Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», (дал ТОВ «Фінпром Маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, головний державний виконавець Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Чуб Аліна Андріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що головним державним виконавцем Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Чуб А.А. 21.05.2021 було відкрито виконавче провадження №65518527 на підставі виконавчого напису №2962, вчиненого 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з позивача на користь відповідача боргу в сумі 5 459 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки при його вчиненні нотаріус не пересвідчився у безспірності вимог стягувача, тому він звернувся з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2021, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його та позивача участі, поданий позов підтримує та просить його задовольнити. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та відзив не подав, однак, надіслав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що середня вартість адвокатських послуг в аналогічних справах складає 1 907 грн. Звернув увагу, що дана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається в порядку спрощеного провадження, тому присутність адвоката в судовому засіданні не є необхідною, а відтак і надані послуги в частині представництва позивач в судовому засіданні не підлягає компенсації. Зазначив про визнання позовних вимог позивача, просив зменшити витрати на правову допомогу з 5 000 грн. до 1 907 грн. Треті особи належним чином повідомлені про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, пояснень суду не надали. Враховуючи, що відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не скористались своїм правом на подання відзиву та пояснень по справі, суд відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2962, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором №361913 від 09.05.2019 в розмірі 5 459 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 1 500 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 810 грн., заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею - 3 099 грн., плата за вчинення виконавчого напису - 50 грн. Виконавчий напис набрав законної сили 22.01.2021. Правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Авентус Україна» є ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору факторингу №22102019 від 22.10.2019, який в свою чергу відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020, який в свою чергу відступив право вимоги ТОВ «Фінпром Маркет», на підставі Договору факторингу №24122020-ФІ від 24.12.2020. Головним державним виконавцем Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Чуб А.А. 21.05.2021 було відкрито виконавче провадження №65518527 на підставі виконавчого напису №2962, вчиненого 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 21.05.2021 головним державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника в межах ВП №65518527. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Згідно зі статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Аналогічні положення містяться у Порядку, зокрема, згідно з п.п. 1.1 - 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 гл. 16 р. ІІ Порядку). Підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). Пунктом 2 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 справа № 645/1979/15-ц. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Позивач в позові зазначає, що він не підписував в будь-який спосіб кредитний договір з ТОВ «Авентус Україна», крім того, спірний кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження без спірної заборгованості боржника. Натомість з 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в України та застосовується до регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб. Відповідно до ч.4 ст.16 Закон України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Як вбачається з матеріалів справи, належні та допустимі докази на підтвердження одержання [PERSON] направленої стягувачем (кредитодавцем) вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань ТОВ «Фінпром Маркет» не були надані нотаріусу при вчиненні спірного виконавчого напису, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення споживача, а тому позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінпром Маркет», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Наявність між сторонами спору щодо заборгованості за кредитним договором, порушення порядку повідомлення [PERSON] про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, ні відповідачем, ні третіми особами не надано суду належних доказів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Жодних доказів на спростування позиції позивача відповідачем до суду не надано. Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності вимог до [PERSON] та вчинив виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 22.01.2021, зареєстрованого в реєстрі за №2962, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Також, 11.11.2021 [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 17.11.2021 задоволена. В порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, а саме виконавчого напису нотаріуса №2962, вчиненого 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» грошових коштів, на підставі постанови головного державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Чуб А.А. від 21.05.2021 №65518527. Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили. В той же час, вимога позивача про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню. Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що до позовної заяви доданий договір №б/н/21 про надання правничої допомоги від 29.09.2021, додаток №1 від 29.09.2021 до договору про надання правничої допомоги від 29.09.2021 та акт виконаних робіт (наданих послуг) від 03.11.2021, з яких вбачається, що сума гонорару становить 5 000 грн., та меморіальний ордер №@2PL457590 від 30.09.2021 сплачена позивачем [PERSON] по договору становить 2 000 грн., що є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. В той же час, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), з огляду на те, що позовну заяву розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, суд приходить до висновку про зменшення понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу з 5 000 грн. до 2 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи положення ч.1 ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнання відповідачем позову позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 681 грн.

Outcome: partial