Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

04 листопада 2021 року представник позивача адвокат Левченко В.П. звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про визнання виконавчого напису вчиненого 05 жовтня 2020 року, реєстраційний номер 61911, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 13576 грн. 31 коп. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з березня 2021 року з її пенсії здійснюється відрахування на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» по 500 грн. щомісяця, на картковий рахунок позивача з вересня 2021 року накладено арешт і вона фактично залишилась без засобів для існування. Позивачу стало відомо, що арешт накладено постановою приватного виконавця від 03 лютого 2021 року у виконавчому провадженні ВП № 64134434 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 61911 від 05 жовтня 2020 року про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості в розмірі 13576,31 грн. Позивач не погоджується з виконавчим написом, на підставі якого мають відбуватись стягнення, оскільки вважає стягнення з неї за виконавчим написом нотаріуса заборгованості необґрунтованим, жодних договорів, кредитних угод з ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» вона не укладала та не підписувала, документів, які б вказували на виниклу заборгованість та права вимоги отримання заборгованості позивач не отримувала. Тому позивач звертається до суду за захистом своїх прав, оскільки виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок є неправомірним провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з неї заборгованості. (а.с.1-2) Ухвалою від 24 листопада 2021 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області відкрито спрощене позовне провадження у справі, без виклику сторін. (а.с. 28-30) Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 178-180 ЦПК України на подання відзиву, треті особи - заперечень, не скористались. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 14 січня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 64134434 з виконання виконавчого напису № 61911 від 05 жовтня 2020 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 13576,31 грн. (а.с.4) Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 03 лютого 2021 року у виконавчому провадженні № 64134434 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] що отримує дохід від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. (а.с.5) Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 14 січня 2021 року визначено для боржника [PERSON] розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 64134434 на загальну суму 300,00 грн. (а.с.6) Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни від 14 січня 2021 року стягнуто з боржника [PERSON] основну винагороду приватного виконавця у сумі 1357,63 грн. за виконавчим провадженням № 64134434. (а.с.7) Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», отримавши 21 грудня 2021 року копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви, не надіслав до суду відзиву на позовну заяву, а отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог суду не повідомив. Вирішуючи спір по суті, суд враховує таке. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: -оригінал кредитного договору; -засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №61911 від 05 жовтня 2020 року таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Жодними доказами відповідач не спростував доводи позивача, факт наявності безспірної заборгованості в судовому засіданні не встановлений. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. та у розмірі 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved