Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

17.12.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі до відповідача КП «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради». 20.12.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи на 27 січня 2022 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового розгляду справи технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Відповідно до заявлених вимог за поданою позовною заявою позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 169 319 грн. 93 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: у період з 12 травня 1999 року по 26 листопада 2021 він працював в КП «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» на посаді електромонтера з ремонту і обслуговування електроустаткування 4 розряду на дільниці головна каналізаційна насосна станція. Звільнився за ст. 38 КЗпП України , за власним бажанням. Під час його знаходження у трудових відносинах з КП «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» та на момент звільнення 26.11.2021 року, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заборгованість по заробітній платі у розмірі 169 319 грн. 93 коп. При роботі на даному підприємстві постійно були затримки виплати заробітної плати, а потім заробітну плату взагалі перестали платити. При цьому обіцяли, що невдовзі після звільнення буде проведений повний розрахунок, але розрахунок не проведений і до цього часу. На день звільнення відповідач надав йому довідку № 423 від 08.12.2021 року про розмір заборгованості із заробітної плати, але не здійснив виплату належних коштів, що й стало підставою подання ним даної позовної заяви. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику учасників розгляду справи. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносин Як встановлено в судовому засіданні 12 травня 1999 року позивач був прийнятий на роботу в КП «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» на посаду електромонтера з ремонту і обслуговування електроустаткування 4 розряду на дільниці головна каналізаційна насосна станція. 26 листопада 2021 року позивача було звільнено з займаної посади за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, що підтверджується даними трудової книжки. За час роботи у КП «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» перед позивачем виникла заборгованість із виплати заробітної плати, яка згідно довідки № 423 від 08 грудня 2021 року складає 169 319 грн. 93 коп. Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КзПП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненним працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 3, 6 ст, 43 Конституції України - Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом Судом встановлено, що за період роботи позивача в КП «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» виникла заборгованість із заробітної плати, яка на час звільнення позивача, станом на 26.11.2021 року останньому не виплачена . Загальна сума заборгованості із заробітної плати на час звільнення склала 169 319 грн. 93 коп. Доказів того, що на час розгляду справи дана заборгованість із заробітної плати перед позивачем погашена, відповідачем суду не надано. З чого суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Виходячи з того, що позовні вимоги позивача задоволені та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992.40 грн., на користь держави , оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 ЗУ «Про с удовий збір».

Outcome: approved