Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

02.12.2021 року [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до [PERSON] в яких просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумів розмірі 2500 грн. , але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі , який 29.07.2014 року був розірваний. Від цього шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від покладених на нього обов`язків утримувати дитину. [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно та в недостатньому розмірі. Оскільки добровільно сторони домовитись не змогли , позивач змушена була звернутись до суду. Ухвалою суду від 06.12.2021 року провадження по даній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання з`явилась , позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила , що з відповідачем вони розлучились у 2014 році , позов про стягнення аліментів не подавала , оскільки відповідач добровільно надавав допомогу , а потім перестав. У позивача захворіла мати , і дитина деякий час жила з бабусею , яка дзвонила відповідачу та просила гроші на дитину. З 2020 року позивач з дитиною почали жити разом. Відповідач не надає допомогу на утримання сина: коли дитина захворіла позивач лікувала сина за свої кошти. [PERSON] давав гроші тільки сину в руки. У вересні 2021 року у дитини боліли зуби , позивач витратила на лікування 2000 тисячі грн. , відповідач відмовився дати половину цієї суми. Позивач сама сплачує комунальні послуги , сплачує за навчання сина в технікумі , купує продукти. Позивач зазначила , що в неї дохід 15000 тисяч грн. , та в неї на утримання ще є неповнолітня донька 5 років. Син витрачає гроші, які йому дає батько на їжу в технікуме та солодке. Відповідач в судове засідання з`явився , проти позову заперечував в повному обсязі , та пояснив , що він регулярно надає сину кошти в розмірі 2000-3000 тисячі грн. з розрахунку 100 гривень на день , та не згоден надавати гроші особисто позивачу , оскільки вважає , що вона витратить їх не на потреби дитини. Дохід відповідача складає 10000 тисяч грн.-6000 грн. він отримує з основного місця роботи , та приблизно 3000-4000 грн. відповідач отримує з того , що підробляє таксистом. На його утриманні перебуває мати [PERSON] яка хворіє, він сам сплачує комунальні послуги за адресою де він мешкає разом зі своєю матір`ю. На підтвердження викладеного , відповідач надав до суду квитанції про сплату комунальних послуг , та копію медичної виписки стаціонарного хворого на [PERSON] за 2019 рік. Також відповідач , зазначив , що в нього є інша сім`я та цивільна дружина , які перебувають на його утриманні. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Міським ВРАЦС № 3 Харківського обласного управління юстиції від 01.07.2005 року (а.с.4). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб Реєстру територіальної громади міста Харкова від 03.12.2021 року , позивач разом з дитиною зареєстровані за адресою : [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з довідки про доходи від 24.12.2021 року відповідач працює водієм на ТОВ - фірма «Ліля» , та отримав заробітну плату за період з 01.01.2021 року по 30.11.2021 року в розмірі 66000 тисяч гривень. Відповідно до квитанцій про сплату комунальних послуг листопад-грудень 2021 року , та за січень 2022 року наданих відповідачем , зазначено прізвище платника [PERSON] .. Згідно медичної виписки амбулаторного хворого № 2391 за 2019 рік , [PERSON] має діагноз Гіпертонічна хвороба ІІІ ступеня , церебральний атеросклероз. Сторонами не заперечувався той факт , що відповідач проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред`явлення даного позову (з позовом до суду позивач звернулась 02.12.2021 року) з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 2500 грн. щомісячно. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо знаходження на його утриманні хворої матері [PERSON] , оскільки медична виписка видана закладом охорони здоров`я у 2019 році. Комунальні платежі сплачує [PERSON] як зазначено в квитанціях. Також , відповідач не надає доказів того , що в нього є цивільна дружина з дітьми , які перебувають на його утриманні. Крім того , відповідач сам зазначає , що він надає сину допомогу в розмірі 2000 - 3000 тисячі грн. щомісяця , а позивач просить стягнути 2500 грн. , тобто таку ж суму яку відповідач і надавав сину добровільно. Згідно з ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Питання , щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до 141 ЦПК України.

Outcome: approved