Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

03 листопада 2021 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою в якій зазначила, що вона з відповідачем 03.11.2018 року уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO] . В даний час шлюбні відносини між ними припинено, вона подала до суду заяву про розірвання шлюбу. З відповідачем проживають окремо, відповідач допомоги на утримання дочки не надає, дитина знаходиться на її утриманні, добровільно про сплату аліментів домовитись з відповідачем не вдається, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як дружину у якої проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати. Позивач не може працювати, оскільки доглядає за дитиною, джерел доходу для догляду за дитиною не має. Позивач просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 2000 гривень, починаючи з дати подання позовної заяви до суду та до досягнення [PERSON] [INFO] , трьох років. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 08.12.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не прибула, направила до суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач направив до суду відзив в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання дружини визнає частково лише в частині 300 гривень, в іншій частині просить відмовити, оскільки з нього на користь позивача вже стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму, а саме 1050 гривень, крім того він офіційно не працює, так як за його місцем проживання немає роботи за його професією. Єдиним джерелом його доходу є тимчасові приватні заробітки, від яких він отримує нерегулярний мінливий дохід. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, вказав «у розмірі, який присудить суд», зазначив, що інвалідності не має, проте раніше переносив операцію, медичних документів, що свідчать про неможливість працевлаштування на даний час не має, на обліку як безробітний не перебуває, оскільки протягом найближчого часу має офіційно влаштуватися на роботу до Пулинського лісгоспу. На уточнюючі запитання суду також повідомив, що інших осіб, окрім своєї доньки, на утриманні не має та інші аліменти не сплачує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 листопада 2018 року Хорошівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №68, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя [PERSON] від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO] , що слідує з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Із довідок Хорошівської селищної ради №373 та №372 від 29.10.2021 року слідує, що [PERSON] зареєстрована та проживає разом з дочкою [PERSON] в [ADDRESS] , її чоловік [PERSON] за вищевказаною адресою не зареєстрований та не проживає. Згідно частини 1, частини 4 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно частини 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] , проживає разом із позивачем, знаходиться на її утриманні, позивач не працює, доглядає за дочкою. Враховуючи, що відповідач являється працездатною особою, відомостей того, що він має проблеми зі здоров`ям відповідачем не надано, а тому немає можливість працювати та отримувати заробіток, з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму, таким чином суд приходить до переконання, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] [INFO] трьох років. Окрім того, суд враховує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, та як пояснив у судовому засіданні на даний час він збирає документи для працевлаштування до Пулинського лісгоспу. За таких обставин, суд виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, приходить до висновку, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання дружини, підлягає задоволенню частково в сумі 1300 гривень, оскільки позивач має право на утримання від відповідача до досягнення спільною дитиною трирічного віку, а відповідач має можливість сплачувати такий розмір аліментів та він не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. В решті заявлених позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial