Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

07.09.2021 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , вирішити питання судових витрат. Вимоги вмотивовані тим, що відповідачка є рідною сестрою позивачки та проживає за тією ж адресою, що і [PERSON] , а саме в будинку [ADDRESS] , але займає його відокремлену частину, яка значиться як квартира [ADDRESS] , має малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , під час реєстрації народження дитини відомості про батька внесені зі слів матері. Від самого народження дитини і до останнього часу уся рідня надає допомогу відповідачці для утримання дитини, оскільки [PERSON] ніколи не працювала, а отримані кошти, в тому числі і соціальну допомогу, витрачала на власні потреби. Сестри відповідачки проводили ремонт та прибирання в оселі відповідачки, купували продукти харчування та одяг для дитини. Весь час відповідачці робилися зауваження з приводу належного догляду та виховання дитини, однак жодних висновків остання не зробила, продовжує зловживати спиртними напоями. У зв`язку із заборгованістю за комунальні послуги у житлі [PERSON] відключено газопостачання, дров відповідачка не заготовляє, а тому взимку в будинку холодно. Сім`я відповідачки перебуває на обліку як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. У період з 18.10.2019 по 01.07.2020 донька відповідачки перебувала у Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області. За час її перебування у даному центрі відповідачка спочатку її навідувала, але у період з 11.12.2019 і до 30.06.2020 не навідала жодного разу. Після повернення дитини додому відношення матері до неї не змінилося, відповідачка ніде не працює, проживає у непридатних для проживання умовах, дитиною не займається, зловживає спиртними напоями та тісно спілкується із особами, які зловживають спиртними напоями, ночує у чужих людей, куди за собою водить дитину. Крім того, відповідачка часто та на тривалий час дитину залишає вдома саму без нагляду та без продуктів харчування, може більше доби не повертатися додому. У житлі відповідачки більше 10 років проживає сторонній хворий чоловік 70 років [PERSON] , пенсію якого отримує та витрачає відповідачка на спиртне, яке розпиває разом із [PERSON] та іншими особами. Дитина не має своєї кімнати та окремого спального місця, спить разом із відповідачкою, не має стола, за яким може вчити уроки. При спілкуванні із донькою відповідачка підвищує на дитину голос, ображає її, використовує грубі та нецензурні слова, не проявляє до неї уваги та любові, не цікавиться її самопочуттям та настроєм. У квітні 2021 року [PERSON] потрапила у лікарню, а тому позивачка забрала дівчинку до себе. Коли відповідачка прийшла з лікарні, дитина відмовилася повертатися до матері. До школи дитину збирала позивачка із сестрами, спілкується із вчителькою щодо навчального процесу та успіхів [PERSON] . Дитина доглянута, одягнута по сезону, забезпечена всім необхідним для навчання. На усі звернення позивачки до відповідачки щодо зміни свого способу життя остання реагує агресивно і не робить жодних висновків. Щодо відповідачки складалися протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1,2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Поведінка [PERSON] неодноразово була предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Охтирської міської ради, 11.01.2020 на засіданні комісії піднімалося питання щодо позбавлення її батьківських прав, проте ситуація на даний час залишається незмінною, що і стало підставою для подачі даної позовної заяви. 14.09.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з викликом сторін. Відповідачка [PERSON] правом на подачу відзиву не скористалася. 10.11.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавала, правом на подання відзиву не скористалася, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.ст.128,130 ЦПК України для повідомлення відповідачки про розгляд її справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачка повідомлена в установленому законом порядку. Представник органу опіки та піклування (виконавчого комітету) Охтирської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Приймаючи до уваги згоду позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками у свідоцтві про народження якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). При цьому з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України для призначення допомоги вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері (а.с.7). Згідно матеріалів справи позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є рідними сестрами (а.с.4,5,10,39). Відповідно до довідки № 103 від 19.08.2021, виданої квартальною уповноваженою квартального комітету «Восьма сотня» [PERSON] , [PERSON] з 20.04.2021 та по даний час проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Питання виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , неодноразово виносилося на обговорення засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Охтирської міської ради, що підтверджується витягом з протоколу № 10 від 11.10.2019 та № 1 від 11.01.2020. Відповідно ухвалено відділу з питань соціальної підтримки сім`ї, дітей та молоді УСЗН взяти сім`ю [PERSON] під соціальний супровід, службі у справах дітей влаштувати малолітню [PERSON] в Сумській центр соціально-психологічної реабілітації дітей області; [PERSON] створити належні житлово-побутові умови, влаштувати співмешканця [PERSON] до будинку-інтернату для громадян похилого віку, піклуватися про дитину, відвідувати її у закладі та забезпечувати необхідним, враховуючи, що дитина буде перебувати не на повному державному утриманні (а.с. 11,12). Крім того, неодноразово обстежувалися умови проживання відповідачки [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] , про що складені відповідні акти від 07.10.2019, 10.08.2020 та 03.09.2020, згідно яких зазначене, що дитина проживає у незадовільних матеріально-побутових умовах, санітарно-гігієнічні норми не дотримуються, мати приділяє недостатньо уваги навчанню і вихованню доньки, 10.08.2020 на момент відвідування мати з дитиною знаходилася за адресою: [ADDRESS] , була в стані алкогольного сп`яніння, не працює, зі слів перебуває на обліку в центрі зайнятості. Мати попереджена про наслідки вживання алкоголю та неналежного виконання батьківських обов`язків, про недопустимість жорсткого поводження та застосування фізичної сили до дитини (а.с. 13,14,15). При цьому за результатами відвідування [PERSON] за місцем її мешкання, на адресу голови комісії з питань захисту прав дитини та начальника служби у справах дітей направлено листи т.в.о. начальника Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області Юрка О.М. від 13.08.2020 № 9873, начальника управління соціального захисту населення Охтирської міської ради Малікіної О.І. від 09.10.2019 № 6672, від 10.01.2020 № 267 щодо неможливості подальшого проживання у таких умовах неповнолітньої дитини [PERSON] та вжиття відповідних заходів стосовно даної сім`ї, оскільки у будинку за адресою: [ADDRESS] газопостачання за несплату боргів перекрите, водою користуються з колодязя, дрова на зимовий період не заготовлені, санітарно-гігієнічні умови не дотримуються. В кімнаті 1 ліжко та диван, які закидані брудними речами, постільна білизна відсутня, на вікнах брудні штори, підлога не заметена, в будинку неприємний запах, відсутнє місце для сну та навчання дитини. Стіни та стеля закопчені від користування дров`яною пічкою, вікна потребують утеплення та ремонту, в будинку холодно. В помешканні проживає незрячий пенсіонер [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою в будинку знаходилися двоє чоловіків та [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння та вживали спиртні напої. В будинку безлад, неприємний запах від цигарок, власник помешкання [PERSON] , який перебував у сильному алкогольному сп`янінні, повідомив що відповідачка по справі допомагає йому по господарству та залишається ночувати разом з донькою у помешканні, в якому лише один диван. Зі слів представників ЗОШ № 8, дівчинка приходить до школи неохайна, мати не приділяє належної уваги догляду за дитиною, дівчинка неодноразово мала захворювання, пов`язані із недотриманням елементарних санітарно-гігієнічних норм, педикульоз. Продукти харчування відсутні, про повноцінне раціональне харчування мова взагалі не йде. Сім`я [PERSON] у відділі з питань соціальної підтримки сім`ї, дітей та молоді управління соціального захисту населення перебуває на обліку та під соціальним супроводом, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Із відповідачкою неодноразово проводились бесіди про недопущення безвідповідального ставлення до виконання покладених на неї батьківських обов`язків та щодо зловживання спиртними напоями, проте остання жодних зобов`язань не виконує. (а.с. 16,17,18). Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується постановами Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.10.2019 № 583/4215/19, провадження 3/583/1199/19; від 21.09.2020 № 583/3000/20 провадження № 3/583/1051/20 (а.с. 49,50). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили встановлені судом фактичні обставини та кожна окремо пояснили, що відповідачка зловживає алкогольними напоями, бажання працювати не виявляє, веде аморальний спосіб життя, за дитиною не доглядає та не приділяє їй уваги, не забезпечує дитину їжею, одягом. Неповнолітня дочка відповідачки не має окремого облаштованого місця для відпочинку та навчання, а в ті моменти, коли відповідачка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, дитина боїться матері, оскільки остання неодноразово погрожували їй. Крім того дитина часто перебуває у компанії нетверезих чоловіків, з якими її мати спільно вживає алкогольні напої Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно вимог ч.ч. 1, 7 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За приписами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що права батьків і дітей становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у право на повагу до приватного і сімейного життя. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, однак права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, які повинні бути в першу чергу враховані судом, виходячи із об`єктивних обставин спору. Відповідно до ч. ч.1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями ст. 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В ч. 1 ст. 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, зокрема, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що має систематичний та постійних характер, та має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідачки, її поведінки, а також достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості матері, як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню її малолітньої доньки [PERSON] . Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства та досліджені докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратила інтерес до своєї малолітньої доньки, участі у її вихованні не приймає, життям дитини не цікавиться. Зокрема, відповідачка тривалий час зловживає спиртними напоями, не проявляє батьківської турботи відносно дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом здоров`я доньки, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, за що неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності. При цьому відповідачка належних висновків не зробила, продовжує вести аморальний спосіб життя та нехтувати обов`язками матері дитини, що на переконання суду свідчить про відсутність у неї наміру змінювати спосіб життя, тобто є проявом свідомої байдужості як до подальшої долі власної дитини, так і до вирішення даного питання, при цьому позивачкою надано беззаперечні докази на підтвердження ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та її винної поведінки. За приписами ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, згідно висновку органу опіки та піклування Охтирської міської ради від 18.10.2021 вихідний № 01-14/3784 позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки дитиною опікується сім`я рідної тітки, де [PERSON] люблять, піклуються про неї, створили нормальні умови для її повноцінного розвитку та виховання, дівчинка категорично відмовляється жити з матір`ю, яка веде аморальний спосіб життя, не працює, живе у своє задоволення, на тривалий час залишала дитину у холоді, без їжі, часто водила доньку разом з собою в компанії сторонніх осіб, де зловживають спиртними напоями, використовують ненормативну лексику, влаштовують бійки та сварки в присутності дитини. Помешкання, де проживає сім`я [PERSON] , не відповідає санітарно-гігієнічним вимогам: в одній кімнаті проживає мати зі своїм співмешканцем, для дитини немає окремого ліжка, місця для навчання, в будинку холодно, не підключений газ, немає дров для опалення, в приміщенні та на подвір`ї безлад, бруд. Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги зазначений висновок органу опіки та піклування Охтирської міської ради щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки він містить дані, що об`єктивно характеризують відповідачку як особу, що за власним бажанням ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини. В п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. На переконання суду відповідачка не бажає змінювати поведінку щодо дитини, по причині зловживання спиртними напоями не бере участі у вихованні дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим зв`язок між матір`ю та донькою втрачено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що втручання у приватне та сімейне життя відповідачки у виді позбавлення її батьківських прав є винятково виправданим і необхідним заходом, беручи до уваги встановлені обставини справи, що узгоджується із положеннями діючого законодавства та відповідає якнайкращим інтересам дитини. Суд зазначає, що застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав слугуватиме захистом прав дитини у вирішенні життєвих питань та реалізації прав на гарантований державою соціальний захист. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці її право, передбачене ст. 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] у разі зміни її поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідачки та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно доньки, у зв`язку з чим наявні підстав для задоволення позовних вимог. Питання про судові витрати по справі підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved