Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України 04.06.2019 року звернувся до Подільського районного суду м.Києва із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 7830,14 грн. та 921,00 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.01.2016 року о 15.20 год. в м. Києві на перехресті вул. Орхідейної та вул. Соборної сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів - ДАФ д.н. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] та ГАЗ д.н. [NUMBER] , який належить ТОВ «Епіцентр». Постановою від 18.02.2016 року у справі №753/1883/16-п відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ 8410155). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 19.01.2016 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 24.03.2016 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 7830,14 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводився на основі: звіту №36 від 28.01.2016 року, наказу №4464 від 06.06.2016 року, довідки №1 від 01.06.2016 року. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом з єдиної бази МТСБУ. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 7830,14 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 7830,4 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4464 від 06.06.2016 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №36/1 від 11.03.2016 року. Просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 25.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 19.01.2021 року цивільну справу направлено за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2021 року справу повернуто до Подільського районного суду м. Києва для розгляду по суті. Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 16.08.2021 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання з повідомленням сторін. Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутності та зазначено, що у разі неявки відповідача без поважних причин представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, однак про причини неявки не повідомив. Не подав відзив на позовну заяву. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи та наявність іншим умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 16.01.2016 року о 15.20 год. в м. Києві на перехресті вул. Орхідейної та вул. Соборної сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів - ДАФ д.н. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] та ГАЗ д.н. [NUMBER] , який належить ТОВ «Епіцентр» (а.с.9-11). Постановою від 18.02.2016 року у справі №753/1883/16-п відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.4). Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією полісу №АІ 8410155 (а.с.8). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 19.01.2016 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 24.03.2016 року (а.с.5-6,7). Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 7830,14 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводився на основі наступних документів: звіту №36 від 28.01.2016 року, наказу №4464 від 06.06.2016 року, довідки №1 від 01.06.2016 року (а.с.12-26, 27, 28). Також судом встановлено та не спростовано відповідачем, що на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується витягом з єдиної бази МТСБУ (а.с.32). Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 7830,4 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4464рв від 06.06.2016 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №36/1 від 11.03.2016 року (а.с.29, 30). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Однак, в судовому засіданні встановлено, що завдана шкода особисто особою, винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а саме відповідачем, відшкодована не була. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"». Відповідно до п.п. " а " п. 41. 1 ст. 41 зазначеного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що позивач МТСБУ виконав покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини заподіювача шкоди, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 7830,14 грн. 16.10.2017 року позивач скерував [PERSON] лист, в якому просив терміново зв`язатись із МТСБУ та узгодити порядок погашення регресної заборгованості або надіслати лист на адресу позивача, однак, відповідачем не було здійснено жодної дії, спрямованої на погашення заборгованості (а.с.33). Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved