Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

29 вересня 2021 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до Головного управління Національної поліції у Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом начальника ГУНП в Донецькій області № 122 о/с від 16.03.2017 року він був прийнятий на службу до Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області з 18.02.2017 року на посаду слідчого СВ. 10.12.2019 року наказом ГУНП в Донецькій області № 3316 його було незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, що виразилося у недотриманні вимог п.п. 1, 3, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ст. 64 Закону України «Про національну поліцію», абзацу 7 п. 7 розділу III Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 року № 50, та скоєння дисциплінарного проступку, а саме - вчинення дій, що підривають авторитет поліції. Наказом ГУНП в Донецькій області № 531 о/с від 12.12.2019 року він звільнений зі служби в Національній поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Вважаючи своє звільнення незаконним 08.01.2020 року позивач подав позов до суду про визнання наказу про його звільнення незаконним та поновлення на роботі. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2020 справа №200/142/20-а скасовано вказаний наказ в частині звільнення та його поновлено на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Краматорського ВП та стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. Рішення від 22.12.2020 року набрало законної сили 11.05.2021 року відповідно до постанови ДААС від 11.05.2021 року №200/142/20-а. Вважає, що його незаконне та ганебне звільнення з лав Національної поліції завдало йому значних моральних страждань та душевного болю, принизило йог честь та гідність, оскільки спочатку в міліції з серпня 2012 року по жовтень 2015 року, потім з жовтня 2015 року по 12.12.2019 рік в поліції він пропрацював більше 7 років. Пройшов шлях від курсанта до офіцера, впродовж цього часу за сумлінне виконання службових обов`язків його неодноразово було нагороджено преміями, подяками, грамотами, він користується авторитетом серед колег, завжди сумлінно виконував свою роботу, має позитивну характеристику. Його було звільнено з публічної служби, з посади слідчого, яка є посадою що відноситься до відповідального становища (ст. 50 ЗУ «Про запобігання корупції»), вказане призвело до зниження його ділової репутації, як людини, громадянина, поліцейського, офіцера, учасника бойових дій. Вказує, що незаконні дії відповідача призвели його до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що потребували від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, він є переселенцем, особистого рухомого нерухомого майна не має, окрім цього має статус учасника бойових дій, приймав безпосередню участь в АТО, впродовж часу звільнення яке тривало з 12.12.2019 року по 23.12.2020 року (більше одного року) він був позбавлений матеріального забезпечення, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме позичання грошових коштів у своїх знайомих, що негативно впливало на ставлення до нього оточуючих. З часу звільнення і до поновлення його на посаді, він постійно перебував в стресовому стані, нервував. В зв`язку з незаконним звільненням за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, він не міг стати на облік в центр зайнятості населення та отримувати допомогу по безробіттю. Окрім цього через негативне звільнення і записі про це у трудовій книжці відповідач позбавив його права працевлаштуватися за фахом, а саме: згідно п.4 ч.2 ст.6 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також через негативне звільнення, при неодноразових спробах працевлаштуватися на приватні підприємства йому відмовляли, мотивуючи тим, що ним було вчинено дисциплінарний проступок під час служби у Національній поліції. Таким чином впродовж року незаконного звільнення він не зміг працевлаштуватися офіційно і забезпечувати свій рівень життя. Окрім цього через незаконне звільнення він не отримав спеціальне звання поліції за строками вислуги, а саме звання капітана поліції (ч.1 ст.83 ЗУ "Про національну поліцію"), підвищення посади, і відповідно це призвело до недоотримання ним грошового забезпечення. Також за 2020 рік йому як поліцейському не була надана матеріальна допомога для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення, та матеріальну допомогу для вирішення соціально- побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення (постанова КМУ від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" розділ 4 п.3). Відповідно до Постанови КМУ №988 його посадовий оклад за посаду слідчого ГУНП в Донецькій області та звання старшого лейтенанта за 2020 рік становить 4100 грн, а місячне грошове забезпечення встановлене судом по справі №200/142/20-а становить приблизно 13 750 грн. Все вищевказане призвело до сильних моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, позбавлення матеріального забезпечення. Просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на його користь моральну шкоду, що була вчинена незаконним звільненням з роботи в розмірі 75 000 грн., всі судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 04.10.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та по ній було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 08.11.2021 року позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , до Головного управління Національної поліції в Донецькій області в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, залишені без розгляду; закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 09.11.2021 року від представника ГУНП в Донецькій області Варчина Р.С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ГУНП в Донецькій області, ознайомившись із позовом, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що стверджуючи про те, що відповідачем позивачеві завдано моральну шкоду, останнім не обґрунтовано в чому полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з прийняттям рішення суб`єкта владних повноважень, не визначено, якими доказами це підтверджується. Будь-яких доказів, що підтверджують притягнення посадових осіб до відповідальності за невиконання чи неналежне виконання ними своїх обов`язків, що могло завдати шкоди, позивач не надав. Доводи позивача, що саме 75000,00 грн. є достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди при його звільненні зі служби, вважає непереконливі. Крім того, Закон України "Про Національну поліцію" не містить положень про відшкодування моральної шкоди. Вказує, що лише при проведенні судово - психологічної експертизи, експертом використовуються психологічні методики, спрямовані на обстеження індивідуально - психологічних властивостей людини (характер і рівень протікання психічних процесів, особистісних властивостей) і емоційних проявів під впливом певних життєвих подій, а також методик, які дозволяють структурувати особистісні психологічні аспекти, враховуючи конкретні обставини. На цей час, позивачем не додано висновків судово-психологічної експертизи, які б підтверджували, що йому заподіяна моральна шкода на суму 75000,00 грн. На підставі викладеного, вважає, що позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області в сумі, яка становить саме 75000,00 грн. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Донецькій області відмовити у повному обсязі. Розгляд справи провести за відсутності представника Головного управління. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22.12.2020 року, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2021 року, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10 грудня 2019 року №3316 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області та заходи реагування» у частині притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 12 грудня 2019 року №531 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції [PERSON] , слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Краматорського відділу поліції. Поновлено [PERSON] на службі в поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з 13 грудня 2019 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь [PERSON] грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу в сумі 165119,93 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, а тому розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи. Доводи відповідача про недоведеність позивачем моральних страждань суд відхиляє, з огляду на наступне. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом стягнення середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні, а має самостійне юридичне значення. За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, в даному випадку незаконне звільнення, відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Судом встановлено, що відповідачем була заподіяна позивачу моральна шкода в результаті порушення його трудових прав. Однак, враховуючи усі встановлені судом по справі обставини, надані докази, суд знаходить суму моральної шкоди в розмірі 75 000,00 грн. завищеною, такою, що не відповідає ступеню перенесених страждань, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial