Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] померла їх мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Горохівської сільської ради Миколаївської області, яка була надана на праві постійного користування спадкодавиці особисто; та земельної ділянки площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Горохівської сільської ради Миколаївської області, яку мати успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , але не встигла оформити належним чином свої спадкові права. Після смерті матері в рівних частках спадщину за законом прийняли позивачка [PERSON] разом з братом [PERSON] . Їхній брат [PERSON] не встиг оформити належним чином свою частку спадкового майна після смерті матері, оскільки помер [INFO] . Після смерті брата спадщину за законом прийняла його сестра, позивачка [PERSON] . При зверненні до Снігурівської державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено в оформленні спадкових прав на вище вказані земельні ділянки зв"язку з тим, що ними подано правовстановлюючі документи на спадкове майно, що посвідчують право постійного користування землею, а не право власності спадкодавців. Крім того, нотаріусом також надано роз"яснення, що позивачами подано до нотаріальної контори державний акт на право постійного користування землею на ім"я " [PERSON] ", тоді як спадкодавиця згідно свідоцтва про смерть та інших документах була " [PERSON] ". Такі розбіжності в державному акті з паспортними даними створюють перешкоди в реалізації права на спадкування. Враховуючи викладене, позивачі просять встановити факт належності державного акта на право постійного користування землею І-МК № 012491, виданого Баратівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 24 жовтня 1996 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1796, на земельну ділянку площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану в межах території Горохівської (колишньої Баратівської) сільської ради Миколаївської області, [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, позивач [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] право постійного користування на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Горохівської сільської ради Миколаївської області, що належала померлій на підставі державного акту на право постійного користування землею І-МК № 012491 від 24 жовтня 1996 року та право постійного користування на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Горохівської сільської ради Миколаївської області, яку [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , але не встигла оформити спадкові права належним чином, що належала йому на підставі державного акту на право постійного користування землею І-МК № 012492 від 24 жовтня 1996 року. Позивач [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , право постійного користування на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Горохівської сільської ради Миколаївської області, яку він успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але не встиг оформити спадкові права належним чином, що належала померлій на підставі державного акту на право постійного користування землею І-МК № 012491 від 24 жовтня 1996 року, та право постійного користування на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Горохівської сільської ради Миколаївської області, яку [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , але не встигла оформити спадкові права належним чином, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею І-МК № 012492 від 24 жовтня 1996 року. У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачі надали суду заяви про проведення судового засідання в їх відсутність, позовні вимоги підтримують повністю та просили про їх задоволення, судові витрати просили з відповідача не стягувати. Представник відповідача згідно з поданою заявою також просив справу розглядати у відсутність представника Горохівської сільської ради, позовні вимоги позивачів визнають. Представник третьої особи Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області у зв"язку з великою завантаженістю просили справу слухати без представника державної нотаріальної контори, згодні з рішенням на розсуд суду. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Червоний Промінь Снігурівського району Миколаївської області помер батько позивачів [PERSON] , що підтверджується наданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 22 лютого 2007 року (а.с.22). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 0,75 га наданої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Горохівської сільської ради Миколаївської області (бувшої Баратівської сільської ради), яка йому належала на підставі державного акта на право постійного користування землею серії І-МК № 012492, виданого Баратівською сільською Радою народних депутатів 24 жовтня 1996 року на підставі рішення Баратівської сільської Ради народних депутатів від 16 січня 1996 року № 2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1795 (а.с.25). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (мати позивачів), яка спадщину прийняла як така, що була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] з квітня 1981 року по день смерті [INFO] , що підтверджується довідкою Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 12.03.2007 року (а.с.129). Згідно спадкової справи № 355/2007 заведеної Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 13 серпня 2007 року до майна померлого [PERSON] , спадкоємиця [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою від 13.08.2007 року про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] , яку нотаріусом прийнято та зареєстровано у книгу обліку спадкових справ за № 786. Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємицею підтверджено. 13 серпня 2007 року нотаріусом видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер 4825780700:19:000:0048 площею 2,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на грошові вклали з відповідними відсотками та компенсаціями. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні (а.с. 112-128). Мати позивачів, [PERSON] за життя не встигла оформити належним чином свої спадкові права на земельну ділянку площею 0,75 га наданої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Горохівської сільської ради Миколаївської області (бувшої Баратівської сільської ради), після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки померла [INFO] в с.Червоний Промінь Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується наданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 07 вересня 2010 року (а.с.21). Після її смерті відкрилася спадщина, окрім земельної ділянки, яку вона успадкувала після смерті чоловіка, але не встигла належним чином оформити спадкові права, також на земельну ділянку площею 0,75 га наданої їй для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Горохівської сільської ради Миколаївської області (бувшої Баратівської сільської ради), яка їй належала на підставі державного акта на право постійного користування землею серії І-МК № 012491, виданого Баратівською сільською Радою народних депутатів 24 жовтня 1996 року на підставі рішення Баратівської сільської Ради народних депутатів від 16 січня 1996 року № 2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1796 (а.с.24). Однак, згідно наданого вище вказаного державного акту серії І-МК № 012491 від 24 жовтня 1996 року, дані особи на ім"я якої посвідчено право постійного користування землею та померлої [PERSON] різняться в частині даних імені спадкодавиці, а саме зазначено " [PERSON] " замість вірного " [PERSON] ". Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її діти - дочка [PERSON] (позивачка у справі) та син [PERSON] , які спадщину прийняли в рівних частках (по 1/2 частці). Як вбачається з копії спадкової справи № 230/2012, заведеної в Снігурівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області 15 серпня 2012 року до майна померлої [PERSON] , спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами від 15.08.2012 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , які нотаріусом прийнято та зареєстровано у книгу обліку спадкових справ за № 538,539. [PERSON] прийняв спадщину як такий, що був зареєстрований та проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] з квітня 1981 року по день смерті [INFO] , що підтверджується довідкою Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області № 1015 від 30.03.2011 року. Окрім того, [PERSON] згідно поданої заяви надав згоду на подання прийняття [PERSON] заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері та просив вважати її такою, що прийняла спадщину своєчасно. Згідно складеного заповіту від 19 листопада 2008 року, [PERSON] заповідала [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 4825780700:19:000:0048 площею 2,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та [PERSON] земельну ділянку площею 2,96 га для ведення сільськогосподарського виробництва. Родинні відносини між спадкодавицею та спадкоємцями підтверджено. 28 серпня 2014 року нотаріусом видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер 4825780700:19:000:0048 площею 2,96 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 04 червня 2019 року нотаріусом видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер 4825780700:19:000:0049 площею 2,9638 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також 21 вересня 2019 року нотаріусом видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, розташованого за адресою по [ADDRESS] ; спадкоємцем за законом 1/2 частки спадкового майна є [PERSON] . Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні (а.с. 52-82). Син спадкодавиці (брат позивачів) [PERSON] також за життя не встиг оформити належним чином свою частку спадкового майна на земельні ділянки площею 0,75 га наданої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Горохівської сільської ради Миколаївської області (бувшої Баратівської сільської ради) після смерті матері [PERSON] , так як помер [INFO] в с.Червоний Промінь Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується наданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 11 серпня 2015 року (а.с.23). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його сестра - [PERSON] (позивачка у справі), яка спадщину прийняла шляхом подання в шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, яку нотаріусом прийнято та зареєстровано у книгу обліку спадкових справ за № 33. Вказане підтверджено даними спадкової справи № 22/2016, заведеної державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В. 20 січня 2016 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємицею підтверджено. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні. Згідно довідки Баратівської сільської радивід 18.08.2015, [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований і проживав сам (а.с.83-108). Постановами завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В. від 01 вересня 2021 року та 04 вересня 2021 року позивачам відмовлено у прийнятті документів для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частці за кожним на земельні ділянки, надані в постійне користування для ведення особистого підсобного господарства, розміром по 0,75 га кожна, які розташовані в межах Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем частки майна яких був [PERSON] , який помер [INFO] , який спадщину прийняв, але не встиг оформити свої спадкові права належним чином, у зв"язку з тим, що надано документи, які посвідчують право постійного користування землею, а не право власності спадкодавців. Крім того, нотаріусом надано роз"яснення про те, що до нотаріальної контори надано державний акт на право постійного користування землею на ім"я " [PERSON] ", тоді як згідно свідоцтва про смерть померла " [PERSON] " (а.с.26-27). Відповідно до рішення Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 26 липня 2019 року № 16, Горохівська сільська рада Миколаївської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Як визначено у п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - далі Закон № 561-XII), постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. 19 Закону № 561-XII, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема, для особистого підсобного господарства. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст.23 Закону № 561-XII). У ст. 56 Закону № 561-XII зазначено, що для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. 01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25.10.2001, згідно з ч.1 ст.92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Суд бере до уваги позицію ВП ВС у постанові від 23.06.2020 у справі №179/1043/16-ц, яка з урахуванням позиції ВП ВС, висловленій у постанові від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 прийшла до наступного висновку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою (постанова ВП ВС від 05.11.2019 у справі № 906/392/18). Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки (ст.1261 ЦК України). У відповідност до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунках - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцям, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, дані особи, на ім`я якої посвідчено право постійного користування землею за державним актом серії І-МК № 012491 від 24 жовтня 1996 року та померлої [PERSON] різняться в частині даних імені спадкодавиці, а саме зазначено " [PERSON] " замість " [PERSON] ". Інші дані повністю співпадають. Згідно листа голови Горохівської сільської ради Миколаївської області Ірини Шевчук від 27.10.2021 року №940, згідно чинного законодавства сільська рада не має можливості внести виправлення в державний акт чи видати його дублікат (а.с.36). У зв`язку із набуттям чинності з 01 січня 2013 року Закону України "Про державний земельний кадастр" та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" позивачі не можуть поновити чи отримати дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянку у позасудовому порядку. В силу п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При цьому, фактична належність спадкодавиці спадкового майна підтверджується довідкою Баратівського старостинського округу № 1 Горохівської сільської ради Миколаївської області від 06.12.2021 за № 730, якою підтверджено, що відповідно до даних погосподарської книги № 11 2006-2010 рр. Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , дійсно мала в постійному користуванні 0,75 га землі для ведення особистого селянського господарства (а.с.39). Окрім згідно довідки Баратівського старостинського округу № 1 Горохівської сільської ради Миколаївської області від 13.11.2021 за № 716 слідує, що така особа як [PERSON] на території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області ніколи не проживала (а.с.37). Зазначену невідповідність в державному акті серії І-МК № 012491 від 24 жовтня 1996 року на право постійного користування землею у написанні імені спадкодавиці суд рахує помилкою, якої допустився орган, що його видавав. Надання земельної ділянки саме померлій [PERSON] об"єктивно підтверджена вище вказаними доказами. Крім того, той факт що в державному акті сільською радою при його видачі допущено помилку в написанні імені користувача - Горохівська сільська рада визнає. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що право постійного користування землею відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, а також те, що позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , а та в свою чергу після смерті чоловіка [PERSON] , та позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , а той в свою чергу після смерті матері [PERSON] , заявники довели факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право постійного користування земелею серії І-МК № 012491 від 24 жовтня 1996 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачами в рівних частках в порядку спадкування права постійного користування земельними ділянками. На прохання позивачів суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved