Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

16 липня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього на підставі виконавчого листа на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Свій позов обґрунтовував тим, що [INFO] у нього з відповідачкою народився син [PERSON] . Шлюб між сторонами розірваний. Їх спільна дитина проживає разом із відповідачем. На підставі рішення Броварського міськрайонного районного суду від 12 лютого 2015 року видано виконавчий лист, згідно якого із позивача на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку але не менш 30% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи 10.12. 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Про рішення суду щодо стягнення із нього аліментів він дізнався лише коли до нього прийшла постанова про відкриття виконавчого провадження. На сьогоднішній день його середня місячна заробітна плата складає 6000 грн. Останнім часом він виплачує аліментів розміром 2300 грн., що складає 40 % усіх його доходів. У випадку збільшення його заробітної плати, він не проти і збільшення розміру виплати аліментів. Крім цього у позивача є ще донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , які також потребують матеріальної підтримки з його боку. При отриманні доходів розміром у 6000 грн., ј частина з неї складає приблизно 1500 грн. Позивач зауважує, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме для їх сина, якому на даний момент повних 8 років складає 2510 грн. При стягненні із позивача аліментів розміром 2300 грн. виходить, що позивач самостійно забезпечує сина, що суперечить обов`язку обох батьків утримувати свою дитину. Зважаючи на вищевикладене вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів. 29 липня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 22 жовтня 2021 року. 22 жовтня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 07 грудня 2021 року. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов, просив його задовольнити із підстав у ньому викладених. Відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважає позов необґрунтованим. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідноч. 1, п.1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами. Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом . Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно ст. 80, ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірваний. Їх спільна дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір"ю [PERSON] . На підставі рішення Броварського міськрайонного районного суду від 12 лютого 2015 року видано виконавчий лист, згідно якого із позивача на користь відповідача стягуються аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку але не менш 30% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи 10.12. 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6 - 8). У позивача крім сина [PERSON] , [INFO] , є ще доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). На день звернення позивача до суду він офіційно працює охоронником у фізичної особи-підприємця [PERSON] , з 23 червня 2021 року із окладом згідно штатного розпису в розмірі 6000,00 грн. (а.с. 11). Згідно наданих відповідачем [PERSON] посвідчення, серії [NUMBER] , витягу з історії хвороби № 929, вбачається, що [PERSON] , [INFO] є дитина-інвалід до 18 р., підг. А з діагнозом ДЦП, спастичний тетрапарез, стійкі рухові та когнітивні порушення (а.с. 26, 29). Крім того, [PERSON] відповідно до наданих нею довідки АВ №1049861, виписки №007540/2021 із медичної карти стаціонарного хворого, виписки №70292/200068/70 із медичної карти стаціонарного хворого є інвалідом ІІІ групи з основним діагнозом: цукровий діабет тип 2, інсулінопотребний, тяжка форма в стані медикоментозної субкомпенсації, що призвело до ускладнень та супутніх захворювань (а.с. 26, 27, 28, 29, 30-31). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 192 СК України підставою для зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин ним наведених та які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначених судом. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] надав довідку про те, що він офіційно працює охоронником у фізичної особи-підприємця [PERSON] , з окладом згідно штатного розпису 6000,00 грн., також зазначив, що у нього крім сина [PERSON] , [INFO] , є ще доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак, належних доказів зміни свого матеріального становища до погіршення позивач суду не надав. Таким чином слід зазначити, що позивач є працездатною особою, доказів на підтвердження неможливості працювати за станом здоров`я матеріали справи не містять, влаштування позивача на менш оплачувану роботу, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на дитину, яка є інвалідом з дитинства та потребує значних витрат на його утримання, тому позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed