Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Представником позивача, 03.06.2021 року, подано до суду позовну заяву про стягнення відповідачки суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 1999 року по 31 березня 2021 року розмірі 10586,41 гривень, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2009 року по 31 березня 2021 року у розмірі 9727,57 гривень, інфляційні витрати в сумі 1345,86 гривень, 3% річних від простроченої суми в розмірі 492,79 гривень. А також, просили стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2270 гривень. Окрім цього, просили визнати поважною причину пропуску позовної давності для звернення до суду із відповідним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що вони є виконавцем послуг з надання централізованого водопостачання та водовідведення в м.Харкові, норми та тарифи на оплату послуг встановлені відповідним рішенням ВК Харківської міської ради. Відповідачка у справі є споживачем послуг, що надаються позивачем, послуги отримуються нею за адресою [ADDRESS] , облік нарахувань та оплат здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Послуги надаються споживачу за вказаною адресою в повному обсязі, але оплата вартості отриманих послуг не проводиться в повному обсязі, за вказаним абонентським рахунком обліковується заборгованість, на підтвердження якої надано витяг з особового рахунку. Просили стягнути зазначену суму заборгованості, що утворилась. Також, просили поновити строк на звернення до суду із вказаним позовом, як на підставу поновлення строку посилались на недостатню кількість персоналу юридичного відділу, враховуючи кількість боржників, а також на розмір суми судового збору, що встановлена для подачі позову та заяви про видачу судового наказу, що обмежує позивача своєчасно звертатись до суду. Представником позивача було подано заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідачкою подано відзив на позовну заяву, а також заяву про застосування строку позовної давності до заявлених вимог за даним позовом. Також, просила врахувати, що особовий рахунок був відкритий не на її ім`я, а на ім`я [PERSON] , за адресою зазначеною в позові вона є зареєстрованою лише з 2002 року. 3-я особа в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач у справі [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок є багатоквартирним, обладнаний центральною системою водопостачання та водовідведення. Відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . При цьому, відповідач не спростовувала обставин фактичної реєстрації з 2002 року та проживання за вказаною адресою та не надавала будь-яких доказів, які свідчать про інший порядок сплати комунальної послуги до її реєстрації. Позивач КП "Харківводоканал" є єдиним підприємством, що здійснює водопостачання та водовідведення у місті Харків. Послуги надаються відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 року, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року. Норми водоспоживання та водовідведення, затверджені рішенням ВК Харківської міської ради №256 від 09.04.1997 року, із змінами, №901 від 28.12.2016 року. Згідно вимог ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги - водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги - стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За даними зведеної картки абонента наявна заборгованість по абонентському рахунку за послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 1999 року по 31 березня 2021 року розмірі 10586,41 гривень, та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2009 року по 31 березня 2021 року у розмірі 9727,57 гривень. Відповідно до вимог п. 18 «Правил надання послуг водо, теплопостачання та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідачем дійсно допущено порушення щодо сплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу, про що визначено правову позицію у Постанові ВС від 17 лютого 2021 року, у справі № 760/16111/15-ц, провадження № 61-1393св19. Враховуючи час звернення до суду, а саме, позовна заява була подана до суду 03.06.2021 року, оскільки відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, є підстави для відмови задоволенні позову в частині вимог про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.05.2018 року, та послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2009 року по 31.05.2018 року, у зв`язку із пропуском строку позовної давності, тобто поза межами 3-річного строку давності. При цьому, суд не вбачає підстав для поновлення цього строку, оскільки наведені позивачем доводи є необґрунтованими. Відповідно до дослідженої зведеної картки абонента, що була надана представником позивача додатково після подачі відзиву та заяви про застосування строку позовної давності, вбачається, що наявна сума заборгованості в межах 3-річного строку складає за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.06.2018 року по 31.03.2021 року в сумі 6196 гривень 90 копійок, а також з централізованого водовідведення за період з 01.06.2018 року по 31.03.2021 року в сумі 6297 гривень 15 копійок. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем було подано до суду розрахунок 3% річних та індексу інфляції, за останні 3 роки, відповідно до кожного виду послуг, враховуючи, що поданий розрахунок позивачем був проведений в межах строку позовної давності, заборгованість за надані послуги наявна, суд вважає, що вимоги про стягнення 3% річних та індексу інфляції, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Тобто, з урахуванням наведеного, суд вважає що вимоги позову підлягають частковому задоволенню, стягнення з відповідача заборгованості в межах 3-річного строку з моменту звернення та 3% річних, інфляційний витрат, що загалом складає суму14332,70 гривень. Відповідачкою було подано до суду заяву про надання розстрочки сплати заборгованості за рішенням, оскільки розмір заборгованості в межах строку позовної давності є для неї занадто значним, вона має на утриманні доньку, яка є студенткою, фактично, це унеможливлює виплату всієї суми одночасно, що суттєво вплине на її рівень прожиття. Надала суду копію довідки про розмір її заробітної плати, копію студентського квитка [PERSON] .. Оцінюючи доводи відповідачки щодо встановлення їй розстрочки у виконанні майбутнього рішення, суд зазначає наступне. Виходячи із вимог ст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Як вбачається з поданої відповідачкою заяви вона не заперечує проти наявності суми заборгованості, згодна її сплатити в межах строку позовної давності, але її доходу недостатньо для одноразової сплати всієї суми та одночасне утримання даної суми поставить відповідачку та її доньку студентку у скрутне матеріальне становище. Враховуючи наведені обставини, суд вважає за можливе задовольнити подану заяву щодо надання розстрочки у виконанні рішення суду на строк 12 місяців. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам, що складає 1468,68 гривень (14332,70 х2270/22152,63 грн).

Outcome: partial