Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

У серпні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.06.2009 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач, станом на 25.07.2021 року має заборгованість у сумі 12179 грн. 74 коп., яка складається: з простроченого тіла кредиту у сумі 9847 грн. 40 коп., заборгованості за простроченими відсотками у сумі 2332 грн.340 коп., тому просив стягнути вказану суму заборгованості з відповідача та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 16.08.2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. 28.10.2021 року [PERSON] надав відзив на позов, згідно якого він з позовними вимогами не згодний, просить перерахувати суму заборгованості за кредитом та відсотками або надати роз`яснення щодо змін умов Договору в частині базової відсоткової ставки за кредитом (а.с. 62-63). 03.11.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої він просить позов задовольнити, та надає письмові пояснення щодо зміни процентної ставки, яка відповідно до ст. 1056-1 ЦК України та вимогами кредитного договору є змінною. 24.12.2021 року [PERSON] надав суду розрахунок заборгованості по договору № б/н від 02.06.2009 року, копя якого направлена позивачу. У судове засідання 02.02.2022 року, представник позивача не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме у сумі заборгованості за кредитом у розмірі 4562 грн. 11 коп., 1715 грн. 58 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього 6277 грн. 69 коп., з вимогою про стягнення судових витрат у розмірі 2270 грн. не згодний. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк» договору\~б\\н від 02.06.2009 року, [PERSON] було відкрито банківський рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про умови кредитування та обслуговування картрахунку, що становить 500 грн., який у подальшому збільшився до 13000 грн. Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк», кредитний ліміт по картці оформленої на ім`я [PERSON] неодноразово збільшувався. Відповідно до довідки банку, [PERSON] був відкритий картковий рахунок та видана картка, яка замінювалася та остання картка за № [NUMBER] , видана 03.06.2019 року, з терміном дії до січня 2023 року (а.с.12). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~відповідача за вказаним кредитом станом\~на 25.07.2021 року 12179 грн. 74 коп., яка складається з наступного: 9847 грн.40 коп. \~заборгованість за кредитом, 2332 грн. 34 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до анкети-заяви встановлено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1\~ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст..\~633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1\~ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи позовні вимоги до [PERSON] про погашення заборгованості по кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотків. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від\~02.06.2009 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт « «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку». Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Саме така позиція зазначена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1\~ст. 634 ЦК Україниза змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (02.06.2009 року)до моменту звернення до суду із вказаним позовом (серпень 2021 року),\~тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Позивачем надана довідка від 02.06.2009 року, яка підписана [PERSON] про умови кредитування, згідно якої базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) становить 2,5 % (річна 30%), тобто \~відповідач був ознайомлений із всіма Умовами кредитування, зокрема: типом картки, пільговим періодом, ставками\~процентів,\~пені, комісії, штрафів тощо,\~з якими відповідачка погодилася у повному обсязі та які у тому числі містять умови, ставки, порядок тощо нарахування Банком позичальнику\~процентів,\~пені, комісії та штрафів тощо (а.с. 14). В Україні визнається і діє принцип верховенства права Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено уст. 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4\~ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно із ч. 1\~ст. 1 ЦК Україн ицивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені уст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1, 3,\~ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою\~споживачем банківських послуг (ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4\~ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Суд вважає, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 02.06.2009\~року у вигляді заяви-анкети (а.с. 13, 13\~зв.бік), та довідка про умови кредитування, підписані відповідачем, містить узгодження базової процентної ставки по кредитному ліміту\~2,5 % на місяць, що складає 30 % річних, на залишок заборгованості, проте, згідно розрахунку заборгованості наданому банком (а.с 3-10), банк нараховував відсотки позичальнику за такими ставками: з 02.06.2009 року 30 % річних, з 04.09.2014 року\~34,8 % річних, з 01.04.2015 року\~\~43,2% річних, з 29.04.2017 року 42 % річних, з 26.08.2020 року \~40,8 % річних. Таким чином, банком застосувалась базова процентна ставка по кредитному ліміту\~2,5 % на місяць, що складає 30 % річних, яка була передбачена анкетою заявою та довідкою про умови кредитування, лише у період з 02.06.2009 року по 04.09.2014 року, а в подальшому була зміна в односторонньому порядку без укладення з позичальником додаткових угод, що є неприпустимим, відповідно до приписів ч.3ст. 1056-1 ЦК України, оскільки доказів зворотного суду не надано. Крім того, дана заява-анкета не містить строку повернення кредиту (користування ним). Відповідач неодноразово звертався до банку для перевипуску кредитної картки, оскільки дія попередньої картки закінчувалася. Доказів про ознайомлення відповідача про зміну кредитних умов, суду не надано. З розрахунку та виписки про рух коштів по картрахунку відповідача, вбачається що банк надавав кредитні кошти під нараховані проценти, поступово збільшуючи тіло кредиту на ці суми. Відповідачем наданий суду розрахунок заборгованості та нарахованих відсотків на підставі банківських даних з банківської виписки (відсотки за використання кредиту 2,5 %), згідно якого заборгованість за кредитом становить 4562 грн. 11 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом 1715 грн. 58 коп. Зазначений розрахунок, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, відповідачем був направлений на адресу позивача, та згідно трекингу Укрпошти отриманий останнім 08.01.2022 року. Станом на 02.02.2022 року позивач не надав суду пояснень щодо наданого відповідачем розрахунку, його не оспорив та не спростував. Крім того, сторони не заявляли клопотання про призначення судово- економічної експертизи, щодо відповідності наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості позичальника (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами\~кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором, але враховуючи, що банк в односторонньому порядку без повідомлення відповідача змінював базову процентну ставку по кредитному ліміту, на залишок заборгованості, суд вважає, за можливе прийняти до уваги розрахунок суми заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками за користування кредитом, який надано відповідачем. Отже, сума заборгованості за кредитом з урахуванням повернутих [PERSON] коштів становить 4562 грн. 11 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 1715 грн. 58 коп., а всього сума боргу становить 6277 грн. 69 коп. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1170 грн. .

Outcome: partial