Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 61. В обґрунтування позову зазначила, що 15.09.2012 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, несумісність характерів і поглядів, психологічну і практичну неготовність до сімейного життя, моральну виснаженість, відсутність любові і поваги один до одного. Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, та їхній шлюб існує формально. Тому [PERSON] , вважаючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, та не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою від 22.12.2021 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги, просила шлюб розірвати, та пояснила, що подружні стосунки між сторонами погіршились кілька років тому. [PERSON] поїхала на заробітки, та фактично сім`я розпалась. Спору щодо місця проживання дитини, її утримання, та щодо розподілу спільно нажитого майна подружжя у сторін немає. Відповідач [PERSON] у суді позовні вимоги визнав. Примирення та збереження сім`ї він вважає неможливим, оскільки позивачка вже має іншого чоловіка. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 15.09.2012 року у Новоушицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є спільний неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , який на даний час проживає разом із позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви та встановлено у суді, сторони мають різні погляди на шлюб та сімейні обов`язки, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, і їхній шлюб існує формально. Примирення та відновлення спільного подружнього життя вони не бажають, та будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б як інтересам позивача, та і відповідача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved