Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на навчання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 04.01.2021 і до досягнення двадцятитрьохрічного віку за умови продовження навчання. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є його батьком. Відповідач сплачував аліменти на його утримання до досягнення повноліття. 05.09.2020 йому виповнилося 18 років і виплата аліментів припинилася. На даний час він навчається в Інституті комунікаційних систем «Київського політехнічного інституту ім. І. Сікорського» денної форми навчання на бюджетній основі, термін навчання до 30.06.2024. Позивач самостійних джерел для життя та навчання не має, тому на період навчання потребує матеріальної допомоги. Батько є пенсіонером, отримує пенсію, проте в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на період його навчання. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.2). [PERSON] є студентом Інституту комунікаційних систем «Київського політехнічного інституту ім. І. Сікорського» денної форми навчання на бюджетній основі, термін навчання до 30.06.2024 (а.с.3). Згідно\~з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Положеннями ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України\~при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач отримує пенсію, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду не надано, а тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітньої сина, який продовжує на теперішній час навчання. Разом із тим, суд зазначає, що положення про мінімальний гарантований розмір аліментів (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) застосовується судом саме при визначенні розміру аліментів на дитину до досягнення нею 18 років. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що батьки обоє повинні приймати участь у матеріальному утриманні та вихованні дітей, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на період навчання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання або досягнення двадцятитрьохрічного віку, за умови продовження [PERSON] навчання, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на сторону відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial