Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним цивільним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вересні 2021 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Федоряка О.С. з приводу вчинення нотаріальної дії щодо продажу вказаної квартири, однак останньою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було виявлено заборону (архівний запис). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №274911209 від 15.09.2021 року наявні відомості про реєстрацію обтяження за №1239447 від 16.08.2004 року, зареєстровано Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою, тип обтяження: заборона (архівний запис); підстава обтяження: не вказано, б/н; об`єкт обтяження: невизначене майно; власник: [PERSON] . Листом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 09.09.2021 року повідомлено, що згідно паперових носіїв - Реєстру накладених і знятих арештів (заборон), Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою 24.09.1975 року, порядковий номер (№реєстру) 4672, накладено заборону на нерухоме майно [PERSON] на підставі повідомлення Білоцерківського Будбанку у зв`язку із позикою 300 карбованців. На момент накладення заборони (1975 рік) [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що у неї відсутні будь-які зобов`язання перед Білоцерківським будбанком і на даний час банк взагалі не існує. Також, НБУ надав відповідь на звернення позивачки, в якому повідомив, що станом на 24.09.2021 року у Державному реєстрі банків відсутні відомості про реєстрацію та ліквідацію Білоцерківського будбанку. [PERSON] зазначає, що заборона на відчуження її майна порушує права позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження своєю власністю. У зв`язку з наведеним, просила суд скасувати обтяження заборону (архівний запис) невизначеного майна, що належить [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер обтяження 1239447, яке накладене Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою на невизначене майно, власник [PERSON] , на підставі повідомлення Білоцерківського будбанку у зв`язку з позикою 300 карбованців, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 16.08.2004 року 10:57:43 за №1239447, та вилучивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (архівний запис), що зареєстрована: 16.08.2004 року 10:57:43 за №1239447 Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: не вказано, б/н, об`єкт обтяження: невизначене майно, власник: [PERSON] . Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Третя особа Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила клопотання про розгляд справи у відсутності її представника, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Відповідач до суду свого представника не направив, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому, згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В., зареєстрованого в реєстрі за №1626, є власником квартири [ADDRESS] /а.с. 8 звор. стор./ Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №274911209 від 15 вересня 2021 року реєстраційний номер обтяження 1239447 зареєстровано Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 16.08.2004 року: тип обтяження: заборона (архівний запис); підстава обтяження: не вказано, б/н; об`єкт обтяження: невизначене майно; власник: [PERSON] . Відповідно до листа про надання інформації від 09.09.2021 року №1249/01-16 Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, згідно паперових носіїв - Реєстру накладених і знятих арештів (заборон), Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області 24.09.1975 року, порядковий номер (№ реєстру) 4672, накладено заборону на нерухоме майно [PERSON] на підставі повідомлення Білоцерківського будбанку у зв`язку з позикою 300 карбованців. На момент накладення заборони (1975 р.) [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді Національного банку України від 29.09.2021 року №20-0006/91156, станом на 24.09.2021 року у Державному реєстрі банків відсутні відомості про реєстрацію та ліквідацію Білоцерківського будбанку. У відповіді також додатково надана інформації стосовно Будбанку СРСР. Так у відповіді вказано, що Указом ПВР СРСР від 07.04.1959 року «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови РМ СРСР від 07.04.1959 року №369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР. Відповідно до постанови ЦК КПРС, РМ СРСР від 17.07.1987 року №821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та створено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР) Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішскономбанк СРСР), Промислово будівельнии банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощаднии банк СРСР). У зв`язку з реорганізацією банківської системи СРСР у 1987 році Будбанк СРСР був реорганізований у Промбудбанк СРСР. П.8 постанови №821 передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно з п. 2 постанови ВР УРСР «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 року № 873-ХІІ Український республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк» з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами оголошений ВР України власністю України. 27.09.1991 року Нацбанк України зареєстрував статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (Промбудбанк України), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1. 09.04.1992 року Нацбанк України анулював реєстрацію Промбудбанку України, про що здійснено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків. Станом на дату надання відповіді Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, який став правонаступником Промбудбанку України. У відповіді Нацбанку України також зазначено, що документи (справи) Промбудбанку України на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися /а.с. 14/ Відповідно до статті 15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 16ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Запис про заборону на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , що внесений 27.10.2010 року Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатись належним їй нерухомим майном. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що заборона на нерухоме майно, що належить позивачу здійснена внаслідок отримання [PERSON] позики в 1975 році і діє до повного погашення заборгованості. Наразі у позивача відсутні докази про повернення позики, які в свою чергу можуть свідчити про наявність підстав для зняття заборони на нерухоме майно. Натомість позивач в позові стверджує, що у неї відсутні будь-які боргові зобов`язання перед Білоцерківським Будбанком . Підстави зняття заборони на нерухоме майно передбаченост. 74 Закону України «Про нотаріат». Згідно пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогоНаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Відповідно до пункту 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Суд враховує, що в 1975 році заборона на нерухоме майно здійснена в інтересах Білоцерківського будбанку. Наразі правонаступник у зазначеного банку відсутній, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» фактично продовжував виконувати комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за кредитними та депозитними договорами, укладеними установами Промбудбанку України та відповідно установами Будбанку СРСР. Як вбачається з відповіді ПАТ «Промінвестбанк» від 25.10.2021 року №22-4/1-04298 на запит адвоката від 19.10.2021 року №7, ПАТ «Промінвестбанк» не є правонаступником Будбанку СРСР та Промбудбанку України, а тому підтвердити чи спростувати факт отримання та/або погашення позики [PERSON] ( [PERSON], [PERSON] ) немає можливості. У вищевказаній відповіді зазначено, що у ПАТ «Промінвестбанк» відсутня інформація про продовження обслуговування [PERSON] за договором про надання позики /а.с. 15/ За наведеного суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] за позикою отриманою в Білоцерківського будбанку в 1975 році є погашеною, а тому наявні підстави для зняття заборони на об`єкт нерухомого майна, що належить позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved