Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У березні 2021 року представник АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.05.2018 року в розмірі 43 192,60 грн. станом на 07.04.2021 року, що складається з наступного: 31 781,49 грн. - заборгованість за кредитом; 11 411,11 грн. - заборгованість за відсотками; 0 грн. - штраф. Також представник позивача просить стягнути судові витрати у розмірі 2 270 грн. Позов мотивовано тим, що з метою отримання кредитних коштів відповідач 02.05.2018 року звернулась із анкетою-заявою. Підписанням заяви відповідач підтвердила свою згоду про те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms. Позивач зобов`язання за договором послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту, однак відповідач порушила умови договору внаслідок чого за вказаним договором існує заборгованість. 25.06.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 11.08.2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 10.09.2021 року на адресу суду надійшов надісланий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити АТ «Акцент Банк» у задоволенні позову. Вказаний відзив обґрунтований тим, що жодних кредитних коштів вона не отримувала, а позивач не надав доказів на підтвердження цієї обставини. Позивачу невідома анкета-заява, на яку посилається позивача, вона її не підписувала, а також не ознайомлювалась з правилами надання банківських послуг та умовами. Між сторонами відсутні договірні відносини. Вимоги щодо сплати відсотків, пені, штрафних санкцій є безпідставними, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у справі 342/180/17 від 03.07.2019 року. Крім цього, оскільки договір від 02.05.2018 року, тому позовні вимоги пред`явлені з порушенням термінів позовної давності. 30.09.2021 року від представника позивача на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких позивач просить задовольнити позов та розглянути справу за відсутності представника банку. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідач користувалась кредитом, тому їй були відомі Умови і Правила банківських послуг. Позивачем надані не тільки Тарифи із сайту банку, а і паспорт споживчого кредиту, який власноручно підписаний відповідачем, отже в даному випадку потрібно використовувати не постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, а іншу судову практику, а саме постанову Верховного Суду від 02.12.2020 року по справі № 284/157/20. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявним у справі зворотним поштовим повідомленням, в тому числі і про отримання письмових заперечень позивача. У зв`язку з наведеним, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. АТ «Акцент-банк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Акцент Банк», у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року змінено організаційно-правову форму та назву позивача з ПАТ «Акцент-Банк» на АТ «Акцент-Банк», про що зазначено у п. 1.1. статуту АТ «Акцент-Банк». 02.05.2018 року між сторонами у справі погоджено анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку. Засвідчена представником позивача копія анкети-заяви містить в собі підписи відповідача [PERSON] та співробітника банку [PERSON] . За змістом анкети-заяви сторонами у справі погоджені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (п. 3). За змістом пункту 4 анкети-заяви пільгова процентна ставка: 0,000001 відсотка на місяць, базова процентна ставка: 3,9% в місяць (46,8% річних), 3,7% в місяць (44,4% річних). Також погоджені загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), а також реальна річна процентна ставка, відсотків річних. До позовної заяви надано копію паспорта відповідача, що містить записи - згідно з оригіналом [PERSON] 02.05.18р. Як вбачається з наданих позивачем довідок, відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] та надані картки: № [NUMBER] , видана 02.05.2018 року строком дії до серпня місяця 2021 року; № [NUMBER] , видана 31.07.2019, строк дії до грудня місяця 2024 року. 02.05.2018 року встановлено кредитний ліміт 4 600 грн., який змінювався в період по 29.10.2020 року (зменшення кредитного ліміту 31 781,49 грн.). В матеріалах справи міститься витяг про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 02.05.2018 по 23.09.2021 року, а також розрахунок заборгованості за договором від 02.05.2018 року. Позивачем також додані до справи фото-таблиці, які містять відомості, зокрема: [PERSON] , 02.05.2018, фото клієнта з продуктом/картой. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 07.04.2021 року у відповідача виникла прострочена заборгованість в розмірі 43 192,60 грн., з яких 31 781,49 грн. - заборгованість за кредитом; 11 411,11 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доводи заперечень відповідача зводяться до незгоди з наданими позивачем доказами, при цьому вказані докази не спростовані відповідачем у встановленому законом порядку. В анкеті-заяві сторонами у справі погоджені розміри відсоткових ставок за користування кредитними коштами, тому безпідставними є посилання відповідача на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі 342/180/17 від 03.07.2019 року. Будь-яких доказів на спростування встановлених судом обставин справи відповідачем на надано. Крім цього, відповідач у відзиві на позов зазначила про порушення позивачем строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу» (п. 59 постанови). Анкета-заява погоджена сторонами 02.05.2018 року, яка не містить в собі графіку погашення кредиту або кінцевого терміну погашення кредиту, при цьому з позовом банк звернувся до суду поштою 12.06.2021 року. З матеріалів справи вбачається про отримання відповідачем та активне користування кредитними коштами в період з 02.05.2018 по 15.04.2021 року. З розрахунку заборгованості та витягу про рух коштів вбачається часткове повернення грошових коштів, зокрема, поповнення картки через касу банку 13.11.2020 року в розмірі 500 грн., зарахування переводу на карту 30.03.2020 року в розмірі 2 300 грн., що свідчить про визнання відповідачем обов`язку з повернення коштів (погашення заборгованості). З наведеного вище вбачається про відсутність правових підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Дослідивши в сукупності наявні у справі докази та внаслідок їх оцінки встановивши фактичні обставини даної справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved