Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . На момент смерті померлий [PERSON] був розлучений. Батько позивача [PERSON] проживав разом зі своєю матерію [PERSON] (бабусею позивача) в її будинку за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . На момент смерті померла [PERSON] була вдовою, її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, господарських споруд та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Заповіту померла не залишила. Інших спадкоємців, крім позивача, немає. У позивача на протязі декількох років до смерті батька та бабусі склалися неприязні відносини, батько та бабуся не підтримували відносини з позивачем, вони не спілкувалися та не бачилися. Враховуючи, що позивач є громадянином Російської Федерації та постійно проживає в Росії разом зі своєю старенькою матір`ю, він не знав про смерть батька та бабусі, тому у встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини не мав можливості звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою на території України. Приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що пропущений строк для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надав, відзив на позовні вимоги не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою від 25.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом №529 від 14.08.1989 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно до якої входить вищезазначений житловий будинок та земельна ділянка. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] - [INFO] , саме з цього часу починається шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 67218520, №67218551, №67218477, №67218493 від 09.11.2021 року, згідно яких інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня (а.с.25-28). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Син померлої [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження від 19.04.2012 року та актовим записом про народження №928 від 02.12.1950 року, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, згідно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області помер [INFO] (а.с.7). Також, згідно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.02.2003 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] , чоловік померлої [PERSON] , помер [INFO] (а.с.9). Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є онук [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.03.2012 року (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємцем за законом незалежно від черги. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на момент відкриття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та в установлений законом строк, відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Письмовою відповіддю, наданою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що пропущений строк для прийняття спадщини (а.с.10). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17 та у Постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі №703/4978/19 (провадження №61-13783св21). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі №565/1145/17 визначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так, згідно позовної заяви позивача та відповідно до відомостей паспорту громадянина Російської Федерації, позивач [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації та постійно проживає в Росії. Позивач не знав про смерть батька та бабусі, тому у встановлений шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини, не мав можливості звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою на території України про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті бабусі [PERSON] . Таким чином, позивачем пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Аналізуючи у сукупності досліджені докази, суд вважає, що позивачем доведені обставини того, що в нього існували об`єктивні, істотні, непереборні труднощі для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, на які він посилається як на підставу своїх вимог, які відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved