-21/10943-БД від 18 жовтня 2021 року. Представник позивача подав заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з липня 2012 року по жовтень 2012 року позивач мала близькі стосунки з відповідачем, [PERSON] . Деякий час вони проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в будинку по [ADDRESS] . В кінці жовтня 2012 року стосунки між позивачем та відповідачем розладилися, та сторони припинили спільне проживання та позивач повернулася до м. Олександрії, де постійно проживала до знайомства з відповідачем. Через деякий час позивач дізналася про свою вагітність, а [INFO] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Суд, вислухавши та проаналізувавши пояснення позивач, відповідача та їх представників, показання свідків дослідивши докази наявні в матеріалах справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками якого вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області від 16.07.2013 року, актовий запис № 445 від 16.07.2013 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 20.10.2020 року, державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial