Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

до Кремінського районного суду Луганської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 1471 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 10.11.2021 р. за зазначеною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично не проживає понад двадцять років та не з`являється, що підтверджується актом обстеження на предмет фактичного проживання виданого депутатом селищною радою 05.11.2021 року. З огляду на зазначене позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 15 листопада 2021 року ухвалою судді Кремінського районного суду Луганської області було відкрито провадження у справі в спрощеному позовному провадженні та призначено судове засідання. Інших процесуальних дій не вчинялося. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином; заяв, клопотань або відзиву не подавала. У зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, яка була належним чином повідомлена про проведення судового засідання, та від якої не надходило заяви про розгляд справи за її відсутності, причини неявки нею не повідомлені, відзиву на позов на подано, а сторона позивача не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, за наявними у справі доказами (у заочному порядку). Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначене судом прийнято рішення про не здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, дійшов наступних висновків. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.10.2021 року, № 821/2021, реєстровий номер 1-3520 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2021 року № 281814374, [PERSON] є власником нерухомості за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12,13). Згідно довідки №1471 від 12.11.2021 року, яка видана Красноріченською селищною радою Сватівського району Луганської області, за адресою: 92913, Луганська область, Сватівський район, смт. Красноріченське, вул. Заводська, 34А зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідно до Акту обстеження на предмет фактичного проживання громадянки Білорусі [PERSON] , [INFO] , вона за місцем реєстрації не проживає з 2001 року, мешкає в Білорусі (а.с. 15). Згідно\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особа має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Згідно із\~ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316- 319 ЦК). Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своє сім`ї, інших осіб. У відповідності до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду №5 від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~71,\~72,\~116,156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Крім того, у пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано про те, що ухвалюючи рішення, суд згідно з ч.1\~ст. 214 ЦПК\~має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] має родинні зв`язки з [PERSON] , остання є її донькою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї\~власника житла\~втрачає право\~на користування\~цим житлом\~у разі\~відсутності члена\~сім`ї\~без поважних\~причин понад\~один рік,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ним і\~власником житла\~або законом. У відповідності з ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», наслідком визнання особи в судовому порядку такою, що втратила право користування житловим приміщенням є зняття її з реєстрації місця проживання. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення; втрата права користування житловим приміщенням є наслідком відсутності члена сім`ї власника за місцем реєстрації. Таким чином суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, на підставі безпосередньо досліджених наявних у справі доказів, вважає, що відповідач [PERSON] , як член сім`ї власника приватного житлового будинку, втратила право на користування ним у зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації на протязі більше року, а тому вказані перешкоди підлягають усуненню. Позивачем не ставилося питання про стягнення процесуальних витрат, а тому суд на даному етапі не вирішує це питання.

Outcome: approved