Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

13.07.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] та після його смерті залишилося нерухоме майно, а саме: артсвердловина /А-1/ загальною площею 15 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (далі - артсвердловина) та водонапірна башня /А/ загальною площею 1,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (далі - водонапірна башня), які належали померлому на праві спільної сумісної власності разом із [PERSON] , без визначення часток кожного у праві власності на вказане майно. Вказує, що спадкоємці до майна померлого [PERSON] першої черги за законом є вона та їх спільні діти - доньки: [PERSON] та [PERSON] [INFO] , які на відмовились від прийняття спадщини подавши. Інших спадкоємців по закону і заповіту не має. З метою оформлення своїх спадкових прав на нерухоме майно вона звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Герасимчук О.П., яка своїм листом від 22.06.2021 року повідомила, що оскільки договір про поділ вищевказаного нерухомого майна між [PERSON] та [PERSON] не укладався, розмір часток у праві власності не визначався, тому в зв`язку зі смертю одного із співвласників неможливо видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за законом і запропоновано вирішити це питання в судовому порядку. Разом з тим, частки у праві спільної власності на артсвердловину та водонапірну башню не визначалися, їх поділ не здійснювався а тому кожному із їх співвласників належить по 1/2 частці у праві власності. Враховуючи наведене, просить суд визначити, що [PERSON] та [PERSON] , кожному зокрема, належить ідеальна частка в розмірі 1/2 частини артсвердловини 1/2 частини водонапірної башні, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право власності на зазначені об`єкти нерухомості. 10.12.2021 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти задоволення позову він не заперечує (а.с. 50). 25.01.2022 року від приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Герасимчук О.П. на адресу суду надійшла копія матеріалів спадкової справи № 1/2021, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 62-117). До початку судового засідання позивачкою було подано до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 56). Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили. Суд вважає, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки останній скористався своїм правом щодо надання відзиву по суті спору, а матеріали справи містять достатні докази для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.11.2020 року виконавчим комітетом Заборольської сільської ради Луцького р-ну Волинської області за актовим записом № 62 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась із, зокрема, частки у праві спільної сумісної власності нерухоме майно, а саме: артсвердловина /А-1/ загальною площею 15 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та водонапірна башня /А/ загальною площею 1,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишив, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - позивач [PERSON] та їх спільні діти - доньки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] які на підставі ч. 1 ст.1273 ЦК України відмовились від прийняття спадщини подавши приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Герасимчук О.П. відповідні заяви (а.с. 75, 78). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 06.08.1988 року сільською радою с. Сильне Ківерцівського р-ну Волинської обл. (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З метою оформлення своїх спадкових прав на нерухоме майно після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Герасимчук О.П. щодо оформлення спадщини на вказане нерухоме майно, однак остання своїм листом «про надання інформації на усне звернення» від 22.06.2021 року № 23/01-16 повідомила позивачку, що оскільки договір про поділ вищевказаного нерухомого майна між [PERSON] та [PERSON] не укладався, розмір часток у праві власності не визначався, тому в зв`язку зі смертю одного із співвласників неможливо видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за законом і запропоновано вирішити це питання в судовому порядку (а.с. 19). За наведених обставин, позивач [PERSON] як спадкоємець, позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності нерухоме майно, а саме: артсвердловина /А-1/ загальною площею 15 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та водонапірна башня /А/ загальною площею 1,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про право власності № 35426763 та № 35417278 від 25.03.2015 року, а також витягами № 35427162 та № 35418777 від 25.03.2015 року відповідно (а.с. 8-13). Жодних домовленостей між [PERSON] та [PERSON] з приводу поділу вищевказаного майна не існує. Доказів іншого суду надано не було. Стаття 328 ЦК України вказує, що право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Беручи до уваги наведене вище, а також те, що частки [PERSON] та померлому [PERSON] у спільному майні не визначалися та його поділ не здійснювався суд приходить до висновку, що кожному з них належить по 1/2 частці артсвердловини /А-1/ загальною площею 15 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та водонапірної башні /А/ загальною площею 1,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні спору в даній частині, суд також приймає до уваги положення ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання відповідачем позову на зачіпає законних прав та інтересів будь-яких третіх осіб. Отже, позивачці, як єдиному спадкоємцю після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за законом належить майно - на 1/2 частку у праві власності на артсвердловину /А-1/ загальною площею 15 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , та на 1/2 частку водонапірної башні /А/ загальною площею 1,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності і визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 328, 368, 370, 392, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: approved