Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Львівгаз збут» - адвокат Станько М. М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] у якому просить стягнути солідарно з відповідачів 9 914 грн. 11 коп. - основного боргу, 1 908 грн. 75 коп. - інфляційних втрат та 829 грн. 93 коп. - 3 % річних. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2020 року у справі № 462/4155/20 відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТзОВ «Львівгаз збут» про стягнення з відповідачів заборгованості за спожитий природній газ. Зазначає, що відповідачі є споживачами природного газу за місцем проживання та використовують такий для власних побутових потреб. Позивач виконав свої зобов`язання та надав споживачу послуги, однак, відповідачі не виконали взятих на себе зобов`язань та повністю не оплачували вартість спожитого газу. Заборгованість за спожитий природний газ, станом на 16.07.2021 року становить 9 914 грн. 11 коп. - основного боргу, окрім цього 1 908 грн. 75 коп. - інфляційних втрат (згідно розрахунку заборгованості за період з 01.10.2018 року по 04.08.2021 року) та 829 грн. 93 коп. - 3 % річних (згідно розрахунку заборгованості за період з 01.10.2018 року по 04.08.2021 року). Окремо вказує на той факт, що відповідачі не зверталися до ТзОВ «Львівгаз збут» із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувалися послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак, взаємних прав і обов`язків, що з таких випливають. При цьому, позивач зазначає, що оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на умовах договору, а й на вимогах закону, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Відтак, просить позов задовольнити та стягнути із відповідачів зазначену заборгованість та судові витрати у розмірі 2 270 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.10.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.20). 30.12.2021 року від відповідачів у справі [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що заявлені позовні вимоги заперечують частково, у зв`язку із частковою сплатою боргу, про що долучили копії квитанцій про оплату заборгованості за спожитий газ у кількості чотирьох штук на загальну суму 6 430 грн. 11 коп., відтак просять суд про часткове задоволення позову (а.с. 26, 27, 28, 29, 30). У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що TзOB «Львівгаз збут» є газопостачальним підприємством, яке здійснює постачання природного газу на території Львівської області, [PERSON] та [PERSON] є споживачами природного газу за місцем проживання (що не заперечується відповідачами у справі) за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.08.2020 року у справі № 462/4155/20 відмовлено у видачі судового наказу за заявою ТзОВ «Львівгаз збут» про стягнення з відповідачів заборгованості за спожитий природній газ (а.с.7). Як вбачається із наявної у матеріалах справи Довідки з місця проживання та склад сім`ї виданої Виконавчим комітетом Рудненської селищної ради Залізничного району Львівської області № 594 від 16.04.2020 року відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , власником будинку зазначено [PERSON] (а.с. 6). Окрім цього, суд приймає до уваги надані відповідачами копії квитанцій про сплату заборгованості за спожитий газ, а саме: квитанція АТ «Укргазбанк» № 1356052189190720 від 22.12.2021 року на суму 2 000 грн. 11 коп. (а.с. 27); квитанція АТ «Укргазбанк» № 1341052856388033 від 07.12.2021 року на суму 415 грн. 00 коп. (а.с. 28); квитанція АТ «Укргазбанк» № 1265052299374858 від 22.09.2021 року на суму 1 500 грн. 00 коп. (а.с. 29); квитанція АТ «Укрпошта» № 262 від 24.12.2021 року на суму 2 515 грн. 00 коп. (а.с. 30), загальна сума сплаченої заборгованості складає 6 430 грн. 11 коп. За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини між ТОВ «Львівгаз збут» та споживачами регулювалися «Правилами надання населенню послуг з газопостачання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004 року № 476) надалі Правила. Цими Правилами чітко передбачено права та обов`язки сторін. Відповідно до вимог зазначених Правил, ТОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 року № 2496 та зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/27827 (надалі - Правила постачання). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015 року затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч. 1 п. 17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. У розділі ІІІ Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Крім того, відповідно до абз. 2, п. 4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. ТзОВ «Львівгаз збут» є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до Постанови КМУ від 22.03.2017 року № 187. Факт сплати споживачем за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента). Згідно п. 11 розділу ІІІ Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника зі спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Правил постачання розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачам є календарний місяць. Як вбачається зі змісту позовної заяви та фінансового стану абонента (а.с. 5), відповідачі споживали природній газ за адресою: [ADDRESS] , визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Окрім цього, оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг як власника житла ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2016 року по справі № 461/14555/14-ц. ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачам послуги з газопостачання, однак споживачі не виконали взятих на себе зобов`язань та повністю не оплачували вартість спожитого природного газу, у зв`язку з чим, згідно фінансового стану абонента, у відповідачів виникла заборгованість. Однак суд приймає до уваги той факт, що відповідачами у справі заборгованість за спожитий газ частково погашена (на загальну суму 6 430 грн. 11 коп.). Відтак, сума основного боргу з врахуванням фактично сплаченої складає 3 483 грн. 89 коп. (9 914 грн. 11 коп. - 6 430 грн. 11 коп. = 3 483 грн. 89 коп.). Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника, відповідальність, передбачена частиною другою ст. 625 ЦК України. Таким чином, у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що, окрім основного боргу за спожиті послуги, у зв`язку з несвоєчасним погашенням відповідачами нарахованих до сплати сум, позивачем на суму заборгованості нараховано 1 908 грн. 75 коп. - інфляційних втрат (згідно розрахунку заборгованості за період з 01.10.2018 року по 04.08.2021 року) та 829 грн. 93 коп. - 3 % річних (згідно розрахунку заборгованості за період з 01.10.2018 року по 04.08.2021 року). Вказаний розрахунок відповідачами не оспорюється. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. За положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 270 грн. (а.с. 11) розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідачів на користь позивача слід стягнути 1 116 грн. 37 коп. (49,17 % від 2 270 грн.) грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial