Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

31 грудня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до АТ «Альфа Банк», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Р.М. про визнання виконавчого напису вчиненого 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за реєстровим номером №3813 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 30 630 грн. 84 коп. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. за реєстровим номером №3813 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 962/21-310 РК-18 від 24.07.2007 року з усіма додатками та додатковими угодами, укладеним з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступник Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК») правонаступником якого є АТ «Альфа банк» у розмірі 30 630 грн. 84 коп. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є протиправним, вчиненим з порушенням вимог чинного законодавства України та таким, що не підлягає виконанню. Так, заборгованість зазначена в виконавчому написі на момент його вчинення була спірною, оскільки як зазначає позивач в червня 2015 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» зверталося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 17 629,87 грн. та рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2015 року (справа №683/1499/15-ц) було відмовлено у задоволені позову ПАТ «УКРСОЦБАНК». Таким чином будь-які зобов`язання [PERSON] перед АТ «Альфа Банк» відсудні. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 грудня 2021 року було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та вирішено питання про витребування доказів у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, якою просить розглянути справу у її відсутність та задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позивачем також було додано до матеріалів справи копію свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 25.05.2018 року, з якого вбачається, що [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] .. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст.280 ЦПК України. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2022 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. було відкрито виконавче провадження №63432596 та постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 30 630 грн. 84 коп., за кредитним договором № 962/21-310 РК-18 від 24.07.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступник Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК») правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Альфа банк». Виконавче провадження відкрито з виконання виконавчого напису № 3813 виданого 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В.. Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 25.05.2018 року, [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] .. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2015 року (№ 683/1499/15-ц, 2/683/673/2015) в задоволені позову ПАТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовлено в повному обсязі. Дане рішення набрало законної сили 29 вересня 2015 року. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17). Однак вчиняючи виконавчий напис №3813, нотаріусом не було враховано та перевірено факту наявності чи відсутності самої заборгованості та спору щодо заборгованості, в результаті було допущено стягнення неіснуючої заборгованості, оскільки у зв`язку зі спливом строку позовної давності заборгованість за кредитним договором № 962/21-310 РК-18 від 24.07.2007 року у позивача відсутня. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику та ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», шляхом надіслання перед початком процедури звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду виловленою в постанові від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак відповідач не надав суду належних доказів безспірності заборгованості. Кірм тог, суду не було представлено оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному, та на підставі якого вчинено виконавчий напис. При цьому нотаріус вправі вчинити виконавчий напис про стягнення грошових сум лише за нотаріально посвідченими договорами. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020, справа №172/1652/18 та у постанові від 13.10.2021, справа № 554/6777/17-ц. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачкою по оплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: approved