Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуваючи, з 27.04.1996 року по 24.02.2021 року, в шлюбі з [PERSON] , за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] . Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за відповідачем. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , вбачається, що загальна площа квартири була збільшена та становить: 163,2 кв. м. Збільшення розміру площі спільної квартири відбулося на підставі дозвільних документів органу місцевого самоврядування. Позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру, загальною площею 163,2 кв.м., житловою площею 76,2 кв.м під [ADDRESS] ; визнати за позивачем, в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1 /2 частину квартири загальною площею 163,2 кв.м, [ADDRESS] . Ухвалою суді від 20.09.2021р. було залишено позов без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.60-62). 05.10.2021 року позивач усунула недоліки позовної заяви. (а.с.65-66) Ухвалою суду від 09.11.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.12.2021 р. (а.с.69) Ухвалою суду від 06.01.2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.80-81) 27.01.2022 року в судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.04.1996 року. Шлюб було розірвано 24.02.2021 року, згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду, що стверджується матеріалами справи (а.с. 13-14). Встановлено, що в період шлюбу сторін, 23.12.1997 року, було набуте нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , шляхом укладання договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М. Квартира зареєстрована на ім`я відповідача [PERSON] (а.с.15). Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого 04.04.2016 ФОП [PERSON] вбачається, що загальна площа квартири збільшена та становить: 163,2 кв. м., яка складається з 3-х кімнат житловою площею 76 кв. м., у тому числі, 1-а кімната 19,8 кв. м., 2-а кімната 21,7, 3-а кімната 34,7 кв. м., кухня площею 23,5 кв. м., ванна кімната площею 4,8; 6,5 кв. м., коридору площею 13,8; 13,7, гардеробних площею 7,7; 8,1 кв. м., балкон (тераса) 0,9; 5,1 кв. м., лоджія 3,0 кв. м., висота приміщень 2,79; 2,96; 1,15 м.(а.с.19-21) Відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 22.03.2016 № 118 «Про деякі питання перепланування приміщень» по [ADDRESS] , збільшено розмір площі квартири до 163,20 кв.м (а.с.23) Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про реєстрацію права власності на переплановану квартиру, власником квартири зазначений відповідач [PERSON] (а.с.24) Відповідно до висновків суб`єкта оціночної діяльності ПП «Актив Інвест» від 07.09.2021року, середньоринкова вартість майна квартири [ADDRESS] , становить 2 025 822,00 грн. (а.с.26-54). При вирішенні справи суд виходить з наступного. За ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Суд враховує правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року в справі № 646/7463/16-ц (провадження № 61-17601св20), де зазначено, що якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, в даному випадку на квартиру, лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то вона є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливий її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачу 1 / 2 частину квартири, а право власності на іншу 1/2 частину квартири залишити за відповідачем. Згідно положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з суми сплаченого судового збору 10129рн. (а.с.53,66).

Outcome: approved