Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «КЗЕСО» про стягнення належних працівнику при звільненні сум, середнього заробітку за час затримки розрахунку та вихідної допомоги. В обґрунтування позову зазначається, що позивач працював на підприємстві з 26.02.2000 року по 09.12.2020 року. Позивач звільнився за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію, однак під час звільнення підприємство не здійснило повний розрахунок із позивачем та не виплатило заробітну плату. Оскільки підприємством допущено порушення порядку розрахунку після звільнення, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку та вихідну допомогу. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій позов просив задовольнити в межах наданої довідки від 21.01.2022 р. В судове засідання представник відповідача не з`явився, проте надав до суду довідку про розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON] від 21.01.2022 р. №18/43. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] . Так, судом встановлено, що [PERSON] працював на ПрАТ «КЗЕСО» з 26.02.2000 року по 09.12.2020 року (а.с.4). 09 грудня 2020 року позивач був звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію. На дату звільнення борг підприємства перед позивачем зі сплати заробітної плати за основним місцем роботи складав 22 310 грн., заборгованість по заробітній платі за сумісництвом становить 6 250 грн., що підтверджується довідкою від 21.01.2022 року № 18/43. Згідно колдоговору, розділ 8 п.8.1.4, працівникам надається одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі двох середніх заробітних плат з розрахунку повного робочого місяця, працівникам підприємства у зв`язку з виходом на пенсію (а.с.7). Станом на момент розгляду справи сума боргу підприємства перед позивачем не змінилась. Відповідно до ст. ст. 116 та 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звільнений з підприємства та з ним не проведено повного розрахунку по заробітній платі. Спору щодо належних звільненому працівникові сум між сторонами не має та така сума загалом складає 28 560 грн., що підтверджується відповідною довідкою підприємства. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру середнього заробітку відповідачем надано розрахунок, згідно якого середньоденний розмір заробітної плати позивача складає 200 грн. 33 коп.. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Згідно абз. 3 п. 4 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. У відповідності до ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Як вбачається з колективного договору трудового колективу ВАТ «Каховський завод електрозварювального устаткування», прийнятого на конференції трудового колективу 14 квітня 2011 року, виходячи з фінансових можливостей, згідно з наказом за рішенням адміністрації або Правління надавати працівникам, як фізичним особам одноразову допомогу в розмірі до двох заробітних плат з розрахунку повного робочого місяця, працівникам підприємствау зв`язку з виходом на пенсію. Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» передбачено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх підписали. З записів у трудовій книжці вбачається, що [PERSON] працював на підприємстві "Каховський завод електрозварювального устаткування" в період з 26.02.2000 року по 09.12.2020 року. Середньомісячний заробіток [PERSON] складає (середня заробітна плата за два останніх повних відпрацьованих місяців (4670 грн. за жовтень + 4070 грн. за листопад) : 2 міс. = 8 740 грн.). Таким чином, сума вихідної допомоги у розмірі двомісячного середнього заробітку складає суму 17 480 грн. (8 740 грн. *2 міс.). З наданих до суду документів та розрахунку вбачається, що борг підприємства перед позивачем складається з суми невиплаченої заробітної плати, яка станом на 02 лютого 2022 року позивачу не перерахована, а тому позивач має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (дата судового рішення), виходячи з середньоденного розміру заробітної плати на рівні 200 грн. 33 коп.. Як зазначено, середньоденний заробіток позивача складав 200 грн. 33 коп., період затримки складає з 09 грудня 2020 по 02 лютого 2022 року, тобто 285 дня, а тому сума яка підлягає стягненню з відповідача - 200,33*285= 57 094 грн.. Враховуючи, що позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1816 грн.

Outcome: partial