Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

У листопаді 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу № 178 «Тракторист-2», третя особа - Дніпровська міська рада, в якій вона просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що член родини позивача - [PERSON] отримав двокімнатну квартиру [ADDRESS] в Житлово-будівельному кооперативі № 178 «Тракторист-2» та повністю виплатив пай за вищевказану квартиру у 1986 році у розмірі 4\~680,97 крб. На той час [PERSON] вселив у вищевказану квартиру свого сина - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалася зі спірної квартири та земельної ділянки. Після смерті [PERSON] спадщину на вищевказану квартиру фактично та юридично прийняла його онука [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. Син [PERSON] - [PERSON] , який є батьком позивача, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, хоча на той час також фактично прийняв спадщину, тому що був зареєстрований в спірній квартирі. [INFO] [PERSON] помер. Після фактичного прийняття спадщини на спірну квартиру тільки [PERSON] продовжувала сплачувати в ЖБК № 178 «Тракторист-2» внески на утримання будинку та прибудинкової території. Свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру вона не отримала, тому що до складу спадщини входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, в нашому випадку, спірна квартира. На час виплати паю за квартиру спадкодавцем [PERSON] (1986 рік), діяв Цивільний Кодекс УРСР 1963 року, відповідно до якого право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало на той час реєстрації права власності. Тільки після зміни цивільного законодавства у 2004 році, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно стала обов`язковою, в тому числі стосовно квартир в ЖБК, але з невідомих причин [PERSON] не було зареєстровано право власності на спірну квартиру. 10 грудня 2014 року позивач по справі звернулася до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру після смерті [PERSON] . Постановою від 10 грудня 2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що згідно довідки КП «ДМБТІ» від 11 листопада 2014 року № 12492 станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо реєстрації права власності на спірну квартиру. Будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним кооперативом, є його власністю. У разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] народилась [INFO] у м. Дніпропетровську, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 13 березня 2013 року Красногвардійським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 5). Дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », яке остання змінила на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням 17 листопада 2012 року шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17 листопада 2012 року, актовий запис № 817 (а.с. 7). Батьком позивача є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 05 травня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 458 (а.с. 44). Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 1969 року Будинком щастя Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 649, вбачається, що батьками останнього були: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 45). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є онукою [PERSON] . [INFO] дід позивача - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16 вересня 2010 року Виконкомом Обмачівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, актовий запис № 27 (а.с. 42). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, на належне йому майно. У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~З витребуваної судом копії спадкової справи № 233/2011 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою (а.с. 62-87), вбачається, що за життя [PERSON] заповіт не складав. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 12 березня 2011 року позивач як онука померлого, яка є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом, звернулась до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті її діда - [PERSON] (а.с. 63). Отже, позивач у встановленому законом порядку та у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З вищевказаної спадкової справи № 233/2011 вбачається, що крім позивача, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , ніхто не звертався. Батько позивача - [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] та відповідно є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса не звертався, а також не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, батько позивача [PERSON] спадщину після смерті свого батька - [PERSON] , не прийняв. Крім того, на момент відкриття спадщини [PERSON] відбував покарання в Синельниківській виправній колонії № 94 Дніпропетровської області, початок строку 08 січня 2010 року, кінець строку 08 березня 2012 року, що підтверджується довідкою, виданою Синельниківською виправною колонією № 94 Дніпропетровської області (а.с. 65 (зворотній бік)). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 28 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 7352 (а.с. 43). Вищевказані обставини були також встановлені і у рішенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2011 року по справі № 2-5164/11 (а.с. 68-69). При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 23 листопада 2011 року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Піонтковською О.О. було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 4-1997, а саме на грошові внески, що належали спадкодавцю [PERSON] та знаходились у ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 73 (зворотній бік)). 10 грудня 2014 року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-729, а саме на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,060 га, надану для ведення садівництва, що розташована на території с/т «Сфера-2» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] (а.с. 86). Також, 10 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою, в якій просила також видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] . Однак, постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. від 10 грудня 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки нею не було надано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначене майно, за життя спадкодавцем не було зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно (а.с. 8). У зв`язку з викладеним позивач [PERSON] , з метою захисту своїх спадкових прав, звернулась до суду з даною позовною заявою про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що за життя [PERSON] не було оформлено правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 27 серпня 1971 року до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , дата зняття з реєстрації 27 жовтня 2015 року, що підтверджується: довідкою № 21 від 17 березня 2011 року, виданою Кооперативом власників квартир ЖБК-178 «Тракторист-2» (а.с. 66 (зворотній бік)); довідкою № 93, виданою ЖБК № 178 «Тракторист-2» (а.с. 39); довідкою № 99, виданою ЖБК № 178 «Тракторист-2» (а.с. 40). Квартира [ADDRESS] , що обслуговується Обслуговуючим кооперативом «ЖБК № 178 «Тракторист-2» (ідентифікаційний код юридичної особи - 23067685). З довідки від 09 жовтня 2015 року, виданої головою та бухгалтером ЖБК № 178 «Тракторист-2» вбачається, що [PERSON] за життя, а саме у 1986 році, в повному обсязі виплатив пай в сумі 4\~680,97 рублів в ЖБК № 178 «Тракторист-2» за квартиру [ADDRESS] (а.с. 41). Відповідно до статті 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю . Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її . У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст.\~19-1\~Закону України\~«Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно з\~роз`ясненнями наведеними\~у п.\~5-1\~Постанови\~ Пленуму Верховного суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або\~\~громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. За наведених обставин слід зазначити, що оскільки за життя [PERSON] виплатив за квартиру пайовий внесок у повному обсязі, він фактично набув у передбаченому законом порядку право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, з відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 12492 від 11 листопада 2014 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі відсутні відомості щодо реєстрації права власності за адресою: [ADDRESS] (а.с. 83). Слід зазначити, що відповідно до\~пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У статті\~3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено,\~що речові\~права на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяження,\~що виникли\~до 1\~січня 2013\~року,\~визнаються дійсними\~за наявності\~однієї з\~таких умов: 1)\~реєстрація таких\~прав була\~проведена відповідно\~до законодавства,\~що діяло\~на момент\~їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на нерухоме майно, яке виникло до набрання чинності\~Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його виникнення, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. У разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. У пункті 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року\~судам роз`яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить також і належна померлому [PERSON] спірна квартира [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1222 ЦК України, передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину як спадкоємець [PERSON] . Відповідно до\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до\~ст. 1217 цього ж Кодексу. Враховуючи, що позивач є єдиною спадкоємицею, яка у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак у передбаченому законом порядку позбавлена можливості реалізувати свої права спадкоємця та отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкову квартиру через відсутність правовстановлюючого документу на таку квартиру, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Оскільки, позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 384, 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1261, 2168, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved