Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 21.12.2012 року до моменту його розірвання згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2018 року. За час шлюбу сторонами було набуте майно, яке наявне на час розгляду справи, а саме земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , площею 0,1000 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222486200:03:006:0037, та житловий будинок загальною площею 217,6 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Оскільки вказане майно зареєстровано на відповідача, то позивач просив суд визнати вказане майно спільною сумісною власністю подружжя та поділити вказане майно між сторонами шляхом визнання за ним 1/2 частини на вказане майно та стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представником надана заява про розгляд справи за відсутності позивача і представника позивача, позов підтримав та просив його задовольнити. У судове засідання відповідачка не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи. Однак, судом встановлено, що в даній цивільній справі судом з`ясовано всі обставини справи, досліджено письмові докази, судові засідання неодноразово відкладались за клопотанням сторони відповідача, тому суд вважав за доцільне закінчити розгляд справи по суті у відсутності учасників процесу. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.12.2012 року. 06.12.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області прийнято рішення по справі № 369/11816/18, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 11.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] за згодою чоловіка [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222486200:03:006:0037, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 33447223 від 11.02.2015 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222486200:03:006:0037, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки [ADDRESS] загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222486200:03:006:0037, вказано, що загальна ринкова вартість земельної ділянки станом на 05.10.2018 року становить 1 334 000,00 грн. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74975803 від 06.12.2016 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок, загальною площею 217,6 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] з надвірним будівлями та спорудами. Згідно Звіту про незалежну експертну оцінку вартості нерухомого майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] , вказано, що загальна ринкова вартість нерухомого майна станом на 05.10.2018 року становить 2 320 000,00 грн. У зв`язку із тим, що сторони між собою не дійшли згоди про поділ майна подружжя, то позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Згідно ст. 60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 СК України Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ст. 71 СК України Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано: П. 19 Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. П. 22 Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. П. 23 Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. П. 24 До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. П. 25 Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В ст. 368 ЦК України вказано, що Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 369 ЦК України Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. За ст. 372 ЦК України Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За встановлених фактичних обставин по справі суд визнає, що спірна земельна ділянка та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами є спільною сумісною власністю подружжя, це майно набуте сторонами за час шлюбу, а тому суд приходить до висновку про те, що вказане майно підлягає поділу між сторонами. З урахуванням викладеного, суд визнає ідеальну частку позивача на спірне майно та залишає це майно у спільній частковій власності позивача та відповідача. Таким чином, суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позивач надав суду належні і допустимі докази в обгрунтування заявлених позовних вимог, і тому позов підлягає задоволенню, і слід: визнати земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3222486200:03:006:0037, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та житловий будинок, загальною площею 217,6 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] з надвірним будівлями та спорудами спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222486200:03:006:0037, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та залишити земельну ділянку у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] ; Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 217,6 кв.м., житловою площею 92,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] з надвірним будівлями та спорудами та залишити житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати: витрати на судовий збір в розмірі 9605,00 грн., витрати на судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 384,20 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22 337 грн. 20 коп.. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу -22 337,20 грн., суд зазначає, що ці витрати пов`язані з розглядом справи, повинні бути співмірними з предметом позову, розмір витрат повинен бути розумним та справедливим. Розмір витрат підтверджується доказами: договором про надання правничої допомоги від 02.09.2019 року, розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу від 20.08.2021 року, актом здачі-прийняття виконаних робіт від 20.08.2021 року, рахунком-фактурою № 026 від 20.08.2021 року, відповідними квитанціями.

Outcome: approved