Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чернівецького районного суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в листопаді 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Могилів-Подільського нотаріального округу Вінницької області Суперсона О.П. із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька позивача [PERSON] . 08 листопада 2021 року державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у позивача відсутні документи, які підтверджують право [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну частку (пай), що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої спадкоємцем був [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 03.12.2021 відкрито позовне провадження у даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання Ухвалою суду від 23.12.2021 задоволено клопотання (Вх.№3305/21-Вх. від 23.12.2021) представника позивача [PERSON] про витребування від приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області Суперсон О.П. копії спадкової справи №223/2019, заведеної до майна [PERSON] , який помер [INFO] та від державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Ординського Ю.С. копію спадкової справи №67/2016, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 12.01.2022 та 13.01.2022 на виконання ухвали суду від 23.12.2021 державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори Ординським Ю.С. та приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області Суперсоном О.П. відповідно долучено до матеріалів справи витребувані докази. У зв`язку із перебоями Інтернет зв`язку розгляд справи відкладено на 17.01.2022 року. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 17.01.2022 року закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 01 лютого 2022 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представником позивача подано заяву (Вх.№251 від 01.02.2022), у якій просить розгляд справи проводити у відсутність позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином були проінформованими про час та місце розгляду справи. Відзив на позов не подав. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, об`єктивно оцінивши усі досліджені докази, суд доходить висновку про задоволення позовної заяви, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №26 (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 серпня 1981 року, актовий запис №25, [PERSON] присвоїла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області Управління у Могилів-Подільському районі відділ №1 у відповідь на запит [PERSON] надано інформацію, що згідно архівних даних фонду документації із землеустрою відділу, а саме у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Чернівецькою районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству «Хлібороб» Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області [PERSON] не виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), про що свідчить відсутність підпису громадянки про його отримання. Також повідомлено, що відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо передачі земельних часток (паїв) в натурі та складання державних актів на право власності на земельну частку (пай) колишнього КСП «Хлібороб» на території Бабчинецької сільської ради, [PERSON] наявна в списку членів КСП «Хлібороб» с. Бабчинці на отримання сертифікатів на земельну частку (пай) (а.с.10). Обставини викладенні у відповіді на запит Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Управління у Могилів-Подільському районі відділ №1, підтверджуються копією технічної документації та копією книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), де під номером 915 міститься [PERSON] , сертифікат серії ВН №037795 із розміром земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 1.96 (а.с. 11-15). Тобто після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина, яка складалась із земельної частки (пай), яка розташована на території Бабчинецької сільської ради, її розмір 1.96 умовних кадастрових гектарів, сертифікат серії ВН №037795. Однак, сертифікат на право на земельну частку (пай) нею отримано не було. Згідно копії посвідки про народження [NUMBER] [PERSON] являвся сином [PERSON] (а.с.21). В матеріалах спадкової справи №67/2016 міститься довідка №1387 Бабчинецької сільської ради від 18.03.2016 року з якої вбачається, що після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем залишився син спадкодавця - [PERSON] , який прийняв спадщину за законом в липні 1998 року, ним було взято все майно спадкодавця, який постійно проживав із спадкодавцем (а.с.39). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 51). [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11 серпня 1962 року (а.с. 52). Згідно довідки №1885 Бабчинецької сільської ради від 05.11.2019 року, після смерті [PERSON] спадкоємцями залишились: дочка спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: Полтавська область, Решетилівський район, село Колотії та син спадкодавця - [PERSON] , який прийняв спадщину за заповітом в серпні 2019 року, ним було взято все майно спадкодавця, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 54). Прийняття спадщини позивачем здійснено на основі складеного заповіту [PERSON] , який на випадок своєї смерті зробив розпорядження щодо свого майна й заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 55). На момент відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , заповіт чинний, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) - а.с.53. Варто зазначити, що також спадкоємцем на майно [PERSON] є [PERSON] , однак як вбачається з матеріалів справи, така на час смерті спадкодавця разом із ним не проживала, що підтверджується довідкою Бабчинецької сільської ради №1885, відповідних заяв про прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи №223/2019 від [PERSON] не міститься. 08 листопада 2021 року державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у позивача відсутні документи, які підтверджують право [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну частку (пай), що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої спадкоємцем був [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину і регулюються Конституцією України, ЦК УРСР, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Згідно зі ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли з переходом прав та обов`язків в порядку спадкування, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Зазначене відповідає вимогам ст.58 Конституції України, пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України2003 року, роз`ясненням, що містяться в абз.3 п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також у висновку Верховного Суду від 18.01.2018 року, викладеному у справі №556/1354/15-ц. Частина 1 ст.58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами 1, 3 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до абзацу першого пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом п`ятим Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм. Відповідно до висновку Верховного Суду від 18.01.2018 року, викладеного у справі №556/1354/15-ц, «За змістом ч.ч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Як ч.2 ст.1220 ЦК, так і ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004 року, а в разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року». Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів та роз`яснень, а також правового висновку Верховного Суду, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ч.1 ст.6 ЦК УРСР встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Тобто, за змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.2Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами і організаціями», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За приписами ст.524 ЦК УРСР та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94, право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом і передбачає перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Із досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги померлої [PERSON] , оскільки є її сином, і прийняв спадщину після смерті матері, так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується посвідкою про народження [PERSON] , свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] , довідкою Бабчинецької сільської ради №1361 від 22.09.2021 року та матеріалами спадкової справи №67/2016, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, своїх спадкових прав на земельний пай, який належав [PERSON] згідно сертифіката серії ВН №037796, виданого на підставі рішення Чернівецької районної державної адміністрації №305 від 18.10.1996 року, [PERSON] у нотаріальному порядку не оформив через відсутність сертифіката, оскільки такий [PERSON] фактично не видавався, про що свідчить відсутність підпису про його отримання в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Чернівецькою районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству «Хлібороб» Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, прийняв спадщину після смерті останнього [INFO] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, не відмовився від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частинами 1 та 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Із досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлого [PERSON] , є його сином, прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, протягом піврічного терміну від спадщини не відмовився. Дані обставини підтверджується матеріалами спадкової справи №223/2019, заведеної до майна [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів на земельну частку (пай), яку той успадкував після смерті [PERSON] . Отже, оскільки [PERSON] успадкував за законом право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] згідно сертифіката серії ВН №037796, то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну частку (пай). Визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб, оскільки спадщину після смерті [PERSON] прийняв лише позивач. Належних доказів звернення інших спадкоємців про прийняття спадщини на момент розгляду справи та прийняття такої спадщини іншими спадкоємцями матеріали справи не містять. Враховуючи, що право [PERSON] на оформлення його спадкових прав на спадщину померлого [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved