Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позову зазначають, що на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 08.02.2019 року № 132-р, [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Підставою для надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, було рішення Рівненського міського суду від 21 грудня 2018 року у справі № 569/11909/18 про позбавлення матері [PERSON] батьківських прав та вирок Здолбунівського районного суду від 12 січня 2018 року у справі № 569/2056/17 про засудження батька дитини [PERSON] . Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 10.10.2019 № 999-р, [PERSON] направлений на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації ДУ "Личаківська виправна колонія" №30 батько дитини [PERSON] звільнений по кінцю терміна відбування покарання 2 грудня 2020 року. Після звільнення вибув за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідно до інформації Рівненського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді вбачається, що [PERSON] двері не відчиняє, на виклики з`явитися до служби не реагував, причини неявки не повідомив. Питання про виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини. Органом опіки та піклування Рівненського міськвиконкому №08-1814 від 11.10.2021 прийнято рішення про доцільність позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач свідомо не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться життям дитини, його здоров`ям, зростанням і розвитком. Не надає жодної допомоги у вихованні чи матеріальному утриманні дитини. Відповідно до вимог ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини. Представник позивача в судовому засідання підтримала обґрунтування позовних вимог, позовні вимоги просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав. Враховуючи позицію представника позивача провести заочний розгляд справи, суд у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого (повторно) 21.03.2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Рівненського територіального управління юстиції в Рівненській області. Рішенням Рівненського міського суду від 21 грудня 2018 року у справі № 569/11909/18 [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно сина [PERSON] . Вироком Здолбунівського районного суду від 12 січня 2018 року у справі № 569/2056/17, батька дитини [PERSON] , [INFO] було засуджено, покарання відбував у ДУ «Личаківська виправна колонія» №30. Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 08.02.2019 року № 132-р, [PERSON] був наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови від 10.10.2019 № 999-р, [PERSON] направлений на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу родини [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації ДУ "Личаківська виправна колонія" №30 батько дитини [PERSON] звільнений по кінцю терміна відбування покарання 2 грудня 2020 року. Після звільнення вибув за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідно до інформації Рівненського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді вбачається, що [PERSON] двері не відчиняє, на виклики з`явитися до служби не реагує, причини неявки не повідомив. Питання про виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини. За висновком органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому №08-1814 від 11.10.2021 було прийнято рішення про доцільність позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п.п.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як було встановлено в судовому засіданні, будь-яких перешкод відповідачу виконувати належним чином покладені на нього обов`язки по вихованню сина ніхто не чинить, він сам усунувся від своїх обов`язків, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини позивачу не надає. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 1921 грн., з 1 липня - 2013 грн., з 1 грудня - 2100грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн. За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1300.00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1816 грн. на користь держави. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved