Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайлович 20 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 51596, щодо стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКОРД ФІНАНС" заборгованості за кредитним договором від 25 січня 2008 року в розмірі 28626 грн 86 коп. Посилається на те, що 20 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис № 51596 про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКОРД ФІНАНС" заборгованості за кредитним договором від 25 січня 2008 року в розмірі 28626 грн 86 коп. 20 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. було відкрито виконавче провадження № 66883127. Зазначає, що із ТОВ "ДАКОРД ФІНАНС" жодних нотаріально посвідчених договорів позивач не укладав. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог та визнанні їх. Позивач не отримував жодних повідомлень від нотаріуса або третіх осіб по справі, внаслідок чого не мав можливості заперечити проти незаконно нарахованих сум. Отже, приватним нотаріусом Остапенком Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису було допущено порушення вимоги законодавства щодо належного підтвердження безспірності вимог кредитора, що є підставою для визнання його таким, що підлягає виконанню. Ухвалою від 09 листопада 2021 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі (а.с.25). Ухвалою від 28 грудня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.41). 31 грудня 2021 року за клопотанням позивача вирішено питання забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, Товариства з обмеженою «ДАКОРД ФІНАНС», в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не направив. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомила, пояснення до суду не направила. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович В.М., в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, направила заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними матеріалами. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. 20 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 51596) щодо стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКОРД ФІНАНС" заборгованості за Кредитним договором від 25 січня 2008 року в розмірі 28626 грн 86 коп. 20 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. було відкрито виконавче провадження № 66883127 по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого напису (а.с.19-20). 04 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.21-22). Як вбачається із інформації про виконавче провадження від 04 листопада 2021 року (а.с.10-13), кредитний договір від 25 січня 2008 року, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, був укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально-транспортний Банк», що відступило право вимоги за даним договором ТОВ "ДАКОРД ФІНАНС". На запит суду про надання належним чином посвідчених копій документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису № 51596 від 20 травня 2021 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не відреагував, копії документів не направив. Суд приймає до уваги усі подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Згідно п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних написів є однією із нотаріальних дій. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений розмір заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на викладене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц. Як вбачається із правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 22 березня 2021 року по справі № 653/4444/17, суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Із позовної заяви та поданих позивачем доказів вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] не мав безспірної заборгованості перед стягувачем, позивач не був освідомлений про існування договору відступлення права вимоги між АТ «Індустріально-транспортний Банк» та ТОВ "ДАКОРД ФІНАНС, на його адресу повідомлення про наявність такої заборгованості направлене не було. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Неповідомлення позивача про заміну кредитора та існуючу заборгованість дає підстави стверджувати про існування спору між сторонами, що виключає наявність умови про безспірність договору. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. З практики Верховного Суду вбачається, що склад та розмір витрат на правничу допомогу входить до предмета доказування у справі. Доказування суми витрат, яка підлягає відшкодуванню, ґрунтується на письмових доказах. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, та вказала, що на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Представником позивача подано всі необхідні докази (а.с.9, 17, 18) на підтвердження здійснення позивачем витрат на правничу допомогу, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року,

Outcome: approved