Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~ на\~те,\~що \~вона,[PERSON] , з [PERSON] (далі Відповідач) перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1996 року по 29 травня 2015 року. Від шлюбних стосунків сторони мають дитину:\~доньку \~ [PERSON] ,\~ [INFO] . На даний час донька є повнолітньою, однак навчається у вищій професійній школі візуальної комунікації на 1 курсі на платній основі у Чехії м. Прага, і потребує матеріальної допомоги. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з [PERSON] , на утримання доньки, [PERSON] ,\~ [INFO] на її, [PERSON] , користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до закінчення донькою навчання, але не більше як досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві названа сторона зазначає про повне підтримання позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності. Відповідач також подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві названа сторона зазначає про повне визнання позову, та просить здійснити розгляд справи за його відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і ухвалює за результатами розгляду справи рішення про задоволення позову з огляду на нижченаведене. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1996 року по 29 травня 2015 року. Під час спільного сумісного подружнього життя у сторін народилася [INFO] донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.11.2003 року. Судом також встановлено, що [PERSON] досягла повноліття, однак,\~\~вона навчається у вищій професійній школі візуальної комунікації на 1 курсі на платній основі у Чехії м. Прага, що підтверджується відповідною довідкою вказаного навчального закладу. Доказів наявності аліментних зобов`язань відповідача перед іншими особами матеріали справи не містять. Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання дитини, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. \~Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16\~Сімейного кодексу України. Згідно\~ст.198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.\~\~\~\~ Відповідно до\~статті 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналогічні за своїм змістом висновки викладені у пункті 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~згідно яких обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В даному випадку, судом встановлено, що спільна дитина сторін досягла повноліття, але не досягла 23 річного віку, і продовжує навчання у вищій професійній\~школі візуальної\~комунікації на\~1\~курсі на\~платній основі\~у Чехії\~м.\~Прага,\~у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Відтак, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання їх повнолітньої доньки, починаючи\~\~з 25 жовтня 2021 року до досягнення [PERSON] , двадцятитрьохрічного віку або завершення навчання (в залежності від того, яка подія наступить першою), оскільки дитина у зв`язку з навчанням потребує матеріальною допомоги, а відповідач,\~\~будучи, батьком дитини, зобов`язаний її матеріально утримувати. Такий висновок суду ґрунтується також на нормах ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку) відповідно до яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вказані обставини, у том числі, матеріальний стан відповідача, його стан здоров`я, спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу, волевиявлення позивача на отримання аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, а також враховуючи інтереси та матеріальне становище дитини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача у судовому порядку аліменти у розмірі 1/4 частини\~\~з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,\~починаючи з 25 жовтня 2021 року, і до моменту досягнення донькою двадцяти трьох років. Згідно ч.1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Однак, відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевикладене з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., іншу частину судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved