Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Гесні Наталії Томашівні, звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особа - Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 09.09.2021 позивачу з сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» стало відомо про внесення приватним виконавцем до реєстру боржників інформації щодо позивача, у зв`язку з виконанням виконавчого провадження № 65931328. 09.09.2021, при ознайомленні адвокатом позивача з матеріалами виконавчого провадження, було встановлено, що виконавче провадження № 65931328 було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зі змісту документів було встановлено, що 11.06.2021 приватнимнотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 56360 про стягнення на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 003-07590-151013 від 15.10.2013 в розмірі 11 255,75 грн. До 09.09.2021 позивач про існування виконавчого провадження не знав, жодних вимог про стягнення боргу від відповідача не отримував. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з численним порушення норм законодавства, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню з тієї підстави, що на момент вчинення виконавчого напису законом не було передбачено права його вчиняти на кредитних договорах, а також вважає, що він є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався нечинним законодавством, не перевіривши безспірність вимог. На підставі викладеного, просив суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати, понесені в ході розгляду справи. Крім того, просив врахувати можливе подання ним в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України додаткового розрахунку понесених судових витрат. Ухвалою суду від 22.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі та проведення судового засідання по суті призначено на 22.11.2021. Ухвалою суду від 22.09.2021 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову по вказаній цивільній справі шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 65931328, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. Від представника позивача - адвоката Гесні Н.Т., в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач та треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, відзиву та пояснень суду не подали. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2021 приватнимнотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис № 56360 про стягнення з[PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 003-07590-151013 від 15.10.2013, укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», заборгованості за вказаним кредитним договором. Як зазначено у виконавчому написі, правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк», на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами № 2263/К від 18.06.2020, є ТОВ ««ФК «Сіті Фінанс». Строк, за який проводиться стягнення за виконавчим написом: з 18.06.2020 по 26.05.2021. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 11 255,75 грн. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису випливає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 003-07590-151013, укладеним 15.10.2013 за період з 18.06.2020 по 26.05.2021. Однак, вказаний договір був укладений 15.10.2013 між позивачем та ПАТ «Дельта Банк».При цьому, матеріали справи не містять та відповідачем не надано жодних доказів правонаступництва за вказаним кредитним договором, а також у суду відсутні документи, які б обґрунтовували правильність розрахунку заборгованості та періоду виникнення заборгованості, а отже - відсутні докази наявності безспірності заборгованості. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. [PERSON] у позовній заяві зазначає, що стягувач взагалі не надсилав боржнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, а про наявність заборгованості він дізнався з сайту «Автоматизована система виконавчого провадження», через який стало відомо про внесення приватним виконавцем до реєстру боржників інформації щодо позивача, у зв`язку з виконанням виконавчого провадження № 65931328. Крім того, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», звертаючись до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, не надало підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу, тому позивач був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Відповідно до п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів в редакції змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусомКиєво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 003-07590-151013, укладеного 15.10.2013 між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», оскільки п. 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послалась приватний нотаріусКиєво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. у виконавчому написі № 56360 від 11.06.2021. Таким чином, станом на 11.06.2021 у приватного нотаріусаКиєво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 003-07590-151013 від 15.10.2013. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 56360, вчиненого 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості в загальному розмірі 11 255,75 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Outcome: approved