Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. У позові вказала, що відповідач є батьком малолітньої, [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач стверджує, що відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На підставі викладеного, прохає суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази в порядку заочного провадження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої, [PERSON] , [INFO] (а. с. 6), яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить позивачку та дитину в скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved