Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. На обґрунтування вимог в заяві зазначив, що з квітня 2008 року по даний час позивач проживає однією сім`єю з відповідачем. За час спільного проживання у фактичних, на думку сторін, шлюбних відносинах [INFO] народився їх спільний син - [PERSON] . На час реєстрації факту народження сина сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі та не знали про можливість реєстрації дитини за заявами батьків, які не перебувають в шлюбі, а тому дитину відповідач зареєструвала за своїм дівочим прізвищем, відповідно до положення ст.135 СК України. В графі «батько» реєстраційних документів, відповідно до норм вказаної норми закону, було зазначено неіснуючу особу - « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не з`явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність та визнання позовних вимог у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Від третіх осіб до суду надійшли заяви про слухання справи без участі представників та визнання позовних вимог, не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази (копію свідоцтва про народження, копію свідоцтва про шлюб, характеристику [PERSON] , довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, акт про встановлення факту спільного проживання, копію паспорту та ідентифікаційного коду позивача та відповідача), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 6,9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог і в частині внесення змін до актового запису про народження дитини відомостей про батька - [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved