Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

07.08.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Фастівської міської ради, Фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання недійсним рішення Фастівської міської ради від 01.11.2005 року № 3/47-ХХХУІ-ІУ та рішення Фастівської міської ради від 21.12.2006 року № ХІІ-У, державного акта на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , виданого на ім`я ФОП [PERSON] та зобов`язання Фастівську міську раду вчинити певні дії, мотивуючи вимоги тим, що 14.06.1978 року на підставі рішення виконкому Фастівської міської ради народних депутатів її батьку [PERSON] як інваліду ІІ групи було надано дозвіл на встановлення металевого гаража по [ADDRESS] , який зразу ж був встановлений та було оформлено необхідну документацію у відділі архітектури м. Фастова. Після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємиця, оформила спадщину на усе спадкове майно, у тому числі продовжувала користуватися вказаним гаражем, право власності на який покійним не оформлювалося. В 2008 році позивачка, як дочка покійного, отримала погодження Фастівського ЖЕК на продовження користування існуючим гаражем, яким користується по теперішній час. [PERSON] вказує, що співвідповідач [PERSON] , стверджуючи, що він являється власником як земельної ділянки колишнього заводу скоб`яних виробів, так і нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS] , почав вимагати від неї зміщення металевого гаража на відстань з метою будівництва нового приміщення. Представник позивача звертався до Фастівської міської ради та отримав відповіді, з яких вперше стало відомо, що рішенням від 01.11.2005 року надано дозвіл на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП [PERSON] в [ADDRESS] та відповідно до рішення від 21.12.2006 року здійснено продаж вказаної земельної ділянки. Також стало відомо, що за зверненням [PERSON] було прийняте рішення від 01.08.2008 року про надання дозволу на реконструкцію розважального комплексу в [ADDRESS] з двоповерховою прибудовою для розміщення офісних приміщень та спортивного залу. [PERSON] вважає, що Фастівської міською радою було проігноровано її право, як дочки покійного, на подальше користування металевим гаражем, тому просить скасувати рішення Фастівської міської ради від 01.11.2005 року № 3/47-ХХХУІ-ІУ про надання дозволу на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП [PERSON] в [ADDRESS] , рішення Фастівської міської ради від 21.12.2006 року № 1/37/ХІІ-У про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП [PERSON] , визнати недійним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,073 га за вищевказаною адресою, виданий на ім`я [PERSON] 11 серпня 2017 року ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишовою Є.Ю. провадження у справі відкрито та призначено судове засідання. 30.08.2017 року відповідачем ФОП [PERSON] подано зустрічну позовну в якій зазначив, що згідно договору купівлі-продажу споруди від 01.03.2001 року він став власником складів - нежитлової будівлі, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідно до Земельного кодексу в редакції, чинній на момент придбання будівлі, при переході прав власності на будівлі і споруди переходить і право власності або право користування земельною ділянкою під спорудами, він звернувся до Фастівської міської ради із заявою про надання в строкове платне користування земельної ділянки в [ADDRESS] . Так, 25.04.2001 року було отримано дозвіл на виготовлення технічної документації на право користування земельною ділянкою та затверджена технічна документація на право тимчасового користування землею за вказаною адресою, вирішено надати в оренду земельну ділянку терміном в 1 рік та зобов`язано оформити договір оренди. 13.09.2001 року укладено договір оренди земельної ділянки щодо передачі ПП [PERSON] у строкове платне володіння і користування земельної ділянки площею 730 кв. м та рішенням Фастівської міської ради в 2002 року продовжений термін дії вказаного договору на п`ять років. В 2005 році Фастівська міська рада надала дозвіл на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення в [ADDRESS] та 25.12.2006 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу прийняв у власність і оплатив вартість земельної ділянки. Вважає свої дії щодо оформлення оренди та викупу земельної ділянки такими, що проведені без порушень та у відповідності до законодавства України. У зв`язку із закінченням реконструкції розважального комплексу з двоповерховою прибудовою офісних приміщень, спортивного залу та необхідністю введення їх в експлуатацію, [PERSON] звернувся до Фастівського міського голови із заявою щодо з`ясування відповідно до яких документів на його земельній ділянці частково встановлений металевий гараж та отримав відповідь, що вказаним гаражем користується [PERSON] , дозвіл на встановлення якого надавався її покійному батьку [PERSON] , без належним чином оформлених документів на право користування земельною ділянкою. Добровільно користувач металевого гаража [PERSON] звільнити земельну ділянку не бажає, що стало підставою для звернення до суду. На підставі викладеного, в зустрічному позові, просив зобов`язати [PERSON] не перешкоджати у користуванні земельною ділянкою в [ADDRESS] та повернути самовільну зайняту земельну ділянку під металевим гаражем за аналогічною адресою. Ухвалою від 31.08.2017 року зустрічний позов, поданий [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання не перешкоджати у користуванні земельною ділянкою та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки - прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження. 27.09.2017 року позивачем за первісним позовом подане заперечення на зустрічну позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого просила в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2017 року позовну заяву [PERSON] залишено без задоволення. Зустрічну позовну заяву [PERSON] - задоволено. Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] повернути [PERSON] самовільно зайняту земельну ділянку на якій встановлений металевий гараж, що знаходиться по [ADDRESS] . Постановою Апеляційного суду Київської області від 22.01.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2017 року залишено без змін. Ухвалою Верховного суду від 11.03.2020 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 22.01.2018 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою від 06.04.2020 суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевською Л.М. справу прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 29.04.2020 року, через канцелярію суду від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив позовну заяву [PERSON] залишити без задоволення, зазначивши, що позивачем надано до суду Рішення № 154 Фастівської міської ради народних депутатів від 14.06.1978 року про дозвіл на установку гаражу. Згідно цього рішення дозвіл на встановлення металевого гаражу передбачено за адресою: [ADDRESS] ). Однак, всупереч дозволу, зазначений металевий гараж частково розташовано на земельній ділянці Відповідача 2, за адресою: [ADDRESS] ). З незрозумілих підстав позивач просить суд скасувати рішення Фастівської міської Ради про надання дозволу на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП [PERSON] в [ADDRESS] (нині - [ADDRESS] ) від 01.11.2005 року та рішення Фастівської міської Ради про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОІП [PERSON] в [ADDRESS] (нині - [ADDRESS] , посилаючись при цьому на рішення Фастівської міської ради народних депутатів від 14.06.1978 року про дозвіл на установку гаражу за адресою [ADDRESS] . Крім цього, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Дозвіл на встановлення металевого гаражу отриманий батьком позивача у 1978 році, тому застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VІ та Земельного Кодексу Української PCP в редакції від 14.10.1977 року. Системний аналіз положень законодавства Української PCP дає змогу дійти висновку, що для того, щоб вважати себе законним користувачем металевого гаража недостатньо було лише отримати дозвіл на його встановлення, необхідно ще набути статусу землекористувача земельної ділянки, на якій такий гараж розміщений. В свою чергу, батько позивача за життя такого статусу не набув, оскільки будь-якого рішення міською радою щодо надання йому земельної ділянки в користування не приймалось. Оскільки за життя батько позивача не став законним користувачем металевого гаражу, як і не став користувачем земельної ділянки, на який він розміщений, тобто такого права не набув, твердження позивача щодо отримання нею законного права користуватись таким гаражем та земельною ділянку в порядку спадкування, є необґрунтованими та такими, що суперечить положенням законодавства. В той же час, надане до суду позивачем погодження ЖЕК виконавчого комітету Фастівської міської ради, викладене у листі від 08.05.2008 року № 175, щодо можливості продовження користування батьком позивача існуючим гаражем не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 77. 78 ЦП К України, оскільки повноваженнями щодо надання дозволу на користування спорудою та земельною ділянкою ЖЕК не наділений. 30.04.2020 року, через канцелярію суду від відповідача за зустрічним позовом Виконавчого комітету Фастівської міської ради також надійшов відзив на позовну заяву в якому просили в задоволені позову [PERSON] відмовити, оскільки дозвіл на встановлення металевого гаражу за адресою: [ADDRESS] ніким скасований не був та до нього не вносились жодні зміни. Згідно рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради народних депутатів № 154 від 14.06.1978 [PERSON] (покійному батьку позивача) було надано дозвіл на встановлення металевого гаража по вищевказаній адресі та зобов`язано оформити необхідну документацію у відділі головного архітектора міста. Однак, з моменту винесення вказаного рішення Фастівської міської ради народних депутатів № 154 від 14.06.1978 про надання дозволу на встановлення металевого гаража, батько позивача [PERSON] за життя не став власником металевого гаражу, як і не став користувачем земельної ділянки, на якій він розміщений. Оскільки дозвіл\~на встановлення\~металевого гаражу\~був отриманий\~батьком позивача\~у 1978\~році,\~тому застосуванню\~підлягають положення\~Цивільного кодексу\~Української PCP\~від 18.07.1963\~№ 1540-VI\~та Земельного\~кодексу Української\~PCP\~в редакції\~від 14.10.1977\~року. Металевий гараж за адресою: [ADDRESS] частково розташований на земельній ділянці [PERSON] та частково - на землях комунальної власності територіальної громади міста Фастова в особі Фастівської міської ради. Отже, дозвіл на встановлення металевого гаража не є правовстановлюючим документом, що засвідчує право користування земельною ділянкою. Оскільки батько позивача не звертався до відповідача щодо оформлення права власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений металевий гараж, вносити зміни чи скасовувати дозвіл не було жодної необхідності. Крім того, відсутні будь-які прийняті рішення Фастівської міської ради щодо надання земельної ділянки в користування на умовах оренди, як батьку позивача, так і самому позивачу. Станом на сьогодні, будь-яких належних документів, що підтверджували право власності чи право користування як металевого гаражу так і земельної ділянки у позивача відсутні. Також, не є належним доказом по справі лист Фастівського ЖЕК № 175 від 08.05.2008, відповідно до якого позивач отримала погодження на продовження користування існуючим гаражем, оскільки до повноважень ЖЕК виконавчого комітету Фастівської міської ради не належить вирішення питання про надання дозволу на користування металевим гаражем та земельною ділянкою. На підставі викладеного вважають, що вимоги зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки цілком обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню. 04.05.2020 року, через канцелярію суду від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшла заява про\~уточнення зустрічних\~позовних вимог відповідно до якої просив зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою в [ADDRESS] , загальною площею 0,0730 га, Кадастровий номер 3211200000:09:007:0100, шляхом демонтажу металевого гаражу, що знаходиться на цій земельній ділянці, за власний рахунок, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 810,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою від 06.05.2020 року клопотання представника відповідача [PERSON] про заміну неналежного відповідача належним - задоволено. Замінено неналежного відповідача - Виконавчий комітет Фастівської міської ради на належного відповідача Фастівську міську раду Київської області. 06.05.2020 представником позивача за зустрічним позовом-адвокатом Тимошенко А.В. було подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, яка в ході судового розгляду справи була ним відкликана. 20.05.2020 року, через канцелярію суду від представника позивача за первісним позовом надійшла заява про уточнення первинних позовних вимог, відповідно до якої просив скасувати: - рішення Фастівської міської ради від 01.11.2005 р. № 3\\47-ХХХУІ- ІУ Про надання дозволу на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП [PERSON] в [ADDRESS] ; -рішення Фастівської міської ради від 21.12.2006 р. № 1\\37-ХІІ-У Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення ФОП [PERSON] в [ADDRESS] ; -визнати не дійсним державний акт на право приватної власності на земель ділянку, площею 0,073 га в [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] . Всі судові витрати, та витрати за надання правової допомоги адвоката покласти на відповідача [PERSON] -скасувати в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію право власності на земельну ділянку, пл. 0,073 га в [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), кадастровий номер 3211200000:09:007:0100, що належить [PERSON] на підставі державного акту права власності на земельну ділянку, пл. 0,073 га, серія ЯЕ 098336 від 14.02.2007 року, та -видалити запис із даного реєстру. Скасувати в Державному земельному кадастрі кадастровий номер 3211200000:09:007:0100, присвоєний земельній ділянці, пл. 0,073 га в [ADDRESS] ( [ADDRESS] ), що належить [PERSON] на підставі державного акту права власності на земельну ділянку, пл. 0,0073 га, серія ЯЕ № 098336 від 14.02.2017 року, та видалити запис із даного реєстру. 20.05.2020 року, через канцелярію суду від представника позивача за первісним позовом подані додаткові письмові пояснення відповідно до яких просив відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] та задовольнити первинний позов [PERSON] . Ухвалами від 01.06.2020 року замінено неналежного відповідача - ФОП [PERSON] у вищевказаній цивільній справі на належного відповідача [PERSON] та призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинене. Постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2020 року апеляційну скаргу представника позивача [PERSON] адвоката Гірченко О.А. залишено без задоволення. Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2020 року про призначення експертизи залишено без змін. Ухвалою від 07.12.2020 провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 21.12.2020 року провадження у справі зупинено, справу направлено на експертизу відповідно до ухвали від 01.06.2020 року. Ухвалою від 11.03.2021 провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 25.03.2021 року провадження у справі зупинено, справу повторно направлено на експертизу відповідно до ухвали від 01.06.2020 року. 22.09.2021 до суду надійшов висновок судової земельно-технічної експертизи. Ухвалою від 23.09.2021 провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання. 20.10.2021 року, через канцелярію суду від представника позивача за первісним позовом подані додаткові письмові пояснення до позову [PERSON] з урахуванням висновку експертизи відповідно до яких просив відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] та задовольнити первинний позов [PERSON] 19.10.2021 року, через канцелярію суду Фастівською міською радою Київської області поданий до суду позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди металевого гаража. 30 вересня 2021 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 24.11.2021 року, через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову Фастівської міської ради. Ухвалою від 24.11.2021 року клопотання представника позивача Фастівської міської ради Київської області про об`єднання справ - задоволено. Цивільну справу за позовом [PERSON] до Фастівської міської ради, [PERSON] про визнання недійсним рішень Фастівської міської ради, державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки (справа №381/2814/17) та цивільну справу за позовом Фастівської міської ради Київської області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди металевого гаража (справа №381/3731/21) об`єднано в одне провадження, присвоївши їм спільний судовий номер №381/2814/17 (провадження 2/381/48/21). Ухвалою від 24.11.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] -адвокат Гірченко О.А. уточнені позовні вимоги підтримав. Проти задоволення уточненого зустрічного позову [PERSON] заперечував, а також не визнав позов Фастівської міської ради Київської області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди металевого гаража. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його предствник підтримали вимоги уточненого зустрічного позову, підтримали позов Фастівської міської ради Київської області до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу тимчасової споруди металевого гаража. Категорично заперечували проти задоволення позову [PERSON] , вважають його безпідставним. Представник Фастівської міської ради Київської області Беляєва Я., підтримала заявлені позовні вимоги до [PERSON] , просила задовольнити позов Фастівської міської ради, підтрала зустрічний позов [PERSON] , вважає його обгрунованим та доведеним. Позовні вимоги [PERSON] не визнала, заперечувала проти задоволення первісного позову. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] (т.1 а.с.11). Відповідно до рішення виконкому Фастівської міської ради народних депутатів №154 від 14.06.1978 року [PERSON] дозволено встановити металевий гараж по вул. 9 Січня та зобов`язано оформити необхідну документацію у відділі головного архітектора (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Після смерті батька, позивач [PERSON] продовжує користуватись металевим гаражем по [ADDRESS] , правомірність чого підтверджує листом Житлово-експлуатаційної контори виконавчого комітету Фастівської міської ради від 08.05.2008 року № 175, за яким останній не заперечує проти продовження користування [PERSON] існуючим гаражем, дозволеного рішенням виконкому № 154 від 14.06.1978 року по вул. 9 Січня №8 (т.1а.с.8). Разом з тим, в ході судового розгляду справи представник позивача адвокат Гірченко О.А. зазначив що Фастівської міською радою були порушені права [PERSON] , як законного користувача металевим гаражем та земельною ділянкою, на якій він розміщений, незаконними діями, які полягають у наступному. Так, рішенням Фастівської міської ради від 01.11.2005 року за № 3/47-ХХХV1-1Vз метою забезпечення надходжень планового обсягу коштів від продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення у 2005 році до місцевого бюджету вирішено дати дозвіл на викуп земельної ділянки несільськогосподарського призначення фізичній особі-підприємцю [PERSON] в [ADDRESS] , площею 0,0730 га, яка знаходиться в користуванні на підставі договору оренду № 114 від 03.09.2002 року, на якій розташоване приміщення розважального комплексу, що належить [PERSON] по праву власності 117/4 від 17.05.2005 року (т.1 а.с. 17). Рішенням Фастівської міської ради від 21.12.2006 року за № 1/37-ХІІ-V вирішено, зокрема, продати ПП [PERSON] земельну ділянку площею 0.0730 га та після сплати вартості земельної ділянки оформити та видати у встановленому законом порядку державний акт на право власності на землю (а.с. 16). Рішенням Фастівської міської ради від 01.08.2008 року за № 181/1 надано дозвіл [PERSON] на реконструкцію розважального комплексу по [ADDRESS] з двоповерховою прибудовою для розміщення офісних приміщень та спортивного залу (а.с. 18). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, ПП [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0730 га за адресою: [ADDRESS] , цільовим призначенням для здійснення комерційної діяльності (а.с.48). Позивач та її представник, обґрунтовуючи свій позов, вказали, що оскаржувані рішення є незаконними, оскільки на момент їх прийняття, її батько [PERSON] на законних підставах користувався металевим гаражем, дозвіл на встановлення якого наданий рішенням виконкому Фастівської міської ради народних депутатів від 14.06.1978 року, яке є чинним до теперішнього часу. Суд не може погодитися з таким твердженням з огляду на наступне. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Отже вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЗК України та тривають до цього часу, суди, повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин. Як зазначалось, дозвіл на встановлення металевого гаражу отриманий батьком позивачки у 1978 році, тому застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI та Земельного Кодексу Української РСР в редакції від 14.10.1977 року. Так, ст. 90 Цивільного кодексу Української РСР передбачає, що земля, її надра, води і ліси є у виключній власності держави і надаються тільки в користування. Стаття 86 Земельного Кодексу Української РСР встановлює, всі землі в межах міста перебувають у віданні міських Рад народних депутатів, компетенція яких в галузі регулювання земельних відносин визначається статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 8,11 Земельного Кодексу Української РСР, відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік державне управління в галузі використання та охорони земель здійснюється Радою Міністрів СРСР, Радою Міністрів Української РСР, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, а також спеціально уповноваженими на те державними органами відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР. Міські Ради народних депутатів, їх виконавчі комітети в межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, на території міста надають у користування, а також вилучають земельні ділянки для державних або громадських потреб відповідно до статей 16, 37, 38 цього Кодексу; видають землекористувачам документи на право користування землею. Згідно ст.16 вказаного кодексу надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних\~ділянок провадиться\~на підставі\~постанови Ради\~ Міністрів\~ УРСР\~ або\~рішення виконавчих\~комітетів обласної,\~районної,\~ міської,\~селищної і\~сільської Рад\~депутатів трудящих\~в порядку,\~встановлюваному законодавством\~Союзу РСР\~і Української\~РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею. Відповідно до ст.20 кодексу, документи, що підтверджують право землекористування є: право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу,\~який \~надав земельну\~ділянку \~в користування. Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі. Системний аналіз наведених положень законодавства дає змогу дійти висновку, що для того, щоб вважати себе законним користувачем металевого гаража недостатньо лише отримання дозволу на його встановлення, необхідно ще набути статусу землекористувача земельної ділянки, на якій такий гараж розміщений. В ході розгляду справи достовірно встановлено, що [PERSON] за життя такого статусу не набув, оскільки будь-якого рішення міською радою щодо надання йому земельної ділянки в користування не приймалось. Спадкування це перехід майнових прав та обов`язків померлого громадянина (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Фактично спадкування це правонаступництво, за яким відбувається перехід прав та обов`язків від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Якщо до спадкової маси (спадщини) входить земельна ділянка, яка належала спадкодавцю на праві власності або користування, то відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Оскільки за\~життя [PERSON] \~не став\~власником металевого\~гаражу,\~як і\~не став\~користувачем земельної\~ділянки,\~на який\~він розміщений,\~тобто такого\~права не\~набув, твердження позивача щодо отримання нею законного права користуватись таким гаражем та земельною ділянкою в порядку спадкування, є не необґрунтованими та такими, що суперечать положенням законодавства. При цьому, суд не вважає належним та допустимим доказом підтвердження законного права користування лист, що виданий Житлово-експлуатаційною конторою виконавчого комітету Фастівської міської ради, від 08.05.2008 року № 175, щодо можливості продовження користування [PERSON] існуючим гаражем, оскільки повноваженнями щодо надання дозволу на користування спорудою та земельною ділянкою ЖЕК не наділений. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст.\~152\~Земельного кодексу\~України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ч. 3 цієї ж статті). Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення. При вирішенні позову про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності прийнятого рішення відповідним суб`єктом та має бути встановлено не лише наявність підстав незаконності прийнятого рішення, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. За приписами чинного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому, обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів. Відсутність порушеного права та інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Позивачем [PERSON] не доведено порушення її майнових прав або законного інтересу, а матеріали справи не містять доказів, що остання є законним користувачем спірної земельної ділянки. З урахуванням викладеного вище, матеріали даної справи свідчать про відсутність у позивача [PERSON] , станом на день подання позову та на час розгляду справи, суб`єктивного матеріального права користування спірною земельною ділянкою та, як наслідок, про відсутність у позивача права на позов. При цьому, за результатом розгляду позову [PERSON] , судом не встановлено порушень з боку Фастівської міської ради при прийнятті оскаржуваних рішень, що свідчить про те, що орган місцевого самоврядування діяв на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Крім цього, відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 14465/21-41 від 14.09.2021 (т.2 а.с.232-238), металевий гараж, відповідно до рішення Виконавчого комітету Фастівської міської ради народних депутатів, дозволу №154 від 14.07.1978 року «Про дозвіл на установку гаражу по [ADDRESS] гр. [PERSON] , розташований за адресою [ADDRESS] . Фактичне розташування металевого гаражу [PERSON] відповідає дозволу №154 Фастівської міської ради народних депутатів від 14.07.1978. Металевий гараж [PERSON] частково розташований в межах земельної ділянки за кадастровим номером 3211200000:09:007:0100, а саме площею 0,0004 га (4 кв.м). З огляду на сукупність досліджених судом доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню внаслідок відсутності порушеного права та інтересу позивача, що встановлено при розгляді позову по суті, що є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] , суд дійшов наступних висновків. Рішення Фастівської міської ради від 25.04.2001 року за № 3/15-ХХШ-Ш, надано дозвіл [PERSON] на складання технічної документації на право користування земельною ділянкою під існуючою будівлею, для ведення спортивної та комерційної діяльності по [ADDRESS] (т.1 а.с. 39). Згідно договору оренди земельної ділянки, укладеному між Фастівською міською радою та приватним підприємцем [PERSON] , останньому надано в оренду у строкове платне володіння та користування земельну ділянку, яка знаходиться в [ADDRESS] , розмір земельної ділянки 730 кв.м, термін дії договору один рік з дня підписання (т.1а.