Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму, який на час звернення до суду становить 3632,00 грн., починаючи з часу звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі від якого народилася дитина, яка спільно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, проживають окремо. Позивачка не працює, доходів, окрім соціальної дороги на дитину, не отримує. Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов`язаний це робити, позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, але надали до суду заяву, в якій уточнили позовні вимоги та просили суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно,починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років. Крім того, позивачка та її представник просили суд про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивачки не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на відсутність стабільного доходу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 28 липня 2020 року між [PERSON] (а.с. 3, 4, 5, 27-28, 29), позивачкою по справі, та [PERSON] (а.с. 6-8, 9, 40), відповідачем по справі, зареєстровано шлюб (а.с. 10, 30). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 лютого 2021 року Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] народилася [INFO] , її батьком зазначений [PERSON] , відповідач по справі (а.с. 11, 31). Як вбачається з довідки № 1138 від 22 листопада 2021 року, виданої Виноградівським старостинським округом Арцизької міської ради, дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , позивачкою по справі (а.с. 40). Стан здоров`я відповідача задовільний. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. В силу ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~Згідно з вимогами ч. 1, ч. 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про її народження та не заперечувалося відповідачем, і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] ,\~батьком якої\~є відповідач, проживає разом з позивачкою, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні довідкою №\~1138\~від 22\~листопада 2021\~року,\~виданою Виноградівським\~старостинським округом\~Арцизької міської\~ради (а.с. 38). Отже, підставою позову є неоспорюване батьківство відповідача та невиконання ним вимог закону щодо надання необхідних коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України вважає, що зазначені докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги стан здоров`я і матеріальне становище відповідача та його обов`язок утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, а також його незгоду на виплату аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені норми матеріального права, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000,00 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою. Позивачка не надала суду жодного переконливого доказу такої можливості відповідача, зокрема сплачувати аліменти на її користь у розмірі 2000,00 грн. на її утримання до досягнення дитиною трьох років, чим не виконала вимоги ст. ст. 12, 81 ЦПК України. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, оскільки наявна справа про стягнення аліментів. Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду з зазначеним позовом 26 серпня 2021 року, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. На підставі ст. ст. 75, 79, 80, 84 СК України,

Outcome: partial