Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

В грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила суд скасувати обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 9029605, накладений 07.09.2009 року реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на 1/3 частину кватири [ADDRESS] на підставі постанови серії АА № 184305 від 07.09.2009 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 07.09.2009 року № 9029605. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Позивач, як спадкоємець, маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, та, звернувшись до нотаріуса, дізналась про те, що в реєстрі наявне обтяження (арешт нерухомого майна) за реєстраційним номером 9029605, накладений 07.09.2009 року реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на 1/3 частину кватири [ADDRESS] на підставі постанови серії АА № 184305 від 07.09.2009 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Звернувшись до виконавчої служби, позивачу було повідомлено про те, що за результатами перевірки АСВП виконавче провадження, в рамках якого було накладено зазначений арешт та внесено обтяження нерухомого майна за реєстраційним номером 9029605 не виявлено, а відтак відсутні підстави для зняття арешту відділом. Крім того, з огляду на наявність зазначеного обтяження позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Позивач вказує, що наявне в реєстрі обтяження - арешт на майно та відповідний запис про це обмежує її права як спадкоємця, а тому, в зв`язку з неможливістю скасування арешту майна в позасудовому порядку, позивач вимушена звернулась до суду за захистом своїх прав із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2021 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 12.07.2013 року [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб та після державної реєстрації шлюбу прізвище дружині було присвоєно [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO] та її батьком зазначено [PERSON] . Стороною позивача надано достатньо доказів, які беззаперечно доводять те, що позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в т.ч., 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за законом, звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, в зв`язку з чим була заведена спадкова справа. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу постановою державного нотаріуса П`ятої Київської державної нотаріальної контори від 23.11.2021 року, - було відмовлено, в зв`язку з тим, що в реєстрі на підставі постанови ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві наявне обтяження нерухомого майна [PERSON] - 1/3 зазначеної квартири. Так, із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.10.2021 року, було встановлено, що в реєстрі наявне обтяження - арешт нерухомого майна, за реєстраційним номером 9029605, накладений 07.09.2009 року реєстратором ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, - на 1/3 частину кватири [ADDRESS] на підставі постанови серії АА № 184305 від 07.09.2009 року ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Звернувшись до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, позивачу листом від 01.11.2021 року ВДВС було відмовлено у знятті арешту із майна [PERSON] , а також повідомлено про те, що за результатами перевірки АСВП виконавче провадження, в рамках якого було накладено зазначений арешт не виявлено. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги те, що згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до приписів статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт та внесено відповідне обтяження щодо майна [PERSON] не виявлено, на даний час відсутні виконавчі провадження, боржником за якими є [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач у даній справі, а тому на даний час відсутні підстави для арешту майна [PERSON] та питання щодо зняття арешту підлягає вирішенню в судовому порядку. Слід зазначити, що стороною відповідача об`єктивна необхідність в існуванні обтяження у виді арешту нерухомого майна батька позивача, який помер на час розгляду справи в суді не доведена, та не спростовані доводи позивача в цій частині. Враховуючи викладене, а також виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, а також неможливістю позивача реалізувати свої спадкові права після смерті батька, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим, останній, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved