Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 26.07.2017 року Коростенським міським віддідом РАЦС ГТУЮ у Житомирській області, актовий запис за № 255; малолітнього сина [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо, останнім часом [PERSON] , будучи ФОП ніде не працював, зловживав алкоголем, вів розгульний спосіб життя зі своїми друзями. Останьою краплею стало домашнє насильство , спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливе. Ухвалою суду від 01.10.2021 року справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 02.11.2021 року за заявою відповідача , сторонам у справі було надано строк для примирення тривалістю 6 місяців до 02.02.2022 року. В судове засідання 02.02.2022 року від позивачки надійшла заява, з якої вбачається, що протягом наданого судом строку примирення не відбулося, а тому позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить провести у її відсутність. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач до суду не з"явився, причину неявки суду не повідомив. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що сторони з 26.07.2017 перебувають в зареєстровану шлюбі ( свідоцтво про шдюб серії [NUMBER] , а.с.6). У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] ( копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а.с. 7). Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст. 36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання позивача, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Що стосується вимог позивача щодо визначення місця проживання малолітнього сина , суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України). Висновком органу опіки та піклування Коростенської міської ради " Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] ", затвердженого рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №18 від 19.01.2022 року, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір"ю [PERSON] . Враховуючи всі обставини справи в сукупності, діючи винятково в інтересах дитини, приймаючи до уваги позицію батьків, висновок органу опіки та піклування Коростенської міської ради, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , із матір`ю. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. На підставі ст.ст. 160-161 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved