Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Представник АТ «Харківобленерго» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів на користь AT «Харківобленерго» суму заборгованості за електричну енергію у розмірі 2654,76 грн. та судовий збір. В обґрунтування зазначає, що за адресою: [ADDRESS] споживачами електричної енергії відповідно до умов договору про користування електричною енергією є відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Договір був укладений з [PERSON] особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 31.12.2018р. за період з 31.08.2018 року до 31.12.2018 року до показання приладу обліку «4722» склалася заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 2654,76 грн. Заборгованість відповідачем не сплачена, тому AT «Харківобленерго» вимушене звернутися до суду. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд за їх відсутності не надали, відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідачі не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору про користування електричною енергією, укладеного між АТ «Харківобленерго» та [PERSON] , відповідач [PERSON] є споживачем електричної особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 31.12.2018р. до показання приладу обліку «4722» за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 2654,76 грн. Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем (для власного споживання), а також к взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії проводяться згідно з «Правилами, роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, Законом України «Про ринок електричної енергії». Порядок розрахунків регулює розділ IV Правил. Згідно п. 4.1 Правил розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Відповідно до п. 4.7 Правил оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії. Розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань обліку. Згідно з п. 4.12 Правил рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем. Згідно пп. 20 п. 5.5.5 Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь АТ «Харківобленерго» слід стягнути сплачений судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved