Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції, третя особа: ПАТ «Універсал Банк» про зняття арешту з належного [PERSON] майна, накладеного відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Хачатуровою В.О. від 09 грудня 2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесеної в межах виконавчого провадження №23170261. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання судового наказу № 2-н-216 від 01 квітня 2010 року, виданого Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL 445 від 24.10.2007 у сумі 249395,45 гривень, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції було винесено постанову від 09 грудня 2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, винесеної в межах виконавчого провадження №23170261. При цьому, 20 грудня 2011 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Хачатуровою В.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу - ПАТ «Універсал Банк» у зв`язку з тим, що згідно повідомлення ДАІ автотранспортних засобів не зареєстровано, звернути стягнення на доходи боржника не виявляється можливим, оскільки боржниця не працює. Згідно повідомлення БТІ за боржницею зареєстрована квартира [ADDRESS] яка перебуває в забороні відповідно до іпотечного договору, іншого майна, на яке можна було б звернути стягнення, не виявлено. Позивач зазначає, що незважаючи на завершення виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт на все його нерухоме майно, станом на день звернення до суду з цим позовом питання про зняття арешту з майна боржника державним виконавцем вирішено не було, а запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - не вилучено. Крім того, позивач зазначає, що 18 серпня 2014 року між ним та ПАТ «Універсал Банк» було підписано Акт про припинення зобов`язань за Додатковою угодою № № BL 445 від 24 жовтня 2007 року до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL 445 від 24 жовтня 2007 року, згідно якого з моменту підписання сторонами цього Акту, заборгованість позивача перед ПАТ «Універсал Банк» вважається погашеною повністю шляхом прощення ПАТ «Універсал Банк» такої заборгованості [PERSON] . За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав власності, позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 15 жовтня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила суд його задовольнити, а справу розглядати без її участі. Представник відповідача у судове засідання, також не з`явився, до суду направив відзив на позовну заяву, де просив розгляд справи проводити у його відсутності, проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити, з огляду на наступне: на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №23170261 з примусового виконання судового наказу № 2-н-216 від 01 квітня 2010 року, виданого Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL 445 від 24 жовтня 2007 року у сумі 249395,45 грн. 20 грудня 2011 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Хачатуровою В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа. Однак, у зв`язку з відсутністю підтвердження, що станом на 06 січня 2022 року рішення виконано в повному обсязі, сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження просив відмовити у задоволенні позову. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві знаходився судовий наказ №2-н-216 від 01 квітня 2010 року, виданого Подільським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL 445 від 24 жовтня 2007 року у сумі 249 395,45 грн. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Хачатуровою В.О. від 09 грудня 2010 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №23170261, було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] . Поряд з цим, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №23170261, 20 грудня 2011 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Хачатуровою В.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу - ПАТ «Універсал Банк», що в свою чергу позбавило права державного виконавця здійснювати в подальшому виконавчі дії за вищевказаним виконавчим провадженням. Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIVвід 21.04.1999 (в редакції від 06.06.2015), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Отже, зміст наведеної вище норми Закону вказує на те, що при поверненні виконавчого документа стягувачу, арешт накладений на майно боржника знімається, у зв`язку з чим, при винесенні постанови від 20 грудня 2011 року про повернення виконавчого документа стягувачу, державним виконавцем не були вчинені дії, пов`язані із зняттям арешту, накладеного на все майно, що належить позивачу. Будь-яких відомостей стосовно повторного пред`явлення до виконання судового наказу №2-н-216 матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» був підписано Акт про припинення зобов`язань за Додатковою угодою №BL 445 від 24 жовтня 2007 року до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL 445 від 24 жовтня 2007 року, згідно якого, з моменту підписання сторонами цього Акта заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Універсал Банк» вважається погашеною повністю шляхом прощення ПАТ «Універсал Банк» такої заборгованості [PERSON] , а [PERSON] вважається такою, що виконала свої зобов`язання за Основним договором у повному обсязі. Факт прощення третьою особою заборгованості за кредитним договором підтверджується також наявним в матеріалах справи листом ПАТ «Універсал Банк» №27736 від 23 червня 2016 року. При цьому, як встановлено судом, арешт, що був накладений на все нерухоме майно позивача в межах виконавчого провадження №23170261, державним виконавцем знято не було. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України гарантує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з роз`ясненнями наданими в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом, шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: про виключення майна з опису. Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 року (із змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, які ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Тобто підставами на визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним. Як зазначається в ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (в редакції від 17.02.2017),підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (в редакції від 17.02.2017), у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту майна позивача, відсутні, а дія арешту порушує права останньої, як власника квартири, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та пілягає задоволенню.

Outcome: approved