Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

представник позивача адвокат Хом`як Олександр Григорович звернувся до суду в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Леокас» з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» та просить суд стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Леокас» грошові кошти в розмірі 26 147,98 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ТОВ «Леокас» є власником транспортного засобу марки «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] . 26.08.2020 у м. Львові на вул. Волинська, 10-А відбулося ДТП за участі автомобіля «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Сканія» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 28.10.2020 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 копійок) в дохід держави. На момент вчинення ДТП відповідальність власника транспортного засобу марки «Сканія», номерний знак [NUMBER] забезпечена Полісом страхування №АР/7346621 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілих у розмірі 130000грн., франшизою 2500,00 гривень. Термін дії страхового полісу з 30.03.2020 до 29.03.2021. Згідно звіту про оцінку №1691а/20 від 16.10.2020 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] складає 54955,67 гривень. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] здійсненого спеціалізованою СТО - ТОВ «Велет Авто» №10583 від 29.09.2020 становила 50939,77 гривень, які позивач перерахував ТОВ «Велет Авто». Оскільки, незважаючи на визначену вартість відновлюваного ремонту, а також понесені фактичні витрати по його оплаті, на підставі ст. 22.1 та ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено обмеження виплати страхового відшкодування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме відшкодування відновлюваного ремонту з урахуванням значення фізичного зносу, позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 30.11.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Ухвалою від 24.01.2022 вирішено проводити заочний розгляд справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду на долучено до матеріалів справи, відзиву на позовну заяву подано ним не було. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутності, представник позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Представник третьої особи приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» в судове засідання не прибув, присьмових пояснень на позовну заяву не подавали. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали цивільної справи 466/11526/21, зібрані по справі докази суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що 26.08.2020 у м. Львові на вул. Волинська, 10-А відбулося ДТП за участі автомобіля «Форд Фієста» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Сканія» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 28.10.2020 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 копійок) в дохід держави, за те, що 26.08.2020 о 17:00 год. у м. Львові, вул. Волинська, 10А, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Scania R420», причіп Schmitz SK 024, номерний знак [NUMBER] , [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Ford Fiesta», номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, порушивши вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП /арк.спр.12/. На момент вчинення ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Сканія» д.н.з. [NUMBER] забезпечена Полісом страхування №АР/7346621 у ПрАТ «СГ «ТАС», копія якого міститься в матеріалах справи / арк.спр.13/. Згідно звіту №1691а/20 від 26.08.2020 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Ford Fiesta» д.н.з. [NUMBER] становить 54955,67грн., вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Ford Fiesta» д.н.з. [NUMBER] становить 29291,79 гривень /арк. спр.19-24/. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] транспортний засіб марки «Ford Fiesta» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності ТзОВ «Леокас» /арк. спр.11/. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Факт здійснення позивачем відновлювального ремонту підтверджується актами виконаних робіт, а розмір понесених ним витрат квитанціями. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц. Отже, позивач має право на відшкодування у повному обсязі реальної вартості понесених витрат. Стягнення різниці між сумою фактичних витрат та сумою, яка підлягає виплаті страховою компанією та франшизи, з відповідача як з винної особи у розмірі 26147,98 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь позивача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2270,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №1968 від 27.08.2021 /арк.спр.6/.

Outcome: approved