с.40-41). Рішенням Фастівської міської ради від 27 червня 2002 року за № 9/35-ІІ-IV термін оренди вказано вище земельної ділянки продовжено терміном на п`ять років (т.1а.с.43). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25.12.2006 року між Фастівською міською радою та [PERSON] , останній є власником земельної ділянки з усіма обтяженнями, обмеженнями за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0730 га (а.с. 46-47). Відповідно до акта прийомка-передачі межових знаків на зберігання від 28 липня 2016 року, були закріплені в натрі межі земельної ділянки за адресою: за адресою: [ADDRESS] . При встановлені меж земельної ділянки виявлено, зокрема, що між точками 2-3 знаходиться металевий гараж, що не належить власнику (т.1а.с. 49-50). Відповідно до акта комісійного обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] , комісія у складі: в.о. начальника відділу містобудування та архітектури Бромірського В.О., в.о. начальника відділу з питань раціонального використання земель та майна [PERSON] , головного спеціаліста сектору державного архітектурно-будівельного контролю Гаврильчука О.М., встановила, що в південно-західному куті земельної ділянки [PERSON] розташований самовільний металевий гараж невідомого власника, який частково\~розміщений на\~приватній власності\~ [PERSON] (т.1а.с. 52). Як вбачається з відповіді Фастівського міського голови Нетяжука М.В. від 15.07.2016 року, гр. [PERSON] користується металевим гаражем, дозвіл на встановлення якого надавався її батьку [PERSON] , без належним чином оформлених документів на право користування земельною ділянкою (т.1а.с.54). За\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 5\~ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно\~ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що земельна ділянка площею 0,0730 га, цільовим призначенням для здійснення комерційної діяльності, що розташована в [ADDRESS] , належить [PERSON] . Згідно зі ст.1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Отже, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки: з об`єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена нормативно-правовим актом України; з суб`єктивної сторони - такі дії є винними. Як було встановлено судом, відповідачем за зустрічним позовом - [PERSON] не надано суду жодного доказу в підтвердження факту правомірності користування нею земельною ділянкою, на якій розташований металевий гараж по [ADDRESS] . При цьому,\~розташування металевого\~гаража,\~яким користується\~ [PERSON] ,\~частково на\~земельній ділянці,\~власником якої\~є [PERSON] \~підтверджується висновком\~призначеної судом\~земельно--технічної\~експертизи №\~14465/21-41\~від 14.09.2021\~(т.2\~а.с.232-238),\~в якому\~зокрема зазначено,\~що металевий гараж [PERSON] частково розташований в межах земельної ділянки за кадастровим номером 3211200000:09:007:0100, а саме площею 0,0004 га (4 кв.м). Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Суд звертає увагу, що відповідно до Додатку до\~рішення Фастівської\~міської ради\~№8-УІІІ-УІІ\~від 29.01.2016 : [ADDRESS] \~перейменована на\~вул.\~З.Козара,\~а вул..9-го\~Січня на\~вул..\~Небесної Сотні (т.3 а.с.30). При цьому, згідно Протоколу виконавчого комітету Фастівської міської ради народних депутатів від 14.06.1978 року №11 (т.3 а.с.24) було вирішено :Дозволити гр.. [PERSON] встановити металевий гараж по [ADDRESS] , згідно одержаного генплану. На необхідність встановлення судом вищезазначених даних, звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18.03.2020, розглядаючи касаційну скаргу на рішення суду першої та апеляційної інстанції в даній справі, а саме «суди не з`ясували, за якою адресою розміщений гараж». Тому, на підставі висновку експертизи та з урахуванням аналізу вищезазначених документів (додатку до Рішення та Протоколу), судом встановлено, що металевий гараж, яким користується [PERSON] , встановлений за адресою [ADDRESS] та частково розташований в межах земельної ділянки за кадастровим номером 3211200000:09:007:0100, а саме площею 0,0004 га (4 кв.м) за адресою [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Отже, відповідач [PERSON] , яка використовує земельну ділянку без будь-яких правових підстав, створила позивачу за зустрічним позовом [PERSON] перешкоди у володінні, розпорядженні та користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, тобто порушила права [PERSON] , як власника земельної ділянки, а тому права позивача за зустрічним позовом підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача - [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою в [ADDRESS] , загальною площею 0,0730 га, кадастровий номер 3211200000:09:007:0100 шляхом демонтажу металевого гаражу, що знаходиться на цій земельній ділянці за власний рахунок. Щодо позовних вимог Фастівської міської ради до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в [ADDRESS] шляхом демонтажу тимчасової споруди-металевого гаража, що знаходиться на цій земельній ділянці за власний рахунок, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради народних депутатів № 154 від 14.06.1978 [PERSON] , наразі покійному батьку [PERSON] як інваліду II групи було надано дозвіл на встановлення металевого гаража по [ADDRESS] та зобов`язано оформити необхідну документацію у відділі головного архітектора міста. [INFO] помер [PERSON] , батько відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області від 26.03.2007. З моменту винесення вказаного рішення Фастівської міської ради народних депутатів та за життя батько Відповідача ( [PERSON] ) не став законним користувачем металевого гаражу, як і не став користувачем земельної ділянки, на якій він розміщений. Також, судом встановлено, що тимчасова споруда, а саме металевий гараж знаходиться за адресою: [ADDRESS] частково розташований на земельній ділянці [PERSON] (кадастровий номер 3211200000:09:007:0100), під існуючим приміщенням розважального комплексу у [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №098336 від 14.02.2007, реєстраційний номер №01:07:032:00042. та частково - на земельній ділянці комунальної власності Фастівської міської територіальної громади в особі Фастівської міської ради, що підтверджується також матеріалами справи, зокрема - висновком судової земельно-технічної експертизи № 14465/21-41 від 14.09.2021 (т.2 а.с.232-238). Суд, звертає увагу на той факт, що металевий гараж не є нерухомістю в розумінні ст. 181 ЦК України, не має капітального фундаменту та вважається тимчасовою спорудою. 26.09.2016 відповідачу [PERSON] був наданий припис КП «Фастівський комбінат комунальних підприємств» щодо демонтажу незаконно встановленого металевого гаража (т.3 а.с.33). Проте, відповідачем вищевказаний припис не було виконано, що підтверджується документально матеріалами справи. Суд, погоджується, що вказані дії свідчать про те, що відповідач [PERSON] умисно ухиляється від добровільного демонтажу тимчасової споруди - металевого гаража, який частково розміщений на земельній ділянці, що перебуває в комунальної власності Фастівської міської територіальної громади в особі Фастівської міської ради. На час розгляду справи, [PERSON] продовжує користуватися металевим гаражем по [ADDRESS] , і на даний час не оформила документально право користування земельною ділянкою (оренди). Позивачем, з метою належного захисту прав власника спірної земельної ділянки, створена комісія в складі завідувача сектору юридично-правового забезпечення діяльності ради юридичного управління Я.А. Беляєвої, начальника відділу з питань раціонального використання земель І.С. Зінченко та головного спеціаліста відділу містобудування та архітектури Л.С. Самусько та 27.04.2020 було проведено обстеження земельної ділянки поблизу багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] (т.3 а.с.31), якою встановлено, що тимчасова споруда-металевий гараж за адресою: [ADDRESS] розташований на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Фастова в особі Фастівської міської ради та частково накладається на земельну ділянку, належну на праві власності [PERSON] . Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, (п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України). Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю, (ч. 1 ст. 83 ЗК України). У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності ( п. «а» ч. 2 ст. 83 ЗК України). Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 2-3 ст. 152 ЗК України). Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України). Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, ч. 1 ст. 78 ЗК України Фастівській міській територіальній громаді в особі Фастівської міської ради, як власнику земель комунальної власності належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а саме земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд вважає позовні вимоги Фастівської міської ради обгрунованими та доведеними належними та допустимими доказами, а тому є підстави для задоволення позову про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні Фастівською міською радою земельною ділянкою в [ADDRESS] шляхом демонтажу тимчасової споруди - металевого гаража, що знаходиться на цій земельній ділянці, за власний рахунок. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 810,80 гривень, а на користь Фастівської міської ради сплочений судовий збір в сумі 2\~270 гривень.

Outcome: approved