Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

01.11.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки загально площею 0,0629 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (Рішення Ізмаїльської міської ради, 47 сесія VII скликання від 25.10.2019р. за № 5978- VII. Згідно вищевказаного рішення Ізмаїльської міської ради., зазначена земельна ділянка загальною площею 0,0629 га, кадастровий номер:5110600000:01:009:0248, була надана спадкодавцю, [PERSON] та позивачу - [PERSON] у спільну сумісну власність. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 189212109 від 18.11.2019 року право власності зареєстроване за спадкодавцем, [PERSON] та позивачем - [PERSON] , як приватна спільна сумісна власність). Свої вимоги позивач мотивує тим, що вказане майно належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємців за законом першої черги немає. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється рідний брат [PERSON] . Останній на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем і таким чином прийняв спадщину. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що вищевказане майно перебуває у спільній сумісній власності і не визначено розмір часток співвласників. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка загальною площею 0,0629 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Рішення Ізмаїльської міської ради, 47 сесія VII скликання від 25.10.2019р. за № 5978- VII. Згідно вищевказаного рішення Ізмаїльської міської ради, зазначена земельна ділянка загальною площею 0, 0629 га, кадастровий номер:5110600000:01:009:0248, була надана спадкодавцю, [PERSON] та позивачу - [PERSON] у спільну сумісну власність. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 189212109 від 18.11.2019 року право власності зареєстроване за спадкодавцем, [PERSON] та позивачем - [PERSON] , як приватна спільна сумісна власність. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, земельна ділянка загальною площею 0,0629 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частці кожному. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 15.12.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка земельної ділянки загальною площею 0,0629 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5110600000:01:009:0248. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 67965126 від 27.12.2021 року, наданої приватним нотаріусом Гіренко М.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно до ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - рідний брат [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 05.08.1975 року Ізмаїльським відділом ЗАГС Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 23.01.1967 року Ізмаїльським відділом ЗАГС Ізмаїльського району Одеської області, згідно яких батьками дітей значаться [PERSON] та [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовом засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, братом - [PERSON] , що підтверджено записом у будинковій книзі житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] , тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області М. М. Гіренко № 433/02-14 від 27.10.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що зазначена вище земельна ділянка належить [PERSON] , та померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тобто часка спадкодавця, [PERSON] не визначена. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved