Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

[PERSON] 19 липня 2021 року звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Вознесенський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про встановлення батьківства. В обґрунтування позову вказує, що від спільного проживання з 2007 по 2010 рік з відповідачем [PERSON] , [INFO] , в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини були записані відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. З відповідачем разом не проживають з 2010 року, донька проживає з позивачем та перебуває на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку з чим позивач була вимушена звернутись до суду. Представник позивача судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явився. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Третя особа надала заяву про розгляд справи без їх представника, проти позову не заперечували. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи із наступного. Встановлено, що [INFO] у позивача у справі, [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Таборівської сільською радою Вознесенського району Миколаївської області 02.12.2008 року складено відповідний актовий запис №30. Проте, на час народження доньки [PERSON] , перебувала у фактичних шлюбних відносинах (без реєстрації шлюбу) із відповідачем у справі [PERSON] , а отже в Свідоцтві про народження дитини батьком дитини записано зі слів позивача, саме [PERSON] .. З відповідачем не проживають з 2010 року. Відповідач в свою чергу з грудня 2010 року не підтримує будь-яких відносин з [PERSON] , не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Відповідно до положень ст.ст.124,125,126 СК України, [PERSON] ухилився подати заяву до Відділу реєстрації актів цивільного стану про походження доньки [PERSON] від позивача у справі та визнання за ним батьківства, тому реєстрація народження доньки [PERSON] органом реєстрації була здійснена на підставі положень ст.135 СК України. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2,3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved