Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Територіального сервісного центру № 3541 РСЦ ГСЦ МВС в Кіровоградській області про визнання права власності на автомобіль. В обґрунтування вимог посилається на те, що 12.06.2019 уклав з [PERSON] договір позики у формі розписки, у відповідності до якого він надав [PERSON] грошову позику в розмірі 150 200 грн., терміном на 2 місяці, зі строком повернення до 12.08.2019. В разі неможливості повернення коштів [PERSON] зобов`язавсявідчужити/здійснити перереєстрацію належного йому транспортного засобу: NissanPrimera, загальний легковий седан-В, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір сірий, д/н [NUMBER] , що належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 06.02.2019, на користь позикодавця. Грошові кошти передані боржнику про що складена розписка. Станом на 28.01.2021, кошти відповідачем не повернені.Договором між сторонами/розпискою передбачено альтернативне виконання позики: шляхом повернення коштів або шляхом перереєстрації транспортного засобу. При усному зверненні 16.12.2020 до ТСЦ 3541 йому відмовлено в перереєстрації транспортного засобу. В зв`язку з цим просить визнати за ним, право власності на транспортний засіб:NissanPrimera, загальний легковий седан-В, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір сірий, д/н [NUMBER] . Територіальний сервісний центр № 3541 РСЦ ГСЦ МВС в Кіровоградській області подав відзив, в якому зазначив, що не може бути відповідачем у справі, оскільки є органом, який проводить реєстраційні дії. Право власності позивача не оспорює. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Вишня Г.В. вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, просила задовольнити. Представник Територіального сервісного центру № 3541 РСЦ ГСЦ МВС в Кіровоградській області Борисенко Н.В. позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що12.06.2019 [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 150 200 грн., терміном на 2 місяці, зі строком повернення до 12.08.2019, що зафіксовано в розписці. В разі неможливості повернення коштів [PERSON] зобов`язався відчужити/здійснити перереєстрацію належного йому транспортного засобу:NissanPrimera, загальний легковий седан-В, 2003 року випуску, номер шасі [NUMBER] , колір сірий, д/н [NUMBER] на користь [PERSON] . Станом на 28.01.2021 грошові кошти не повернені, тому [PERSON] просить визнати право власності на автомобіль. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах, інші документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, рішення суду. Заявляючи вимогу про визнання права власності на автомобіль [PERSON] зазначає, що він є власником автомобіля на підставі договору позики, а відповідач [PERSON] не визнає його право власності. Однак, чинним законодавством не передбачено визнання права власності за позивачем у заявлений ним спосіб, оскільки між сторонами виникли відносини, які регулюються ст. 1046 ЦК України. Договори застави чи іпотеки, якими сторони забезпечили б виконання зобов`язання за договором позики, між сторонами не укладалися. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, апозичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Враховуючи зазначене, позивачем обраний спосіб захисту, який законом не передбачений. Натомість, [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду з позовом в порядку ст. ст. 526, 1054 ЦК України. Оскільки, не узгоджуються з законом вимоги позикодавця визнати за ним право власності на автомобіль замість стягнення заборговані за позикою, навіть, при наявності відповідного договору між сторонами, (ВС/КЦС, № 369/1366/16-ц, 07.02.19) позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 1046 ЦК України,

Outcome: dismissed