Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач звернулася в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у них не склалося і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 03.01.2013 шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 27.02.2013 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Донька сторін з 01.09.2021 навчається у Державному вищому навчальному закладі КНЕУ ім. Вадима Гетьмана, згідно умов договору №217416 від 23.08.2021, навчання триватиме до 2025 року. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на оплату навчання доньки, яка за перший курс складає 14100 грн. Крім того, донька проживає у гуртожитку за який позивач сплачує, та на сьогоднішній день нею сплачено 5200 грн. Після вступу до навчального закладу нею було придбано доньці ноутбук, який потрібен їй для навчання, вартістю 17208,55 грн. Добровільно приймати участь у додаткових витратах на дитину відповідач не бажає та жодних коштів на це не надає. А тому позивач вимушена була звернутися з даним позовом до суду, просить стягнути з відповідача на її користь 50 % понесених нею витрат, а саме 18254,27 грн., з яких: 7050 грн. на оплату навчання, 2600 грн. оплати за гуртожиток, та 8604,27 грн. за придбаний ноутбук. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити в повному обсязі на підставі наданих нею доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього 50 % витрат на навчання та оплату гуртожитку. Проте заперечував проти стягнення з нього витрат на придбання ноутбуку. Зазначив, що у нього на даний час склалося важке матеріальне становище, оскільки він є особою з інвалідністю 3 групи (а.с.21,22), пенсіонером, на його утриманні від іншого шлюбу є дружина та дитина. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги слід відмовити з наступних підстав: за час спільного подружнього життя у сторін спору народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 03.01.2013 шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6). Позивач звернулася до суду як [PERSON] , оскільки 29.12.2016 зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). На підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 27.02.2013 з відповідача на користь позивача вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.01.2013, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Донька сторін [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2021 навчається у Державному вищому навчальному закладі КНЕУ ім. Вадима Гетьмана, згідно умов договору №217416 від 23.08.2021, форма навчання денна, навчання триватиме до 2025 року. Вартість навчання за семестр складає 14100 грн. (а.с.9). Як зазначила позивач, нею було сплачено вартість першого семестру навчання та вартість проживання доньки у гуртожитку, а також придбано ноутбук необхідний для навчання. На підтвердження понесення своїх витрат позивачем надані квитанції на оплату вказаних витрат (а.с.10,11,12). Частиною 1\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до\~ст. 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2\~ст.141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз положень\~ст. 185 СК України\~дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. У п.18\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що відповідно до\~ст. 185 СК України\~до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У таких випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати. До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Витрати, зазначені позивачкою як витрати на придбання ноутбука для навчання, не пов`язані з розвитком конкретних здібностей дитини, а тому не є додатковими. Зазначені витрати є повсякденними та охоплюються питанням стягнення аліментів, які відповідач зобов`язаний сплачувати згідно рішення суду, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. А тому в стягненні даних витрат слід відмовити. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача одноразово додаткові витрати на дитину в розмірі 9650 гривень, з яких: 7050 грн. - оплати за навчання; 2600 грн. - оплати за гуртожиток. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»,\~зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, суд стягує з відповідача на користь Державної судової адміністрації України судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 480 грн. (908 х 9650 : 18254,27 = 480). Оскільки в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, а позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, суд відносить решту витрат зі сплати судового збору на рахунок держави.

Outcome: partial