Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.04.2021 і до закінчення навчання, посилаючись на те, що вона є донькою відповідача. У 2010 році її батьки розлучилися. На даний час вона навчається на факультеті економіки, менеджменту та права Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ на заочній формі навчання за контрактом, термін навчання до 28.02.2025. Навчання є її основним заняттям, вона не працює, доходів і стипендії не отримує. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 44000 грн., вартість навчання за 2020-2021 складає 8000 грн. в рік, вартість навчання за 2021-2022 складає 9000 грн. Оскільки вона самостійних джерел для життя та навчання не має, тому на період навчання потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, працює майстром колії в Козятинській дистанції колії, отримує заробітну плату, інші особи, щодо яких він має аліментні зобов`язання відсутні, і тому має можливість утримувати її, проте в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на період її навчання. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.05.2021 провадження у справі відкрито, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За змістом п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Частиною 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідачем, який з урахуванням п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом, оскільки до суду повернувся конверт з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, відзиву до суду не подано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивача (а.с.4). [PERSON] є студенткою факультету економіки, менеджменту та права Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ заочної форми навчання за контрактом, термін навчання до 28.02.2025 (а.с. 6-10). Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 44000 грн., вартість навчання за 2020-2021 складає 8000 грн. в рік, вартість навчання за 2021-2022 складає 9000 грн. (а.с.11-12). Рішенням суду від 14.12.2010 шлюб між батьками позивача розірвано (а.с.17). 29.08.2020 мати позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінивши своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] » (а.с.18). Відповідно до довідки про доходи (а.с.13) загальна сума доходу [PERSON] , яка працює на посаді продавця-консультанта у ФОП [PERSON] , за період з січня 2021 року по березень 2021 року складає 9533,04 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Позивач не перебуває на обліку як безробітна в Козятинській міськрайонній філії Вінницького обласного центру зайнятості (а.с.16). Дані про фізичну особу [PERSON] за період з 01.10.2021 по 31.03.2021 в базі ВЕБ-СОК станом на 06.04.2021 відсутні (а.с.15). Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду надано не було, а тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує на теперішній час навчання. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Виходячи з вимог закону, обставин справи, а також враховуючи те, що батьки обоє повинні приймати участь у матеріальному утриманні та вихованні дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання або досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: approved