Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до\~суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання дитини за період з лютого 2017 року по 26 серпня 2021 року в розмірі 52273,05 грн. В обґрунтовання позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2017 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року і до досягнення сином повноліття. Однак, відповідач до своїх обов`язків ставився безвідповідально і аліменти не сплачував. Всі витрати вона несла самостіно. За період з 13 лютого 2017 року по 31 липня 2021 року заборгованість по аліментах складає 53577,86 грн. Починаючи з лютого 2017 року по 26 серпня 2021 року за відповідачем за несплату аліментів утворилася неустойка (пеня) в розмірі 52273,05 грн. Відповідач аліменти більше нікому не платить, у шлюб після розлучення не вступав, непрацездатних батьків чи інших неповнолітніх дітей не має. Відповідач є особою працездатного віку, тому має можливість нести витрати щодо утримання спільного сина. Ухвалою від 16 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунені. Ухвалою від 28 вересня 2021 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що рішенням суду аліменти були стягнуті на утримання сина та на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач сплачував аліменти частково готівкою позивачу та вважав, що кошти будуть розподілені між двома виконавчими провадженнями. Але кошти зараховувалися лише як аліменти на утримання позивача і фактично на утримання дитини кошти не надходили. До державного виконавця відповідач не звертався і не знав про наявну заборгованість. З вересня 2021 року почав сплачувати аліменти на рахунок виконавчої служби. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2018 року у справі року № 569/14819/18. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2018 року місце проживання неповнолітнього сина сторін [PERSON] визначено з матір`ю (позивачем). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2017 року у справі № 569/2240/17 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13 лютого 2017 року і до досягнення сином повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 123016 від 12 серпня 2021 року, проведеного старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), станом на 31 липня 2021 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 53577,86 грн. За наданим позивачем розрахунком сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 1 лютого 2017 року по 1 серпня 2021 року становить 52273,05 грн. Розрахунок неустойки (пені) відповідач не оспорює. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. В разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. \~ Згідно\~з\~ч.1,\~2\~ст.196\~СК\~України\~у разі\~виникнення\~заборгованості\~з вини\~особи,\~яка\~зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за\~рішенням\~суду або\~за\~домовленістю\~між батьками,\~одержувач\~аліментів\~має право\~на\~стягнення\~неустойки (пені)\~у\~розмірі\~одного відсотка\~суми\~несплачених\~аліментів за\~кожен\~день\~прострочення від\~дня\~прострочення\~сплати аліментів\~до\~дня\~їх повного\~погашення\~або\~до дня\~ухвалення\~судом\~рішення про\~стягнення\~пені,\~але\~не\~більше 100\~відсотків\~заборгованості.\~ У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року у справі №362/4462/16-ц, відповідно до якого, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виконавчої служби у місті Рівному Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) № 123016 від 12 серпня 2021 року встановлено факт неналежного виконання [PERSON] аліментних зобов`язань за період з 1 лютого 2017 року по 1 серпня 2021 року, оскільки відповідачем сплата аліментів за спірний період не здійснювалась. Обставини, які б давали підстави вважати, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з незалежних від відповідача причин, що виключає наявність його вини, у справі не встановлені. Покликання представника відповідача на необізнаність відповідача з порядком зарахування коштів, які ним сплачувалися позивачу як аліменти як на утримання дитини, так і на утримання позивача, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не був позбавлений можливості з`ясувати у державного виконавця розмір заборгованості зі сплати аліментів за виконавчими провадженнями. Враховуючи, що суд не встановив обставин, які б підтверджували відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, наявні правові підстави для стягнення з відповідача передбаченої ст.196 СК України неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а тому позов підлягає задоволенню. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір, від оплати якого позивач звільнена. На підставі наведеного та

Outcome: approved