Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуЛАся до суду із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі - ТОВ «Фінпром маркет»), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якого просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем від 09 квітня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №18948 щодо стягнення на користь ТОВ «Фінпром маркет» грошових коштів у сумі 5387,00 грн. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що 09 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., було вчинено виконавчий напис №18948 про стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Фінпром маркет» в сумі 5387,00 грн. У той же час будь-яких угод із ТОВ «Фінпром маркет» вона ніколи не укладала. Надалі 27 липня 2021 року на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження 66293213. Проте позивач жодного разу не отримував ніякої вимоги чи претензії зі сторони відповідача. Також їй ніколи не надсилалось жодного листа від вказаного вище приватного нотаріуса. Вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки об`єктивною причиною оскарження виконавчого напису є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у даному конкретному випадку. Основною вимогою для вчинення виконавчого напису є те, що подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалу суду від 10.12.2021 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі Відповідачу та 3 особам направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, яка отримана відповідачем (а.с.40). Ухвалою суду від 10.12.2021 р. забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного запису. Представник відповідача до початку розгляду справи надав до суду заяву про те, що ТОВ «Фінпром маркет» визнає позовні вимоги в частинні визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за №18948 від 09 квітня 2021 року таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. та 227 грн. за подання заяви про забезпечення позову (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України). Вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. не визнав,просив враховувати дії сторони, щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи. Представником позивача подана клопотання в якому посилався на те, що відповідачем не доведено неспівмірність витрат на правничу допомогу понесених позивачем, зазначив, що вартість послуг адвокати складає 5000 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) будь-яких заяв чи клопотань до суду не направили. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку з огляду про таке. Судом встановлено, та не оспорюється відповідачем, що виконавчий напис, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинено нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 09 квітня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 18948. Сума заборгованості яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінпром маркет» складає 1500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3285,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією,552,00 грн. з заборгованість за пенею, 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 5387,00 грн. (а.с.18). 27 липня 2021 року на підставі виконавчого напису №18948 від 09 квітня 2021 Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Маріуполі східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66293213 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет», заборгованості в розмірі 5387,00 грн. та постановою від 11.11.2021 р. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.16,17). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат»(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову 24 Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 09 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. У матеріалах справи відсутні докази того, що заборгованість виникла за кредитним договором, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Враховуючи, що суду не надано доказів того, що ТОВ «Фінпром маркет» подано нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи, які підтверджують безспірність вимог боржника, а нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, врахував та належним чином перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а також чи не сплив трирічний строк з моменту виникнення права пред`явлення вимоги. Зазначені обставини свідчать про те, що при вчиненні нотаріусом оспорюваного виконавчого напису не було перевірено чи не сплив трирічний строк з моменту виникнення права пред`явлення вимоги, що є грубим порушенням вимоги ст. 88 Закону «Про нотаріат» та абзацу третього п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Отже, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги вставлені фактичні обставини справи, і відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при звернення до суду сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. за подання позову та в розмірі 454 грн. за звернення із заявою про забезпечення позову і відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті у відповідності до вимог передбачених ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 50 відсотків, сплаченого при зверненні із позовом до суду у розмір 454 грн., 50 відсотків сплаченого при зверненні із заявою про забезпечення позову ту розмірі 227 грн., 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 454 грн. та 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову, а саме 227 грн. підлягає повернення позивачу з державного бюджету. Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з позовної заяви Позивача просить стягнути з Відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Матеріали справи містять докази понесення Позивачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 5000 грн. На підтвердження цього Позивачем було зазначено попередній розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, зокрема на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн., договір про надання юридичних послуг від 07.12.2021 р., згідно п. 3.1 якого позивач зобов`язався оплатити працю адвоката у формі гонорару в розмірі визначеному додатком до цього Договору, Додаток до договору від 07.12.2021 р. де у п. 1 зазначено, що сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару в розмірі 5000 грн. за визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.8-13), розрахунок про надання послуг за вказаним договором та сплату грошових коштів за здійснення правничої допомоги [PERSON] адвокату Науменко Д.Г. в розмірі 5000 грн. Відповідачем по справі було надано клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1907,00 грн. з посиланням постанову ВС від 07.11.2019 р. у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 . Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі №143/173/19, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача не надано суду доказів з метою доведення неспівмірності (надмірності) понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надано доказів на їх спростування. За таких обставин, надаючи оцінку співмірності понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката Науменко Д.Г. в сумі 5000 грн. зі складністю справи та відповідності цієї суми критеріям реальності та розумності, суд з урахуванням: обсягу наданих адвокатом послуг та часу, витраченого на їх виконання, зокрема здійснення адвокатських запитів загальною вартістю 500 грн., складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову вартістю загальною вартістю 4000 грн., представляти інтересів позивача у виконавчому провадженні - 500 грн., суд дійшов висновку, що витрати Позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки саме на ця суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі № 266/7592/21 та заява про їх відшкодування і розрахунок були надані у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Саме таких висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. за надану правничу допомогу адвоката. Інші документи додані сторонами до справи не спростовують встановлених судом обставин і не змінюють висновків суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved