Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У червні 2020 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] вартості за надані послугиз централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 01.11.2019 позивач підготував для відповідача належним чином оформлений договір № 704482 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та неодноразово запрошував для його укладення відповідача. Договір на даний час так і залишається неукладеним, однак обов`язок оплати вартості спожитої теплової енергії виникає з положень ст.ст. 692, 712 ЦК України. У період з листопада 2019 року по квітень 2020 року відповідачеві надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, однак оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував за комунальні послуги, виникла заборгованість у розмірі 13 287,89 грн. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму на свою користь, а також 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 18,51 грн і судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2020 вказану цивільну справу розподілено до провадження судді Шалпегіної О.Л. Ухвалою суду від 03.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження; розгляд справи вирішено проводити з повідомленням сторін, судове засідання по суті призначене на 22.07.2020. 04.08.2020 по вказаній справі винесено заочне рішення, яким позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» задоволено у повному обсязі. 16.10.2020 вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання по суті призначено на 17.11.2020. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 вказану цивільну справу передано до провадження судді Яцуна О.С. Ухвалою суду від 26.03.2021 цивільну справу прийнято до провадження судді Яцуна О.С., судове засідання по суті призначено на 20.05.2021. Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Від представника відповідача - адвоката Коляди А.С., надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» здійснює постачання теплової енергії в нежитлове приміщення загальною площею 159,20 м2, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , одноосібним власником якого з 24.05.2018 є Позивач. Вказаний факт підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, довідка № 145685946 від 16.11.2018 (а.с. 31-32). На ім`я Відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За період з листопада 2019 року по квітень 2020 року ним було спожито теплову енергію на загальну суму 13 287,89 грн, що підтверджується розрахунком суми основного боргу та розрахунком 3% річних на суму від простроченої суми грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 18,51 грн (а.с. 6-7). Вказане підтверджує, що Відповідач користується послугами, що надаються Концерном «Міські теплові мережі», а тому зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. На адресу Відповідача Позивачем направлялись рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії, факт відправлення підтверджується реєстрами на відправку кореспонденції (а.с. 20-25). Не погоджуючись із заочним рішенням суду, представником позивача - адвокатом Колядою А.С., було подано заяву про перегляд заочного рішення. У заяві зазначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання між сторонами по справі не було укладено, оскільки Відповідач цей договір не підписував. Відповідач отримував незвично високі платіжки від Позивача, тому він звернувся до Запорізької обласної ради за захистом свої прав та інтересів. Отримавши відповідь на своє звернення, відповідач дійшов до висновку, що дані про заборгованість, викладені в позовній заяві та додатках до неї, суперечать інформації, що була надана Позивачем на звернення Запорізької обласної ради. В свою чергу, Позивачем до суду подано пояснення щодо розрахунку заборгованості та відповідний детальний розрахунок. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Нежитлове приміщення, яке належить відповідачеві знаходиться в житловому будинку, а система опалення даного приміщення є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим ані з юридичної, ані з технічної точки зору. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20, ч.ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Обов`язок сплатити вартість теплової енергії законодавець пов`язує не за видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а за фактом її споживання. Суд відхиляє доводи Відповідача про те, що у разі не підписання ним договору про надання послуг, договір вважається неукладеним, виходячи з наступного. У постанові Верховного Суду України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Якщо у нежитлових приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки фактично споживає теплову енергію. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. З придбанням у власність нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку у Відповідача, як його власника, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм. Предметом спору і об`єктом цивільно-правових відносин є надання у належне відповідачу приміщення теплової енергії, яка була фактично отримана споживачем від наявних трубопроводів, розташованих у нежитловому приміщенні. Належне відповідачу нежитлове приміщення знаходиться у житловому будинку та відповідно має загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання. Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією від № 1198 від 03.10.2007 у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. У вказаному нежитловому приміщенні відповідача розподільчий прилад обліку теплової енергії не встановлено, тому згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 нарахування здійснювалися за нормативами (нормами) споживання у відповідності до Керівного технічного матеріалу (КТМ) 204 Україна 244-94, з урахуванням показів комерційного (будинкового) засобу обліку теплової енергії. Враховуючи, що договору між сторонами укладено не було, тому Позивач під час вирахування щомісячного обсягу спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , І поверх, літ. А-2, щомісячно розраховував сплату за використану теплову енергію для надання послуги з централізованого опалення за показами будинкового приладу згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 таким чином: -норма споживання теплової енергії на 1м2 згідно ДБН на двоповерховий будинок складає 175,11 ккал/годину*м2, -величина теплового навантаження на опалення розраховується згідно КТМ 204 України 244-94 складає Qmax = qo*S, де qo - норма витрати теплоти на опалення на 1м2 будівлі, ккал/год*м2, S - площа приміщення споживача, м2. Тому навантаження на опалення нежитлового приміщення складає: 175,11*159,20 м2 = 27 878 ккал/годину. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо того факту, що суми заборгованості, зазначені в позовній заяві та додатках до неї, суперечать сумі заборгованості, зазначеній у відповідях Концерну «Міські теплові мережі» про розгляд депутатських звернень, оскільки у разі незгоди відповідача щодо обсягів подачі теплової енергії у вказане нежитлове приміщення, а відтак і розмірів (розрахунку) теплового навантаження, сторона відповідача мала звернутись до Концерну «МТМ» з приводу неякісно наданих послуг протягом опалювального періоду. Відповідач зі скаргами на якість наданих Концерном «МТМ» послуг не звертався, докази іншого в матеріалах справи відсутні. В свою чергу, Позивачем надано пояснення та відповідні розрахунки для підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві. Обов`язок вчинення дій, спрямованих на укладення договору на постачання теплової енергії, покладається саме на споживача. Не вчинення таких дій має наслідком безоплатне споживання поставленої теплової енергії, що суперечить положенням Закону України «Про теплопостачання». Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідач порушив правила оплати послуг з централізованого опалення, відтак, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги в розмірі 13 287,89 грн та 3% річних в розмірі 18,51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved