Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] 03.11.2021 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс»», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна про визнання протиправними дій та скасування напису. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на її адресу надійшла постанова приватного виконавця Золотарьової Т.В. №ВП 66358086 від 02.08.2021 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінфорс» суми заборгованості у розмірі 11556 грн., підставою для відкриття якого є виконавчий напис приватного нотаріуса нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О. В. від 14.05.2021, зареєстрований у реєстрі за №10760. Позивач вказала, що не згодна з виконавчим написом, оскільки будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору від ТОВ «Фінфорс» не менше як за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань не отримувала, чим відповідач позбавив її права оскаржити вимоги та надати письмові заперечення. Позивач зазначила, що згідно кредитного договору, наданого відповідачем №877295-А від 24.04.2020 позивач нібито підписала кредитний договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, однак вона ніколи не створювала та не набувала і ніде не використовувала електронний підпис. Доказів відправки електронного повідомлення відповідачем нотаріусу не надано, договір не містить електронної, електронно цифрового підпису або аналога власноручного підпису позивача. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушен, що призвело до порушення процедури вчинення напису. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст. 88 Закону України "Про нотаріат", позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни від 14.05.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №10760, щодо звернення стягнення з про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 11556 грн; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 04.11.2021 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс»» належним чином завірені копії: договору та/або фінансового документа, на якому вчинено виконавчий напис приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» та [PERSON] ; документів, що підтверджують безспірність заборгованості [PERSON] та встановлюють прострочення виконання зобов`язань; обгрунтований розрахунок боргу з процентами річних та пені; письмової вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про наявність можливої непогашеної заборгованості з доказами її направлення на адресу [PERSON] . Також, витребувано у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни а належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про вчинення виконавчого напису. В судове засідання позивач не з`явився, надіслав 30.12.2021 заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінфорс» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення 22.12.2021 рекомендованого листа з судовою повісткою, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. Третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується відміткою від 20.12.2022 на конверті про невручення рекомендованого листа з причин "адресат відсутній за вказаною адресою", який направлявся з судовою повісткою за місцезнаходженням третьої особи, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавала. Представник третьої особи - приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення 16.12.2021 рекомендованого листа з судовою повісткою, заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала. 30.12.2021 надіслала до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження АСВП №66358086. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Фінфорс» та [PERSON] , 22.04.2020 укладено кредитний договір №877295-А та товариством надано позивачу грошові кошти у розмірі 4000 грн., що підтверджується копією кредитного договору 877295-А від 22.04.2020, який підписано [PERSON] аналогом ЕПЦ у формі одноразового індефікатора (а.с. 14-22). Як вбачається з копії виконавчого напису №10760 від 14.05.2021 за період з 23.09.2020 по 16.04.2021 сума заборгованості становить 11556 грн., в тому числі - прострочена заборгованість за сумою кредиту в сумі 4000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 7556 грн. (а.с.25). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження №66358086 02.08.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №10760 від 14.05.2021, виданого приватним нотаріусом Києво -Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 11556 грн. (а.с.11-12). Згідно копії постанови від 02.08.2021 звернено стягнення з боржника [PERSON] , основну винагороду у сумі 1155,6 грн. за виконання виконавчого напису №10760 від 14.05.2021, виданого приватним нотаріусом Києво -Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 11556 грн. Як вбачається з копії постанови від 02.08.2021 визначено для боржника [PERSON] , розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №66358086 у розмір 500 грн. Згідно копії постанови від 01.10.2021 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , відповідно до виконавчого провадження №66358086 від 02.08.2021. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 цього закону встановлює умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 89 закону передбачає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата(рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувана; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачується стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріусу. ЦПК визначає підсудність справ щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса - за місцем його виконання відповідно до ч. 12 ст. 110 ЦПК. Місце виконання рішення визначене Закону України «Про виконавче провадження». Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 цього Переліку передбачено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача. Нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Суд, встановив, що приватний нотаріус на вимогу суду не надав належним чином завірені копії документів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості, зареєстрованого у реєстрі 14.05.2021 за №10760, тому неможливо перевірити про наявність в матеріалах справи засвідченої стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості також документи про повідомлення не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису боржника про порушення кредитних зобов`язань, на підставі яких він міг ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору, тому якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною, оскільки з наданих суду позивачем квитанцій вбачається повне погашення суми споживчого кредиту за споживчим кредитом за заборгованістю якого було вчинено оскаржуваний виконавчий напис. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які можуть поставити під сумнів або взагалі спростовують безспірність заборгованості між сторонами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачем квитанції КБ "Приватбанк" від 22.09.2021 (а.с.8), остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 908 грн., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved