Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 13 липня 2021 року представник позивача в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 20\~000, 00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 20\~000, 00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які народилися [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 16.04.2020 року. З моменту фактичного припинення шлюбу між позивачем та відповідачем, діти перебувають на утриманні матері, при цьому діти ростуть та потребують нового одягу, взуття, збалансованого харчування, щорічного оздоровлення. Дітям необхідний культурний розвиток, що полягає у відвідуванні дитячих розважальних закладів та кафе. Усі ці витрати, а також на лікування та спортивний розвиток несе позивач самостійно, так як відповідач ухиляється від утримання спільних дітей. Разом з тим, відповідач є здоровим та працездатним, на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків не має, працює на морських судах та має достатній розмір доходу, що цілком дозволяє відповідачу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 20\~000, 00 грн. на кожну дитину. При цьому, позивач вважає, що факт розірвання шлюбу між батьками жодним чином не повинен негативно впливати на якість та рівень забезпечення дітей. ІІ. Виклад позиції відповідача. 21.01.2022 року представник відповідача подав відзив на позов. Вказав, що позовні вимоги визнаються частково у розмірі 5\~000, 00 грн. на кожну дитину, оскільки відповідач є моряком та за специфікою роботи має нерегулярний дохід, ходить в рейс один раз на рік та у періоди перебування на суші теж має нести витрати на забезпечення свого рівня життя. Додатково зазначив про хибність тверджень позивача щодо несення витрат на утримання доньок виключно нею. Так, після розірвання шлюбу відповідач щомісячно надає позивачу грошові кошти на утримання дітей у сумі не менше 10\~000, 00 грн., а також особисто купує дітям одяг, іграшки, у разі потреби ліки, організовує відпочинок. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.09.2021 року. 16.09.2021 року представник позивача подала клопотання про приєднання доказів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2021 року витребувано докази з Державної прикордонної служби України, Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, ТОВ «Марлоу навігейшн Україна». Судове засідання відкладено на 21.10.2021 року. У зв`язку з неявкою відповідача та ненадходженням витребуваних доказів судове засідання відкладено на 23.11.2021 року. За клопотанням відповідача розгляд справи відкладено на 14.12.2021 року. 29.11.2021 року з Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків надійшла інформація щодо витребуваних доказів. 14.12.2021 року з Державної прикордонної служби України надійшли витребувані докази. За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 24.01.2022 року 21.12.2021 року представник позивача подала заяву про приєднання до матеріалів справи доказів. 21.01.2022 року представник відповідача подав відзив на позов. У судове засідання позивач не з`явилася, 24.01.2022 року адвокат Петрова О.О. діючи в інтересах позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Долучила заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. У судове засідання відповідач не з`явився, 24.01.2021 року адвокат Пацалова Т.В. діючи в інтересах відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі та участі відповідача. Вказала, що відповідачем позовні вимоги визнаються частково з урахуванням доводів викладених у відзиві. Витрати на правову допомогу просила стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якщо клопотання про розгляд справи заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.04.2020 року розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 жовтня 2015 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №1229. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №648 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №647 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно довідок про реєстрацію місця проживання - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 27.12.2016 року. Згідно довідки №04-18/225 від 30.06.2021 року [PERSON] та [PERSON] є вихованками Херсонської початкової школи №7 ХМР з 03.08.2020 року. Довідкою №04-18/225 від 30.06.2021 року підтверджено, що за період з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року [PERSON] сплатила 5\~970, 00 грн. на харчування доньок в Херсонській початковій школі №7 ХМР. Відповідно довідки №04-18/225 від 30.06.2021 року за період з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2021 року [PERSON] сплатила 5 970, 00 грн. за додаткові освітні послуги доньок в Херсонській початковій школі №7 ХМР. Згідно даних ЄДР транспортних засобів за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб «АУДІ А7», 2011 р.в., що підтверджено листом №31/21/5-63аз від 19.07.2021 року Згідно листа від 19.07.2021 року за вих. №1/43 ТОВ «МАРЛОУ НАВІГЕЙШН Україна» надавала [PERSON] посередницькі послуги з працевлаштування на судах іноземних судновласників. