Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

30.09.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі від якого у них народився син [PERSON] . Проте їх спільне життя не склалось, у зв`язку з чим, рішенням Приморського районного суду м. Одеси їх шлюб було розірвано, а дитину залишено проживати разом з матір`ю. Посилаючись на те, що відповідач протягом тривалого часу не надає матеріальної допомоги по утриманню їх спільної дитини, позивач просить суд стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання заяви про видачу судового наказу (13.08.2021) та до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ). 16.11.2021 ухвалою Приморського районного суду міста Одеси відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судові засідання призначені на 13.01.2022 та на 01.02.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04.08.2019 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.08.2019, Серія [NUMBER] виданим Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (свідоцтво про народження від 26.12.2019, Серія [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Разом з тим, сімейне життя у сторін не склалось, у зв`язку з чим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 у справі № 522/22779/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. За твердженням позивача, з травня 2020 року [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, домовленостей щодо способу виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків між сторонами не досягнуто. У зв`язку з чим, у серпні 2021 року [PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, однак ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2021 у справі № 522/15096/21 їй було відмовлено у видачі судового наказу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виконуючи вимоги вище наведених положень, судом 13.01.2022 витребувано у ГУ ДПС в Одеській області відомості про доходи [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по дату видачі довідки з наданням відомостей про джерело їх походження. 01.02.2022 в судовому засіданні представником позивача надано відповідь ГУ ДПС в Одеській області про суми виплачених доходів відносно [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 30.09.2021, з якої вбачається, що останній отримує заробітною плату в ПП «ЕКСТРА- ПІВДЕНЬ», яка складає: 1 квартал 2020 року - 14 280,00 грн, 2 квартал 2020 року - 14 290,00 грн, 3 квартал 2020 року - 14 283,00 грн, 4 квартал 2020 року - 15 130,00 грн, 1 квартал 2021 року - 18 120,00 грн, 2 квартал 2021 року - 18 145,00 грн, 3 квартал 2021 року - 18 200,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 липня - 2 013,00 грн, з 1 грудня - 2 100,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановивши викладені обставини справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви (30 вересня 2021 року) та до досягнення дитиною повноліття ( [INFO] ). Водночас заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача аліментів за період з 13.08.2021 - дати звернення до суду з заявою про видачу судового наказу та до 29.09.2021 - дня, що передував дню звернення з даним позовом, не відповідають вимогам ст. 191 СК України, а тому у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст .430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 908,00 грн.

Outcome: partial