Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечення щодо них [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівські Аграрні Технології» (далі Відповідач) про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 12.11.2013 між її матір`ю [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди землі за умовами якого, мати передала Відповідачу належну їй на праві власності земельну ділянку розміром 2,6699га строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Водночас, Відповідач зобов`язувався щорічно сплачувати матері за оренду землі 3% від дійсної нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Після смерті [INFO] матері, позивачка стала правонаступником прав та обовязків покійної матері, в тому числі і на земельну ділянку про що було повідомлено відповідача. Однак, жодного разу з моменту прийняття спадщини після смерті матері, ТОВ « Баришівські Аграрні Технології» передбачену договором орендну плату їй не виплачувало, чим грубо порушує умови договору та дає їй право на дострокове розірвання договору оренди. Просить суд постановити рішення, яким розірвати договір оренди землі № 113 від 12.11.2013 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Баришівські Аграрні Технології» стягнувши із Відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 8 598,87 грн. Заперечуючи проти вимог позивачки представник відповідача ТОВ «Баришівські Аграрні Технології» адвокат Чередніченко Наталія Володимирівна надала суду письмові пояснення по суті позову відповідно до яких, позовні вимоги позивачки вважає безпідставними. Так, право на отримання орендної плати за землю, у позивачки виникло після державної реєстрації такого права, тобто із 08.02.2016 року, а тому, вимоги про стягнення її на користь орендної плати за 2014-2015 роки, є безпідставними. Окрім того, визначаючи суму заборгованості, позивачкою не враховано той факт, що розмір орендної плати відповідно до договору, не визначений у фіксованому розмірі, а становить 3% від нормативно-грошової оцінки землі, який є мінливим. За таких обставин, визначений позивачкою розмір заборгованості є безпідставним. Не відповідає дійсності ( як підстава для розірвання договору оренди землі ) посилання [PERSON] на систематичне неотримання нею орендної плати за період із 2014-2021 роки. За вказаних обставин, просить суд в позові відмовити. ІІ. Заяви та клопотання. 1. Клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів а.с.43). 2. Заява про виклик свідків ( а.с.59) 3. Клопотання про призначення почеркознавчої експертизи ( а.с.82) ІІІ. Процесуальні дії по справі. 1.Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2021 призначення не відбулося оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи (а.с.22). 2. 23.04.2021 відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 52 проведено повторний авторозподіл судової справи (а.с.23). 3. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2021 розгляд справи визначено судді Коваленку К.В. ( а.с.24) 4. Ухвалою судді від 07.05.2021 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.25) 5. 07.07.2021 відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 593 проведено повторний авторозподіл судової справи ( а.с.28) 6. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2021 розгляд справи визначено судді Червонопиському В.С. (а.с.29). 7. Ухвалою судді від 13.08.2021 справу прийнято до свого провадження (а.с.30) 8. 16.08.2021 ухвалою судді клопотання представника відповідача задоволено. Викликано свідків. Підготовче провадження закрите ( а.с.63) 9. 07.12.2021 постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про проведення експертизи ( а.с.87). ІV. Фактичні обставини справи встановлені судом та застосовані норми права до спірних правовідносин. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Предметом спору в даній справі є вимога позивача до відповідача про розірвання договору оренди землі з підстав невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 0954471, виданого 22 лютого 2008 року на підставі Баришівської районної державної адміністрації від 18.09.2007 року № 677, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка № [NUMBER] , площею 2,6699 га, з кадастровим номером 3220286700:21:092:0227 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області ( а.с. 7). 12 листопада 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Баришівські Аграрні Технології» укладено договір оренди землі за умовами якого [PERSON] надала, а ТОВ «Баришівські Аграрні Технології» прийняло в строкове платне користування зазначену земельну ділянку строком на 10 років. В цей же день, між сторонами був складений відповідний акт приймання-передачі земельної ділянки ( а.с.12). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень право оренди земельної ділянки було зареєстровано 29.11.2013 року (індексний номер 8478612 а.с.13) Згідно п. 9 укладеного сторонами договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, або ж в натуральній чи відробітковій формі за вибором орендодавця. Сторони дійшли згоди, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, а орендна плата вноситься у строк до 31 грудня кожного поточного року на час дії цього Договору ( пункти 10, 11 договору ). [INFO] у віці 59 років [PERSON] померла, про що 11 вересня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції у Київській області було видане свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] ( а.с.14). Відповідно до ухвали Баришівського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року про затвердження мирової угоди, за [PERSON] було визнано в тому числі і право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 2,6699га, з кадастровим номером 3220286700:21:092:0227 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області ( а.с.15-16) 08.02.2016 приватним нотаріусом Баришівського нотаріального округу Поздняковою Н.М. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану земельну ділянку ( а.с.17-18) Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. В пункті 40 укладеного [PERSON] та ТОВ «Баришівські Аграрні Технології» договору оренди сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. В силу ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. За такого, набувши за рішенням суду право власності в порядку спадкування на передану в оренду відповідачу земельну ділянку, позивач [PERSON] набула, відповідно, і усі права та обов`язки орендодавця за цим договором оренди, в тому числі і на отримання орендної плати. Звертаючись до суду із даним позовом, Позивач стверджувала, що з моменту прийняття нею спадщини після смерті матері, вона жодного разу не отримувала передбачувану їй договором оренди землі від 12.11.2013 року орендну плату в зв`язку з чим, заборгованість становить за період із 2014-2020 роки 8598,57 грн. без врахування індексації. Суд вважає, що такі твердження позивачки є безпідставними та спростовуються матеріалами справи в своїй сукупності. Так, відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судами встановлено, що позивач набула права власності на земельну ділянку 08.02.2016 року (після її державної реєстрації), а отже, суд вважає, що саме з 08.02.2016 року у позивача виникло право вимагати у відповідача сплати орендної плати, а саме з моменту її державної реєстрації. Враховуючи момент виникнення у позивача права на одержання орендної плати (що мало місце у 2016 році), порушення строків сплати орендної плати буде у разі її невнесення орендарем до 31 грудня 2016 року. Як вбачається із долучених до матеріалів справи доказів, а саме із відомості на виплату грошей № ВпП-000004 за листопад місяць 2016 року позивач [PERSON] отримала орендну плату в сумі 3458,28 грн. ( а.с.48). В подальші роки, відповідно до відомості на виплату грошей № ВпП-000018 за листопад місяць 2017 року (а.с.47) [PERSON] отримала 4446,37 грн., відповідно до відомості № ВвП-0000001 за 2018 рік отримала 1000 кг зерна на суму 4940 грн. (а.с.46), відповідно до відомості на виплату готівки № ВпП-000006 за листопад місяць 2019 року отримала 4940,00 грн. (а.с.45), відповідно до відомості на виплату готівки № ВпП-000007 за листопад місяць 2020 року отримала 6000,00 грн. ( а.с.44) На момент звернення до суду з первісним позовом строк сплати орендної плати за 2021 рік ще не настав. За таких обставин суд вважає, що доводи позивачки [PERSON] щодо наявності заборгованості відповідача за 2014-2020 роки у розмірі 8 598,87 грн. є недоведеними, суперечать розміру орендної плати, що встановлений умовами договору оренди, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості з орендної плати не підлягають до задоволення. Вирішуючи питання розірвання договору оренди землі № 113 від 12.11.2013 року у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов договору суд виходить із наступного. Як зазначалося вище, частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Аналогічне за змістом положення містить пункт 38 укладеного [PERSON] та ТОВ « Баришівські Аграрні Технології» договору оренди. Згідно із пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За результатами розгляду даної справи, судом не встановлено обставин, які б давали підстави суду для розірвання договору оренди землі № 113 від 12.11.2013 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, оскільки не встановлено систематичної несплати відповідачем орендної плати та істотного порушення умов договору відповідачем. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати в розмірі 908,00 грн. необхідно стягнути з позивачки .

Outcome: approved