Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

\~ У травні 2021 року ДП «Житлово-комунальна контора» ТДВ «ТРЕСТ «ДНІПРОВОДБУД» звернулося до суду із позовом до\~ [PERSON] про стягнення\~заборгованості за житлово-комунальні послуги та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 02 травня 2019 року між Дочірнім підприємством «Житлово-комунальна контора» ТДВ «ТРЕСТ Дніпроводбуд», в особі директора Буженік Т.К. та [PERSON] , було укладено договір найму житлового приміщення, а саме кімнати [ADDRESS] з загальною площею 22, 2 кв.м., житлова 13,4 кв.м., що є предметом договору згідно п. 1.1 та п. 1.2 вищевказаного договору. Станом на 19 квітня 2021 року, заборгованість за квартплату та надані житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , наймачем якої є [PERSON] , складає 10 948 грн. 35 коп., тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала. Разом з тим, додала довідки від 03.02.2022 року, 03.12.2021 року та 30.09.2021 року про наявність заборгованості за комунальні послуги за адресою проживання відповідача. Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України. У судове засідання свого представника не направив, про причини неявки не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Враховуючи, що відповідач виходячи з положень та п.4 ч. 8\~ст.128 ЦПК України\~вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з`явився, суд вирішує справу заочно на підставі наявних у ній даних і доказів. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст.\~223, ч. 2 ст.\~247, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами\~ст. 89 ЦПК України\~у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає наступне. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1, п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 13 цього ж закону\~віднесено і послуги з водовідведення) у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у певному обсязі (Постанова ВСУ від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13). Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 20.04.2016 року по справі № 6-2951цс15 роз`яснив, що, хоч у ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. З\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність договору у разі фактичного користування послугою не дає підстав не оплачувати її або оплачувати лише частково. Судом встановлено, що 02 травня 2019 року між Дочірнім підприємством «Житлово-комунальна контора» ТДВ «ТРЕСТ Дніпроводбуд», в особі директора Буженік Т.К. та [PERSON] , було укладено договір найму житлового приміщення, а саме кімнати [ADDRESS] з загальною площею 22, 2 кв.м., житлова 13,4 кв.м., що є предметом договору згідно п. 1.1 та п. 1.2 вищевказаного договору. Так відповідно до довідки ДП ЖКК ОДО «Трест «Днепроводстрой» заборгованість за квартплату та надані житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , наймачем якої є [PERSON] , на квітень 2021 року складає 10 948 грн. 35 коп. Згідно із довідкою про склад сім`ї № 187, за адресою [ADDRESS] зареєстрована одна особа: [PERSON] , [INFO] . У свою чергу, адміністрацією Дочірнього підприємства «Житлово - комунальна контора «Товариства з додатковою відповідальністю «Трест «Дніпроводбуд» було надано попередження [PERSON] , з яким останній ознайомився 10 березня 2021, про заборгованість яка на 01 березня 2021 року складала 9656 грн. 36 коп., та попереджено [PERSON] про необхідність сплатити рахунки до 29 березня 2021 року, в разі несплати повідомлено про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення. Частиною 1 статті 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Приймаючи до уваги вищезазначене, та враховуючи, що відповідач у встановлений законом строк не виконав перед позивачем своїх зобов`язань за надані житлово-комунальних послуги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 10\~948 грн. 35 коп. Крім того, позивачем були заявлені позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняття його з реєстраційного обліку. Так, порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням передбачені нормами ст. 72, ст. 116 Житлового Кодексу України. Проте, позивач не посилається у своєму позові на вищезазначені норми закону, не надає докази із приводу заявлено них позовних вимог та не обґрунтовує позов в зазначеній частині, а тому суд вважає не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору, лише за одну позовну вимогу майнового характеру, в розмірі 2 270 грн., 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що підтверджується платіжним дорученням. На підставі викладеного,

Outcome: partial