Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Її батько [PERSON] отримав від держави квартиру [ADDRESS] . [INFO] її батько помер, [INFO] між нею та КП «МЖТІ» Нікопольської міської ради Дніпропетровської області було укладено договір найму житла, згідно якого її визнано основним квартиронаймачем. На даний час, крім неї, у вищевказаній квартирі зареєстрований відповідач по справі, який їй доводиться сином та за адресою реєстрації не проживає. В добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку він не бажає, тому його реєстрація є формальною і створює для неї незручності з оформленням субсидії. Тому, з вищевикладених підстав змушена звернутися до суду та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2021 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачам було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.32-33). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.37), однак, своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від нього не надходили. Крім цього, відповідач про розгляд справи повідомлявся на офіційному сайті «Судової влади» (а.с.34). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року за [PERSON] визнано право на користування та право на визнання наймачем квартири [ADDRESS] . Зобов`язано виконавчий комітет Нікопольської міської ради та Комунальне підприємство «Міська житлово - технічна інспекція» Нікопольської міської ради укласти з [PERSON] договір найму квартири [ADDRESS] та переоформити особовий рахунок. А також визнано за [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] (а.с.21-24). Як вбачається з матеріалів справи, 18 червня 2021 року [PERSON] , на підставі договору найму житла, було надано у користування житло, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до довідки, виданої 07 липня 2021 року головою ОСББ «Смарагд-Н», у квартирі [ADDRESS] зареєстрована позивачка та відповідач по справі (а.с.11). Однак, [PERSON] з 2010 року за адресою реєстрації не проживає. Факт його не проживання підтверджується актом від 19 січня 2021 року, складеного головою квартального ОСББ «Смарагд-Н» (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що[PERSON] з 2010 року за адресою своєї реєстрації не проживає без поважних причин, не сплачує кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та добровільно не усуває ці порушення, а тому, виходячи із вимог ст.71 ЖК України, позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved