Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У лютому 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Позов обґрунтований наступним. 15 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1242 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В шлюбі народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Оскільки подружнє життя не склалося, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.09.2018 шлюб між сторонами розірвано. Посилаючись на те, що відповідач матеріально не забезпечує дитину, донька проживає з позивачем, яка створила всі необхідні умови для фізичного та духовного розвиту дитини, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 16.02.2021 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом сторін в підготовче судове засідання на 08.04.2021 20.12.2021 ухвалою підготовчого судового засідання розгляд справи призначено по суті на 24.01.2022. Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за відомим місцем його проживання, проте до суду не з`явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Як встановлено судом, 15 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1242 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В шлюбі народилась донька, [PERSON] , [INFO] . 11.06.2018 Деснянським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Деснянським РВ ГУДМС України в м. Києві 13.01.2016 року, що проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ звернуто до примусового виконання. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.09.2018 шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю, [PERSON] , малолітньою сестрою, [PERSON] , [INFO] в трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить [PERSON] та [PERSON] , позивачу та її матері. За вказаною адресою спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації та фахівцем із соціальної роботи Деснянського районного в місті Києві центру соціальних служб проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та оцінку потреб сім`ї. З`ясовано, що умови для проживання та виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] , створені. Дитина мешкає в одній кімнаті разом з сестрою, де є двох`ярусне ліжко, шафа для одягу, комод для речей, облаштоване місце для навчання. Наявні дитячі речі відповідно до віку дитини та сезону, книжки, іграшки, канцелярське приладдя. За інформацією Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 83 Деснянського району міста Києва, який відвідує малолітня [PERSON] , [INFO] , з жовтня 2018 року, дитина без поважних причин заклад не пропускала. Дівчинка має показники розвитку відповідні до її віку. За час перебування дівчинки в закладі (зі слів педагогів) її приводила вранці та забирала ввечері майже завжди мати. Проте, досить часто за дівчинкою приходив і батько. Мати дитини приймала активну участь у житті закладу та групи, отримувала консультації психолога та педагогів стосовно гармонійного розвитку дитини. Відповідно до інформації Приватного підприємства «Мрія-Медіс», яка надійшла на запит Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, малолітня [PERSON] , [INFO] , зверталась за медичною допомогою в мережу медичних клінік «VIVA» у супроводі своєї матері [PERSON] , яка і надала інформативну згоду на медичну допомогу, як законний представник своєї дитини. Відповідно до інформації Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації, яка надійшла на запит Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про проведення психологічної роботи з малолітньою [PERSON] , [INFO] , відповідно до структури проведення дослідження, передбачено індивідуальні консультації психолога з кожним із батьків, психологічну діагностику з дитиною (2 очні зустрічі), спільну зустріч дитини з іншим з батьків (з ким дитина на даний час не проживає, зокрема). Час та день зустрічей погоджується в індивідуальному порядку із психологом, який проводить дослідження. 13.09.2020 спеціалістом Центру було проведено консультацію із матір`ю дитини, [PERSON] , та першу діагностичну зустріч із дитиною. Наступна діагностична зустріч спеціаліста із дитиною та спільна зустріч дитини із батьком на території Центру були двічі перенесені (28.09.2021 у зв`язку із хворобою дитини, 18.10.2021 через перебування спеціаліста Центру на лікарняному). 22.11.2021 батько дитини, [PERSON] , надіслав на адресу Центру заяву, в якій просив відкласти діагностику дитини у зв`язку з введеними обмеженнями пов`язаними з СОVID-19 в м. Києві, просив поновити справу відразу після зняття цих обмежень. З наданих документів вбачається, що матір [PERSON] , має самостійний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи. Відповідно до медичної довідки, виданої ТМО «Психіатрія» у м. Києві, [PERSON] в диспансерному відділенні Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Відповідно до медичної довідки, виданої КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Батько, [PERSON] , надав письмові пояснення до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, де зазначив, що проти визначення місця проживання його доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Документи, необхідні для вирішення питання по суті не надав. Відзив на позов не направив. За наданими доказами вбачається, що між колишнім подружжям виникають конфлікти щодо участі батьків в житті дитини. За численними зверненнями позивача щодо нанесення колишнім чоловіком тілесних ушкоджень позивачу та заяв до правоохоронних органів про те, що відповідач забирає дитину з садочку без дозволу матері, якій невідомо місце перебування доньки порушено ряд кримінальних проваджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.07.2017 у справі № 753/14995/17 визнано [PERSON] ( [INFO] ) винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , 14.12.2021 було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - комісія) одноголосно. На засіданні батько дитини присутній не був, просив відкласти розгляд питання в зв`язку з зайнятістю на роботі.Вивчивши матеріали справи, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 27.02.2020 № 3), з метою забезпечення виключно прав та інтересів дитини, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] . Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої доньки з матір`ю, яка фактично проживає з дитиною, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, зважаючи на наявність малолітньої сестри та усталеного побуту дитини, проживання дитини з матір`ю позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному, а відтак заявлений позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 908,00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved