Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , акціонерного товарситва "Альфа-Банк", третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно у вигляді 1/5 частина двокімнатної [ADDRESS] загальною площею 47,0 кв. метрів та житловою площею 26,0 кв. метрів, яка розташована на шостому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] та двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 44,8 кв. метрів та житловою площею 27,6 кв. метрів, яка розташована на сьомому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] .Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину вона прийняла у відповідності до вимог ч. З ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця постійно проживала разом з останнім. Але отримати свідоцтво на право на спадщину на зазначені квартири вона не може, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на все нерухоме майно [PERSON] було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 10144573, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ 906990 від 13 серпня 2010 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби "Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, а також номер запису про обтяження 3611490, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номеру 40823129 від 22 листопада 2013 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. 13 липня 2021 року позивач звернулась до Покровського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою щодо скасування арешту, накладеного на нерухоме майно. Відділом ДВС було відмовлено у знятті арешту, у зв`язку із відсутністю матеріалів виконавчого провадження, на підставі яких було накладено арешт, а також повідомлено, що арешт може бути зняти виключно за рішенням суду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомлено. Представник відповідача АТ "Альфа-Банк" в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомлено. Представник третьої особи Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляд справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомлено. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що [PERSON] - на праві приватної спільної часткової власності належала 1/5 частина двокімнатної [ADDRESS] загальною площею 47,0 кв. метрів та житловою площею 26,0 кв. метрів, яка розташована на шостому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 07 травня 2008 року, видане державним органом приватизації - Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради Народних депутатів Дніпропетровської області. Право власності на вищевказану частину зазначеної квартири було зареєстровано в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» ДОР 28 травня 2008 року за [PERSON] , реєстраційний номер майна 23353475, номер запису 358 в книзі 274П-358. Крім того, згідно договору купівлі-продажу від 29 травня 2018 року [PERSON] - на праві приватної власності належала двокімнатна [ADDRESS] загальною площею 44,8 кв. метрів та житловою площею 27,6 кв. метрів, яка розташована на сьомому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку [ADDRESS] . Зазначений договір купівлі-продажу був посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тімошиною О.В. за реєстром №2-1193 від 29 травня 2018 року. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] 29 травня 2018 року державним реєстратором - державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тімошиною О.В., індексний номер 41317693, номер запису про право власності 26352551. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копію свідоцтва виданого Покровським районним у міста Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04.07.2020 року, актовий запис № 1028. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , дружина померлого, як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] прийняла спадщину в установлений законом строк. Однак отримати свідоцтво на право на спадщину не має можливості, оскільки звернувшись до нотаріуса їй стало відомо, що на спадкове майно, яке належало її чоловікові [PERSON] , накладено арешт. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на все нерухоме майно № 270472719 від 13.08.2021 року, на майно, що належало [PERSON] накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 10144573, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ 906990 від 13 серпня 2010 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби "Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, а також номер запису про обтяження 3611490, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії та номеру 40823129 від 22 листопада 2013 року Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Згідно листа Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) № 18.13-34/41501, на звернення [PERSON] повідомлено, що згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно накладено арешт на майно [PERSON] . Надати більш детальну інформацію, зокрема, щодо копій матеріалів виконавчого провадження та копій матеріалів направлення не є можливим, оскільки у відповідності до наказу від 25 грудня 2008 року за №2274/5 «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» та наказу від 07 червня 2017 року №1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. У разі виникнення будь-яких спірних питань стосовно скасування заходів примусового виконання вжитих виконавцем, звернутися до суду щодо захисту порушених прав. Позивач в позові зазначає, що рішенням по цивільній справі №212/2922/13 -ц від 29 серпня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнута матеріальна шкода в розмірі 27827 гривень 00 копійок. Крім того, при житті [PERSON] укладав кредитний договір у банківській установі - акціонерному товаристві «Альфа-Банк», який по виконавчому листу сплачений у повному обсязі у 2012 році, виконавче провадження було закрито, однак арешт з належного [PERSON] нерухомого майна знятий не був. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз`яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Згідно ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Разом з тим стаття 16 ЦК України визначає способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, серед яких відсутній такий спосіб захисту, як скасування постановлених державним виконавцем в рамках виконавчого провадження постанов. Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст.ст.1218,1268 ч.5 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно положень ст.50ч. 2,3 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIVвід 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент завершення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на отримання спадщини, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися спадковим майном, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved