Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якму просив: -Встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] ; -Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на транспортний засіб марки Daewoo, модель Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, що належав померлому [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 17.05.2017 року в порядку спадкування за законом. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з [INFO] помер батько позивача, внаслідок чого відкрилась спадщина на належний йому транспортний засіб марки Daewoo, модель Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги у чому йому було відмолено, оскільки з наданих ним документів не було можливості встановити родинний зв`язок мід спадкодавцем та спадкоємцем. Наведені вище обставини стали підставою для зверненя до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 05.07.2021 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Відзив на позовну заяву представником відповідача подано не було. Ухвалою Приорського районного суду м. Одеси від 25.11.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, проте від нього надходило до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач Одеська міська рада до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. З матеріалами справи представник ознайомлений, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджуєься свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Одеським міським віділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 12.09.2020 року, актовий запис № 9004. Після смерті [PERSON] відкрилась спдщина на нлежне йому рухоме майно, а саме транспортний засіб марки Daewoo, модель Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, що належав померлому [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію трнспортного засобу серії [NUMBER] від 17.05.2017 року. Позивач по справі є сином [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.06.1994 року, актовий запис № 1185, в якому в графі батько зазначено « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] ». Позивач звернувся до ногтаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у чому йому було відмовлено, через неможливість встановлення родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п.7 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне позивача для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] .. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач по справі [PERSON] є сином [PERSON] , а він є його батьком, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 15.06.1994 року, актовий запис № 1185 та копії свідоцтва про зміну прізвища, імені та по батькові серії [NUMBER] , виданого 13.06.1994 року, актовий запис № 47 з якого вбачається, що [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] . Таким чином, вимогу про встановлення факту родинних відносин суд вважає за можливе задовольнити. Також позивач просить суд визнати право власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Згідно зі cт. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до cт. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки; - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; - третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; - четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; - п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Таким чином позивач входить до першої черги спадкування та на день відкриття спадщни проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права спадкоємця на спадщину. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.201- року « Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкодавців, які прийняли спадщину в порядку., установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на викладене та оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, факт родинних відносин доведений. Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, встановивши факт родинних відносин та те, що позивач фактично прийняв спадкове майно після смерті [PERSON] , суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки Daewoo, модель Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved