Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, в обґрунтування якого зазначив, що з 2015 року працює на посаді фельдшера з МНС (спеціалізованої психіатричної бригади) Харківського сільського відділення Е(Н)МД КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Наказом керівника КНП ХОР «ЦЕМД та МК» його, як фельдшера з МНС (спеціалізованої психіатричної бригади) відділення Е(Н)МД, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення функціональних обов`язків з застосуванням стягнення у вигляді догани та попередженням про можливе звільнення з ініціативи адміністрації у випадку повторного невиконання функціональних обов`язків. Згідно з наказом порушення функціональних обов`язків полягає в тому, що 20 квітня 2021 року бригада ЕМД № 504 на чолі з фельдшером з МНС (спеціалізованої психіатричної бригади) Харківського сільського відділення Е(Н)МД [PERSON] під час обслуговування виклику № 34142 шпиталізувала хворого до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична бригада» у супроводі двох сторонніх осіб. Своїми діями [PERSON] порушив пп. 2.2.22, 2.2.40, 2.2.83, 2.2.99 та 4.2 функціональних обов`язків. Позивач зазначає, що не згоден із вищезазначеним наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності зважаючи на те, що 20 квітня 2021 року він виконував свої функціональні обов`язки як фельдшер з МНС (спеціалізованої психіатричної бригади) Харківського сільського відділення Е (Н)МД. О 15 год 03 хв від диспетчерської служби надійшла інформація щодо необхідності обслуговування виклику № 34142. Прибувши за вказаною адресою, позивач обстежив пацієнта та дійшов до висновку щодо необхідності його негайної шпиталізації, оскільки, зі слів доньок пацієнта, які перебували у цьому ж житловому приміщенні та викликали бригаду, пацієнт більше двох тижнів щоденно зловживав алкогольними напоями та більше трьох днів не спав, мали місце галюцинації. Зважаючи на вищевикладене, позивач припустив розвиток делірію (патологічний стан свідомості людини, що характеризується зниженням здатності зосередити увагу, порушеним сприйняттям і мисленням) у пацієнта та прийняв рішення щодо його термінової шпиталізації. При цьому, оскільки пацієнт перебував у важкому стані неуточного психічного розладу та, враховуючи наполегливе бажання доньок пацієнта супроводжувати їхнього батька до місця шпиталізації, прийняв рішення щодо можливості допуску супроводжуючих пацієнта осіб до салону автомобіля невідкладної медичної допомоги. 04 червня 2021 року до позивача у телефонному режимі звернулася завідувач відділу 5-ї підстанції екстреної медичної допомоги [PERSON] з метою надання письмових пояснень щодо факту допуску до салону так званих «сторонніх осіб» при обслуговуванні виклику № 34142, у зв`язку з чим позивач надав відповідні письмові пояснення на ім`я керівника [PERSON] 08 липня 2021 року позивачу стало відомо про те, що керівництвом Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» вирішено притягнути його до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з тим, що бригада ЕМД № 504 нібито шпиталізувала хворого у супроводі двох сторонніх осіб. Цього ж дня позивача було ознайомлено із вказаним оспорюваним наказом. Позивач зазначає, що порушення вчинено 20 квітня 2021 року, а отже наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності повинен бути винесений роботодавцем не пізніше 20 травня 2021 року, тобто роботодавець порушив строки застосування догани. Окрім того,\~зазначає,\~що не\~порушував ані\~п.\~2.2.22\~функціональних обов`язківкерівника у\~складі фельдшерської\~бригади,\~оскільки жодних\~працівників,\~які не\~знаходилися на\~чергуванні в\~складі бригади\~не перебувало,\~ані пп.\~2.2.40,\~оскільки даний\~пункт дозволяє\~у разі\~необхідності допустити\~до салону\~автомобіля осіб,\~як \~супроводжують \~хворого,\~урахуванням наявності\~посадочних місць\~у салоні\~автомобіля,\~аніпп. 2.2.83, оскільки членами бригади ніколи не порушувалися жодні із правил охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежного захисту та заборони тютюнопаління протягом робочої зміни, ані пп. 2.2.99, оскільки позивач жодного разу не дозволяв собі несумлінне виконання обов`язків чи невиконання будь-яких розпоряджень керівництва. Позивач наголошує на тому, що під час шпиталізації пацієнта діяв виключно у відповідності до своїх функціональних обов`язків та відповідно до вимог клінічного протоколу «Надання медичної допомоги хворим з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Стан абстиненції з делірієм без судом». Відповідач у відзиві на позовну заяву у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити в повному обсязі, з тих підстав, що на час відкриття провадження у справі відсутній предмет позовних вимог, оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді догани, накладене наказом від 06 липня 2021 року № 245, знято наказом від 30 серпня 2021 року № 302. Також, на думку відповідача, дисциплінарне стягнення було застосовано до [PERSON] у встановленому законодавством порядку та із додержанням строків, через що наказ скасуванню не підлягає. Підставою для видачі наказу стали рапорт начальника відділу правового забезпечення [PERSON] та пояснювальна фельдшера з МНС [PERSON] . В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначає, що позивач порушив свої функціональні обов`язки і транспортовано хворого до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3». Зазначає, що доводи позивача про перебування пацієнта у важкому стані неуточненого психічного розладу та наполегливе бажання доньок пацієнта супроводжувати батька до місця госпіталізації, не підтверджені наявними матеріалами та не обґрунтовані наявними нормативно-правових актами. Також позивачем не доведено доцільність прийнятого ним рішення про допущення до салону автомобіля сторонніх осіб під час госпіталізації хворого 20 квітня 2021 року під час обслуговування виклику № 34142. Крім того, на думку відповідача, залишення третіх осіб у салоні автомобіля із пацієнтом, який перебував у важкому стані неуточненого психозу, ймовірно, створювало небезпеку для здоров`я й життя таких третіх осіб. Посилання [PERSON] в своєму позові на те, що, в даному випадку під час шпиталізації пацієнта він діяв виключно у відповідності до своїх функціональних обов`язків та відповідно до вимог клінічного протоколу «Надання медичної допомоги хворим з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Стан абстиненції з делірієм без судом» не можуть братися до уваги, оскільки наказ Міністерства охорони здоров`я України від 21 вересня 2009 року № 681 «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги зі спеціальності «наркологія», що затвердив клінічний протокол, на який посилається позивач, було скасовано наказом Міністерства здоров`я України від 09.11.2020 № 2555 «Про затвердження стандартів медичної допомоги «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів». Крім того, зазначає, що в своїх поясненнях від 05 червня 2021 року [PERSON] визнав факт порушення функціональних обов`язків. Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Ухвалою суду від 25 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про закриття провадження у справі. В судовому засіданні представник відповідача у задоволенні позовних вимог просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено обставини про те, що з 2015 року [PERSON] працює на посаді фельдшера з МНС (спеціалізованої психіатричної бригади) Харківського сільського відділення Е(Н)МД КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Наказом директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 06 липня 2021 року № 245 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності фельдшера з МНС (спец, псих бригади) Харківського сільського відділення Е(Н)МД [PERSON] » [PERSON] за порушення функціональних обов`язків: \~ \~ \~ \~оголошено догану; попереджено, що у випадку повторного невиконання функціональних обов`язків можливе звільнення з ініціативи адміністрації; головному бухгалтеру [PERSON] заходи заохочення (премії, виплати за п.п, 4.8. та 4.17 колективного договору) [PERSON] не нараховувати в період дії догани. Відповідно до даного наказу 20 квітня 2021 року бригада ЕМД № 540 на чолі з фельдшером з МНС (спеціалізованої психіатричної бригади) відділення Е(Н)МД [PERSON] , під час обслуговування виклику № 34142, шпиталізувала хворого до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня» у супроводі двох сторонніх осіб. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.2.22, 2.2.40, 2.2.83, 2.2.99 та 4.2. функціональних обов`язків. Підставою для видачі наказу стали: рапорт начальника відділу правового забезпечення [PERSON] , пояснювальна фельдшера з МНС [PERSON] . Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові права і обов`язки працівників та роботодавця, а також заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за умисне невиконання трудових обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосований такий захід стягнення як догана. Частиною 1 статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Згідно з наказом від 06 липня 2021 року № 245 [PERSON] порушив п.п. 2.2.22, 2.2.40, 2.2.83, 2.2.99 та 4.2 функціональних обов`язків. Відповідно доп.п.\~2.2.22функціональних обов`язків фельдшера з медицини невідкладних станів у разі виконання функціональних обов`язків керівника у складі фельдшерської бригади, фельдшер зобов`язаний, виїжджати на виклик із складом бригади, передбаченим графіком роботи; не допускати до роботи у складі бригади працівників, які не знаходяться на чергуванні, крім керівників відділення Е(Н)МД, керівників адміністрації Центру та інших уповноважених осіб, які можуть супроводжувати бригаду Е(Ш)МД для контролю за якістю надання медичної допомоги пацієнтам. Згідно з пп. 2.2.40 функціональних обов`язків фельдшер зобов`язаний під час транспортування пацієнта не допускати до салону автомобіля сторонніх осіб, крім осіб, які у разі необхідності його супроводжують (рішення приймає тільки керівник фельдшерської бригади Е(Ш)МД з урахуванням наявності посадочних місць у салоні автомобіля). Відповідно до пп. 2.2.83 керівник у складі фельдшерської бригади зобов`язаний суворо дотримуватися особисто і вимагати від підлеглих дотримання правил та норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежного захисту та заборони тютюнопаління протягом робочої зміни. Підпунктом 2.2.99 передбачено обов`язок працювати сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження керівників відділення Е(Н)МД і Центру. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку, а обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку лежить саме на роботодавцеві. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Позивач зазначає, що у складі бригади не було працівників, які не знаходилися на чергуванні. В свою чергу відповідач доказів на спростування чи підтвердження цієї обставини не надав. Окрім того, судом враховано, що пп. 2.2.22 функціональних обов`язків містить дві норми одну зобов`язального характеру та одну заборонного. Однак роботодавцем в наказі не конкретизовано в чому саме полягало порушення позивачем пп. 2.2.22 та який саме обов`язок порушив позивач. Зі змісту наказу взагалі не вбачається, що позивачем було порушено хоча б одне з правил, передбачених цим підпунктом. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Щодо порушення пп. 2.2.40 позивач зазначає, що прийняв рішення щодо можливості допуску супроводжуючих пацієнта осіб до салону автомобіля невідкладної медичної допомоги, зважаючи на стан пацієнта, бажання доньок його супроводжувати та наявну кількість посадочних місць в автомобілі, яка дозволяла це зробити. Доводи відповідача про те, що пояснення позивача не підтверджені наявними матеріалами, суд відхиляє, оскільки позивач не зобов`язаний доводити свою невинуватість, бо саме на роботодавцеві лежить обов`язок доведення вчинення порушення працівником функціональних обов`язків. Посилання відповідача на недоведення доцільності прийнятого рішення не заслуговують на увагу, оскільки позивач як керівник бригади офіційно наділений правом прийняти рішення щодо допуску до салону автомобіля осіб, що супроводжували пацієнта, яким і скористався. Позивачем як у позовній заяві, так і у відповіді на відзив обґрунтовано та доведено доцільність прийняття такого рішення, яка полягає у тому, що, оскільки пацієнт перебував у важкому стані неуточного психічного розладу та враховуючи наполегливе бажання доньок пацієнта супроводжувати їхнього батька до місця шпиталізації, він прийняв рішення щодо можливості допуску супроводжуючих пацієнта осіб до салону автомобіля невідкладної медичної допомоги, тим паче, наявність посадочних місць в автомобілі дозволяла це зробити. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, що позивач та/або його підлеглі під час виконання своїх функціональних обов`язків не дотримувалися правил та норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежного захисту та заборони тютюнопаління протягом робочої зміни. Також відповідачем не доведено, якими діями чи бездіяльність позивач порушив пп. 2.2.99, який полягає в обов`язку працювати сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження керівників відділення Е(Н)МД і Центру. Водночас суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12-13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних, та допустимих доказів порушення позивачем своїх функціональних обов`язків, тобто вчинення останнім дисциплінарного проступку як єдиної підстави дисциплінарної відповідальності, а доводи відповідача всупереч вимогам ч. 6 ст. 81 ЦПК України ґрунтуються виключно на припущеннях. За таких обставин, підстав для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у роботодавця не було, у зв`язку з чим наказ від 06 липня 2021 року № 245 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності фельдшера з МНС (спец, псих бригади) Харківського сільського відділення Е(Н)МД [PERSON] » є неправомірним та підлягає скасуванню. Доводи відповідача про те, що на час відкриття провадження у справі відсутній предмет позовних вимог, оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді догани, накладене наказом від 06 липня 2021 року № 245, знято наказом від 30 серпня 2021 року № 302, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем обрано спосіб захисту своїх трудових прав, який полягає у визнанні недійсним наказу про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Суд наголошує, що у даному випадку позивач оспорює не застосоване до нього дисциплінарне стягнення, а взагалі вважає, що підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було, у зв`язку з чим просить скасувати відповідний наказ. Таким чином, предмет спору у даній справі стосується правомірності винесення наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Дострокове зняття дисциплінарного стягнення не є тотожним скасуванню наказу про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, має різну правову природу і відповідно різні юридичні наслідки. Іншими словами видача наказу від 30 серпня 2021 року про дострокове зняття з [PERSON] дисциплінарного стягнення жодним чином не скасовує сам факт притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та не впливає на дійсність наказу від 06 липня 2021 року. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. За подання даного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 23 вересня 2021 року. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved