Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

20 лютого 2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 10 серпня 2007 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач зобов`язалася, а саме: на підставі п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.1.44 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.3.1 Договору Відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами при настанні термінів платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Згідно із п. 2.1.1.2.9 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.10 договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року відповідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідача станом на 09 грудня 2019 року має заборгованість - 20027 грн. 57 коп., яка складається із: заборгованості по простроченому тілу кредиту в сумі 12819 грн. 92 коп.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України в сумі 2124 грн. 50 коп.; нарахованої пені в сумі 3653 грн. 27 коп.; штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп.; штрафу (процентна складова) в сумі 929 грн. 88 коп.. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві розгляд справи просив проводити у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за адресою місця проживання [PERSON] зареєстрованої у встановленому законом порядку, що підтверджено відповіддю на запит суду, направлений у порядку ст. 187 ЦПК України. Однак [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином), про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з`явився без повідомлення причин неявки, не подав відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 03 березня 2020 року у справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 14 травня 2020 року витребувано у акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» оригінал кредитного договору б/н (анкети-заяви) укладеного між відповідачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», детальну виписку по картковому рахунку відкритому на ім`я відповідача на підставі кредитного договору, документи які підтверджують те коли відповідачем була отримана платіжна картка (первинна та у разі перевипуску), та які підтверджують отримання платіжної картки безпосередньо відповідачем а також документів щодо строку дії цієї платіжної картки. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року прийнято рішення щодо розгляду справи у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, при вирішенні справи виходить з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів. В судовому засіданні досліджені такі документи: Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. 10 серпня 2007 року відповідачка [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, та підписала заяву б/н про надання банківських послуг, згідно із яким отримала від позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та зобов`язалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідачки у заяві. Відповідачкою 10 серпня 2007 року була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна. 55 днів льотного періоду», де зокрема вказані тип кредитної лінії - поновлювана; пільговий період (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0.01% річних - до 55 днів по кожній витраті; валюта картрахунку UAH; базова процентна ставка, на місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) в розмірі - 1, 9 %; комісія за кредитне обслуговування(щомісячна) на залишок заборгованості, непогашеної протягом льотного періоду, розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості, термін знесення щомісячних платежем до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісія за зняття готівки: в банкоматах і пунктах видачі готівки ПриватБанку 3% від суми операції, в банкоматах інших банків України 3% + 5 грн. 00 коп., в зарубіжних банкоматах 3% + 3 долари 00 центів, зазначені розрахунок пені та штрафу у зв`язку з порушеннях строків. Здійснення платежів по кредиту; комісія за моніторинг по неактивній карті (в разі, якщо на рахунку є кошти Клієнта а вигляді позитивного залишку і протягом 3-х місяців поспіль операції по картці не здійснюються) в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 гривень (або еквівалент по курсу НБУ) в місяць; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування UAH - 2,85% та інші відомості. Відповідно до представленого банком розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням умов кредитного договору, станом на 09 грудня 2019 року відповідачка має прострочену заборгованість в розмірі - 20027 грн. 57 коп., яка складається із: заборгованості по простроченому тілу кредиту в сумі 12819 грн. 92 коп.; в тому числі: 00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредита; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 00 грн. 00 коп.; заборгованості за простроченими відсоткам в розмірі 00 грн. 00 коп.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України в сумі 2124 грн. 50 коп.; нарахованої пені в сумі 3653 грн. 27 коп.; нарахованої комісії в розмірі 00 грн. 00 коп.; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. 00 коп.; штрафу (процентна складова) в сумі 929 грн. 88 коп.. Із представлених на ухвалу суду документів видно, що позивачем відповідачці була надана кредитна картка з перевипуском та строком дії: 5457082955989764 з 24 квітня 2007 року по 30 квітня 2011 року, 5457082972376987 з 10 серпня 2007 року по 30 квітня 2011 року, 5457082307768304 з 14 червня 2011 року по 30 квітня 2015 року, 5211537315281399 з 30 вересня 2013 року по 31 квітня 2016 року, 4149437740885312 з 11 березня 2014 року по 31 серпня 2016 року, 5168755521942496 з 15 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року, 5168755521942496 з 26 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року. Згідно із інформацією про зміну кредитного ліміту, старт карткового рахунку [NUMBER] почався з 24 квітня 2007 року, кредитний ліміт був встановлений у розмірі 21600 грн. 00 коп.. 14 вересня 2007 року кредитний ліміт становив 1000 грн. 00 коп.; 14 грудня 2009 року кредитний ліміт становить 1700 грн. 00 коп.; 16 лютого 2010 року кредитний ліміт становить 1700 грн. 00 коп.; 10 серпня 2010 року кредитний ліміт становить 3400 грн. 00 коп.; 07 грудня 2010 року кредитний ліміт становить 4000 грн. 00 коп.; 14 лютого 2011 року кредитний ліміт становить 4800 грн. 00 коп., 15 лютого 2011 року кредитний ліміт становить 4800 грн. 00 коп., 18 січня 2013 року кредитний ліміт становить 7000 грн. 00 коп., 31 січня 2017 року кредитний ліміт становить 8200 грн. 00 коп., 04 травня 2019 року кредитний ліміт становить 00 грн. 00 коп.. Із змісту виписки по картковому рахунку за договором б/н станом на 17 квітня 2020 року; видно, що відповідачка у повному обсязі виконала зобов`язання станом на 13 травня 2016 року. Починаючи з 30 травня 2016 року позивачка користувалася карткою та здійснила останню операцію по використанню кредитних коштів 30 квітня 2018 року. В період з 30 травня 2016 року по 30 квітня 2018 року відповідачкою використовувалися кредитні кошти, нараховувалися проценти за користування кредитними коштами. Відповідачкою вносилася готівка на погашення заборгованості по кредиту. Залишок заборгованості по тілу кредиту станом на 01 липня 2019 року становив 9281 грн. 77 коп., проценти за користування кредитними коштами в сумі 3089 грн. 63 коп., штрафу в сумі 100 грн. 00 коп., пені в сумі 4003 грн. 27 коп., з листопада 2019 року по березень 2020 року нараховані проценти відповідно до ст.. 625 ЦК України на загальну суму 4607 грн. 80 коп.. Судом досліджені Умови і правила надання банківськх послуг. Згідно із довідкою, виданою головним управління статистики у Дніпропетровській області Державного комітету статистики, Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та Банківською ліцензією № 22 від 05 жовтня 2011 року, виданою заступником голови Національного Банку України, ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою та має право здійснювати банківські операції, передбачені ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржниця [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом підлягають частковому задоволенню. Так, як вбачається з представленої виписки, непогашене тіло кредиту становить 9281 грн. 77 коп., процентів за користування кредитними коштами в сумі 3089 грн. 63 коп.. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18 (444/9519/12) У ст. 1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не приймає до уваги доводи позивача в тій їх частині, що відповідні зміни були внесені до умов та правил кредитування, викладених на сайті. Зважаючи, що станом на 09 грудня 2019 року(строк стягнення кредитних коштів за позовною заявою)строк кредитування не закінчився, підстав для нарахування процентів за ст. 625 ЦК України у суду немає. Розв`язуючи спір в частині стягнення пені та штрафів, суд виходить з таких вимог чинного на момент нарахування законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Положення частин першої і другої цієї статті не поширюються на нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики: укладеними з громадянами України, місцем проживання яких є територія проведення антитерористичної операції, крім населених пунктів згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, якщо такі договори укладені після 1 травня 2021 року або до яких після 1 травня 2021 року за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р,м. Слов`янськ Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція. Суд також зазначає, що виходячи з аналізу норм ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, слід дійти висновку, що у випадку нарахування пені та/або штрафів у період проведення АТО, вони повинні бути скасовані. При цьому, розпорядження КМУ про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначає коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів. Як встановлено у судовому засіданні, зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] є с. Долина, Слов`янського району, Донецької області, тобто населений пункт який згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р, віднесений до населених пунктів де проводилася антитерористична операція. З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, з урахуванням періоду нарахування заборгованості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені в сумі - 3653 грн. 27 коп., та штрафів в сумі - 500 грн. 00 коп., та в сумі - 929 грн. 00 коп. - задоволенню не підлягає. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із роз`ясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. (а.с. 6). Так позивач при зверненні до суду просив стягнути з відповідачки 20027 грн. 57 коп., з яких судом задоволено вимоги про стягнення коштів на загальну суму 12371 грн. 40 коп., що становить 62 % від вимог позивача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1298 грн. 44 коп., що становить 62 % від суми 2102 грн. 00 коп.. На підставі наведеного,

Outcome: partial