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта індексний номер інформаційної довідки 275143406 від 16.09.2021 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; земельної ділянки кадастровий номер 6510136900:01:001:0499; будинку [ADDRESS] . Згідно листа від 20.09.2021 року за вих. №1/8-563/02-165пп/21 Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, за даними Державного реєстру моряків [PERSON] , [INFO] має дійсні кваліфікаційні документи моряка, видані капітаном Херсонського морського порту. За інформацією з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, в період з 01.01.2019 по 19.11.2021 року [PERSON] неодноразово перетинав кордон України. 12.05.2021 року між [PERSON] та ТОВ «МАРЛОУ НАВІГЕЙШН Україна» укладено контракт найму моряка на умовах 4 місяці (дата закінчення найму 13.09.2021 року) з базовою місячною заробітною платою 4\~500, 00 дол. США. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогамист.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на утримані обох батьків, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи і не спростовується сторонами. Позивач стверджує, що від відповідача матеріальна допомога на утримання спільних дітей надходить не систематично та у розмірі не достатньому для забезпечення належного рівня проживання, гармонійного розвитку(фізичного, морального) та відпочинку дітей відповідно до їх віку, чим утруднюється належне утримання позивачем дівчат та з урахуванням того, що допомога повинна носити систематичний характер та достатній розмір позивачка просить суд стягнути за судовим рішенням суму грошових коштів у розмірі 20 000, 00 грн. у якості аліментів на утримання кожної дитини. Позивач стверджує, що відповідач має можливість саме у такому розмірі надавати допомогу. Суд констатує, що аліменти це платіж, спрямований на утримання дітей, і повинен бути достатнім для цього та співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі, необхідному для їх життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тобто їх гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом рекомендованого розміру прожиткового мінімуму для дитини. Відповідно до\~ст.\~7\~ЗУ «Про\~державний бюджет\~України на\~2021\~рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні; Судом також встановлено, що відповідач визнає свій батьківський обов`язок, щодо надання матеріальної допомоги та прийняття участі у вихованні дітей та не відмовляється від його виконання і вказує про можливість надання матеріальної допомоги на утримання дітей у розмірі 10 000,00 грн., тобто по 5000,00 грн. на кожну дитину. Вважає, що такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення дітей. Крім того, наявні в матеріалах справи докази підтверджують добровільне надання відповідачем допомоги на утримання дітей, у вигляді купівлі одягу, проведення спільного дозвілля, суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено виконання відповідачем обов`язку по наданню допомоги позивачу на утримання дітей. Разом з тим, судом із досліджених доказів про заробітну плату відповідача, наявність нерухомого та рухомого майна, відомостей про працевлаштування встановлено про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] у більшому розмірі ніж мінімально встановлений законом та визначений самим відповідачем, як достатній. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд критично ставиться до доводів позивача про можливість відповідачем сплачувати аліменти на її користь на утримання малолітніх дітей у заявленому розмірі, оскільки належними та допустимим доказами не доведено можливість відповідача сплачувати саме у сумі 20 000, 00 грн. на кожну дитину, як і не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача доходу, який би дозволяв сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі щомісячно. Долучені до позову докази дають суду підстави дійти висновку, що відповідач має мінливий заробіток та не має постійного місця працевлаштування (з огляду на специфіку професії моряка), крім того позивачем не доведено, що відповідач має можливість стабільно протягом року сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Також витрати які позивачка несе на лікування та спортивний розвиток дітей за своєю природою є додатковими витратами та не охоплюються аліментними зобов`язаннями, у зв`язку з чим за бажання такі витрати можуть буди стягнуті у порядку передбаченому ст. 185 СК України. Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи, наявність у сторін малолітніх дітей, відсутність між сторонами домовленості щодо розміру участі обох батьків в їх утриманні, діючи виключно в найкращих інтересах дітей при вирішенні питання з виконання обов`язку батьками якнайкращого забезпечення права дітей на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя до досягнення дітьми повноліття, підтвердження відповідачем наявності у нього можливості забезпечувати малолітніх [PERSON] та [PERSON] у більшому розмірі ніж мінімально встановлений законом та фактичне здійснення такого забезпечення протягом минулого періоду, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків та відсутність доказів про систематичність надання такої допомоги добровільно, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати своїх дітей та вважає справедливим та законним присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000, 00 грн. щомісячно, на кожну, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 13 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Докази, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду, ураховуючи задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір визначений за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 908, 00 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial