Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 11 жовтня 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області (далі - відповідач), [PERSON] , [PERSON] , яких ухвалою суду від 17 липня 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів (далі-співвідповідачі) про визнання права власності на 1/4 частини земельної ділянки. 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 3,80 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Вигодянське», відповідно до сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0157038 від 10 грудня 1996 року. [PERSON] зазначає, що вона є донькою померлого, а відтак, спадкоємцем першої черги за законом. Позивач звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, надавши останньому копію сертифікату серії ОД №0157038, але листом № 3429/0214 від 12.08.2019 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як у спадкоємця відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), який належав спадкодавцю. У вказаному листі останній було роз`яснено, що вона має право звернутись до Біляївського районного суду Одеської області з питання спадкування спадщини, а саме: 1/4 частки права на земельну частку (пай) загальною площею 3,80 умовних кадастрових гектара, що знаходиться в селі Вигода, Біляївського району, Одеської області (поза межами населеного пункту). Відповідно до відповіді № 28/ПІ-2019/28 від 11 червня 2019 року, наданої Біляївською райдержадміністрацією на запит позивача, сертифікат на земельну ділянку (пай) серії ОД №0157038 виданий [PERSON] та зареєстрований згідно запису книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Вигодянський» Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області за № 425. Вигодянською сільською радою Біляївського району Одеської області відповідно до листа №31/02-13/739 від 03 липня 2019 року надано викопіювання земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала Спадкодавцю. На підставі викладеного, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. 3. Співвідповідач - [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , у 6-місячний термін, [PERSON] , його сестра [PERSON] та бабуся [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Спадкова справа була заведена. Батько був зареєстрований в Одеській області, хоча до смерті проживав в смт. Смоліне, де помер, і його поховали. Позивач та її мати на поховання не приїжджали, участі у витратах не приймали. В позовній заяві позивач зазначає, що батько мав пай, згідно сертифікату, копію якого вона надала нотаріусу. Оригіналу сертифікату у неї немає, бо на підставі цього Сертифікату був виготовлений Державний акт на право приватної власності на землю. Також позивач не вказує на те, що після смерті батька залишився також житловий будинок, розташований за адресою - [ADDRESS] , збудований разом із матір`ю позивача - [PERSON] і є спільним майном подружжя, а тому 1/2 частина вказаного будинку також входить до спадкової маси. Із [PERSON] батько [PERSON] шлюб розірвав. Після смерті батька була домовленість про те, що [PERSON] , [PERSON] та бабі [PERSON] буде належати пай, а вони в свою чергу не будуть претендувати на частини будинку. На даний час, оскільки отримано позовну заяву про те, що [PERSON] претендує на 1/4 частину паю, тому він буде звертатися до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на 1/8 частину будинку за [PERSON] та 1/4 частину будинку за ним, так як баба [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] та померла. 4. Представник відповідача та співвідповідач - [PERSON] відзив на позов не надали. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 5. Позивач у судове засідання не з`явилася, але від позивача та представника позивача надійшли до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовільнити. (а.с. 29,88, 97) 6. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. (а.с. 22,80,108) 7. Співвідповідачі у судове засідання не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначили, що позов не визнають. (а.с. 93-94) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 8. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2019 року, цивільну справу № 496/4009/19, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 16 жовтня 2019 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 10. На виконання ухвали суду від 13 лютого 2020 року до суду надійшла копія спадкової справи № 378/2008 щодо майна померлого [PERSON] . 11. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 17 липня 2020 року було залучено до участі у справі у якості співвідповідачів - [PERSON] та [PERSON] . 12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 13 квітня 2021 року зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, терміном 10 днів з дня отримання ухвали. 13. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 17 серпня 2021 року вказану зустрічну позовну заяву повернуто позивачам та закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. 14. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 15. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . (а.с. 7) 16. На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0157038, [PERSON] був власником земельної частки (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Вигодянське», розміром 3.80 га в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). (а.с. 8) 17. [PERSON] народилася [INFO] , батьками є - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . (а.с. 9) 18. Згідно довідок Вигодянської сільської ради від 20 лютого 2019 року № 218 та № 219 [PERSON] був зареєстрований по день смерті за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 10-11) 19. Листом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 12 серпня 2019 року № 3429/0214 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку, оскільки нею не надано правовстановлюючих документів на вказану земельну частку (пай) та рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 12) 20. У відповіді № 28/ПІ-2019/28 від 11 червня 2019 року, наданої Біляївською районною державною адміністрацією на запит позивача зазначено, що згідно запису Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Вигодянський» Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області, зареєстрований за № 425 та виданий сертифікат на право на земельну ділянку (пай), серії ОД № 0157038 [PERSON] . (а.с. 13) 21. З листа Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області №31/02-13/739 від 03 липня 2019 року вбачається, що [PERSON] надано викопіювання земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0157038 та розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, територія Вигодянської сільської ради (поза межами населеного пункту). (а.с. 14-15) 22. З матеріалів спадкової справи № 378/2008 вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] , померлого [INFO] є - діти померлого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та мати - [PERSON] , які зверталися до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявами про прийняття спадщини. (а.с. 35-60) V. Оцінка Суду. 23. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 24. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 25. Відповідно до власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 26. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 27. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). 28. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 29. У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 30. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 31. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 32. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. 33. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. 34. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. 35. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 36. Відповідно до статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. 37. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. 38. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», пай є власністю члена підприємства. 39. Згідно зі ст. 23 Земельного кодексу (в редакції, що діяла на час розпаювання), право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До державного акта додавався список цих громадян. 40. Розпаювання земель проводилося на підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року. 41. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). 42. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІУ основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). 43. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК . 44. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розтлумачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). 45. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду, про визнання права на земельну частку (пай). 46. Відповідно до ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. 47. Так, суд встановив що [PERSON] за життя та на час відкриття спадщини, володів правом на земельну частку (пай) із земель, яка перебувала у КСП «Вигодянський», та вважає, що право на спірну земельну частку (пай) увійшло до складу спадщини після його смерті. 48. Згідно зі статтею 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: г) прийняття спадщини. 49. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). 50. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 51. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. 52. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 53. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 54. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , належне померлому майно обтяжено не було, обставини, які б свідчили про усунення позивача від спадкування, судом не встановлені, обраний спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам закону, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved