Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом доАкціонерного товариства «Банк Форвард», треті соби: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У позові позивач зазначає, що у жовтні 2021 року отримала лист від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А. В. про відкриття виконавчого провадження №66969361 про примусове виконання виконавчого напису № 5393 від 25.08.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 19 855,52 грн. Позивачка не погоджується з вчиненим виконавчим написом, оскількивважає його таким, що не підлягає виконанню, так як його вчинено на підставі договору, який нотаріально не посвідчений, їй не направлялась ні вимога, ні повідомлення про порушення умов договору кредиту, а також не було перевірено безспірність і розмір заборгованості та не дотримано Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Нотаріусом при вчиненні нотаріального напису не було дотримано вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під номером 5393 вчинений 25 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з неї на користь ТОВ АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 19 855,52 грн. 27 жовтня 2021 року винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 27.10.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонову О. М. надати суду належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 5393 від 25.08.2021 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 19 855,52 грн. Позивач [PERSON] отримала ухвалу про відкриття провадження 24.11.2021, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач АТ «Банк Форвард» отримав копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію ухвали про відкриття провадження 29.11.2021, але відзив на позовну заяву у визначений судом строк не надав, також, від відповідача не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Про дату розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М. копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію ухвали про відкриття провадження отримала 30.11.2021, надала запитувані судом документи та просила справу розглянути без її участі. Третя особа:приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко А. В. копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію ухвали про відкриття провадження отримала 03.12.2021, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином, пояснення по справі від неї не надходили. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано у реєстрі за №5393 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №96497388 від 11.04.2012, укладеним нею із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.10.2018 по 21.09.2019. Сума повної заборгованості становить 18 755,52 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить - 12 753,75 грн, заборгованість за процентами становить - 5 251,77 грн, плата за пропуск мінімальних платежів становить - 750 грн. Плата стягувача за вчинення нотаріусом виконавчого напису - 1100 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість 19 855,52 грн, що підтверджується копією вказаного виконавчого напису. Як вбачається з копії заяви №96497388 від 13.04.2012, [PERSON] уклала з ПАТ «Банк Русский Стандарт» кредитний договір для оплати через автоматичні каси, згідно якого отримала кредит у сумі 5000 грн, розмір процентної ставки 0,01% річних, сукупна вартість кредиту 64,78% річних. На підстві вказаної заяви та Умов надання та обслуговування кредитів з нею було укладено кредитний договір і їй було відкрито банківський рахунок. Складовою та невід`ємно умовою договору є дана заява, умови по карткам та тарифи по карткам, з якими вона ознайомилась та положення яких зобов`язалась дотримуватись, які розміщені банком в місці в якому було оформлено дану заяву в мережі інтернет на сайті банку. До заяви додано графік платежів. Строк кредиту -1096 днів з 11.04.2012 по 11.04.2015, що підтверджується копією вказаної заяви. 25 серпня 2021 року представник АТ «Банк Форвард» звернувся із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О. М. про вчинення нотаріального напису за кредитним договором №96497388 від 11.04.2012, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». До вказаної заяви у додатках зазначено кредитний договір №96497388 від 11.04.2012, виписка з рахунка боржника, документи стягувача та представника стягувача за довіреністю, рішення Єдиного Акціонера про зміну найменування Банку від 19.08.2014 та рішення Єдиного Акціонера про зміну найменування Банку №3 від 24.07.2018. Проте суду не було надано рішень Єдиного Акціонера про зміну найменування Банку та будь-яких документів на підтвердження того, що АТ «Банк Форвард» є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт». Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А. В. на підставі вказаного виконавчого напису 28.09.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №66969361. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 87 ЗУ "Про нотаріат" перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного Закону встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України "Про нотаріат". Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Зокрема, згідно з цим Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 в справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічні позиції викладені також у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 в справі № 204/4071/14-ц, від 23.01.2018, у справі №310/9293/15-ц та постанові Верховного суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Окрім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, але ні відповідачем АТ «Банк Форвард», ні приватним нотаріусом Сазоновою О. М. не було надано документів, у тому числі нотаріально посвідченого кредитного договору на підставі якого був виданий оскаржуваний виконавчий напис. Суд, перевіривши доводи боржника в повному обсязі, зазначає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі. Окрім того, приватним нотаріусом не було надано суду документів на підтвердження того, що АТ «Банк Форвард» є правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт». Також, відсутні документи на підтвердження того, що [PERSON] отримувала письмову вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань як від ПАТ «Банк Русский Стандарт», так і відАТ «Банк Форвард», а отже, заявлена стягувачем до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатись безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від АТ «Банк Форвард», первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед товариством, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Окрім того, строк кредитного договору укладеного між позивачкою та ПАТ «Банк Русский Стандарт» закінчився 11.04.2015. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а вимоги позивача визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач звернулась до суду з позовом 26 жовтня 2021 року. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 2270 грн , тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму складає 908 грн. Позивачка на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому суд вважає, що судовий збір по справі підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: approved