Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення в порядку ст..61 КПК України. В позовній заяві зазначено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.03.2017 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.122 КК України. Потерпілими в даному кримінальному провадженні є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] визнано винуватим в тому, що 08.03.2016, приблизно о 14 год. 50 хв., знаходячись на території домоволодіння [ADDRESS] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, спричинив тілесні ушкодження потерпілому [PERSON] , а саме: за допомогою металевого прута наніс один удар по обличчю і правій руці, в результаті чого в нього утворились забійна рана, синець, садна лиця, садно правої кисті, які згідно з висновком судово - медичної експертизи №05-7-01/217 від 16.03.2016 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно ч.1, п.п.2,3 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Позивачу неправомірними суспільно - небезпечними діями [PERSON] завдано немайнові втрати, спричинені моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. У зв`язку з цим просить стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн. 22.03.2018 від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому він просить в задоволення позовної заяви [PERSON] відмовити. Зазначає, що постановка питання про стягнення моральної шкоди позивачу [PERSON] в пред`явленому позові не вмотивована доказом її наявності та не відповідає характеру, обсягу, тривалості та наслідкам заподіяних позивачеві моральних страждань з приводу стресової ситуації ( якщо така була ), істотності вимушених змін у його життєвих стосунках та є необґрунтованою, а тому не підлягає стягненню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву, в якій позов підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12,80,81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно Вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.03.2017 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд переконаний, що нанесені тілесні ушкодження людині, завжди з неминучістю завдають моральних страждань. Це презумпція, яка не лише витікає з положень ст.23 ЦК України, але й ґрунтується на здоровому глузді. Вирішуючи вимогу щодо моральної шкоди та її розміру, суд враховує характер вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, а саме: нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за допомогою металевого прута. Внаслідок вчинення протиправних дій відповідача позивачу, беззаперечно завдані душевні страждання, обумовлені стійким внутрішнім напруженням, почуттям болю, що призвело до погіршення соціального благополуччя, нормального життєвого циклу. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суиу завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, що відповідає перенесеним позивачем моральним стражданням, тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved