Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТОВ " Файна Готівка" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона через додаток «Дія» дізналася, що є боржницею у рамках виконавчого провадження № 67019631, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. на підставі виконавчого напису №102692 від 15.07.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про звернення стягнення з неї, яка є боржником за кредитним договором №00-314502 від 14.06.2019 року, укладеним з ТОВ «Качай Гроші», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», правонаступником якого є ТОВ «Файна Готівка». За змістом виконавчого напису також вказано, що заборгованість проводиться за період з 16.06.2021р. по 02.07.2021р. Сума заборгованості складає 6665,95грн., яка складається з: суми кредиту - 2777,25грн.; сума заборгованості по несплаченим відсоткам 3888,70грн. Кредитний договір №00-314502 від 14.06.2019 року містить реквізити сторін, однак не скріплений ні підписом, ні факсиміле, ні електронним підписом. Вважає, що не підписаний кредитний договір є незаконним використанням її персональних даних, т.я. не підтверджує її волевиявлення отримати кредитні кошті так і факт їх отримання. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено форму підписання електронного правочину. Однак, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин підписання нею спірного кредитного договору в порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» Таким чином, відповідачем не було надано для підтвердження безспірності своїх вимог доказів та документів, що могли б свідчити про дійсне укладення кредитного договору. Просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною №102692 від 15.07.2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Качай Гроші" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №00-314502 від 14.06.2019 року, укладеним з ТОВ «Качай Гроші», грошових коштів у сумі 6665,95грн., стягнути з відповідача судові витрати, судовий збір у сумі 908,00грн. та витрати на правову допомогу у сумі 3000,00грн. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 08.12.2021р. у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Представник позивача Рєзнік В.В., який діє на підставі ордеру, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю позивачки, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ТОВ «Файна Готівка», будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, відзиву на пред`явлений позов не надав. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явився. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник О.І. до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. З урахуванням наведених обставин, що представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223,280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом встановлено, що приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис №102692 від 15.07.2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Качай Гроші" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №00-314502 від 14.06.2019 року, укладеним з ТОВ «Качай Гроші» правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», правонаступником якого є ТОВ «Файна Готівка», грошових коштів за період із 16.06.2021 по 02.07.2021 у сумі 6665,95грн. яка складається з: суми кредиту - 2777,25грн.; сума заборгованості по несплаченим відсоткам 3888,70грн. Строк платежу за кредитним договором за № 00-314502 від 14.06.2019 настав (а.с. 14). З загальних умов кредитного договору №00-314502 від 14.06.2019 року, укладеним між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] вбачається, що дані документи містять персональні дані сторін, в яких зазначено про електронний підпис, підпис позивачки відсутній (а.с. 11-13). На підставі оспорюваного виконавчого напису 102692 від 15.07.2021 р. за заявою відповідача приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. постановою від 05.10.2021 було відкрито виконавче провадженні №67019631 (а.с. 8). Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.07.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Позивач надав копію Кредитного договору про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту №00-314502 від 14.06.2019 року, про який йдеться у спірному виконавчому написі. Указаний договір між [PERSON] та ТОВ «Качай гроші» не є нотаріально посвідченим, а є електронними договором, який підписано відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Суд погоджується з доводами представника позивача, що оскільки Кредитний договір№00-314502 від 14.06.2019 р. не є нотаріально посвідченим договором, а тому він не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, відповідачем до суду не надано доказів набуття прав вимоги до позивача за кредитним договором №00-314502 від 14.06.2019, не надано доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, не доведення відповідачем наявності у [PERSON] невиконаних зобов`язань договором за №00-314502 від 14.06.2019 р. на суму 6665,95 грн. та безспірності указаної заборгованості, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було подано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги серії ДН № 148627 від 08.11.2021р., договір № 148 про надання правової допомоги від 07.11.2021р. з додатковою угодою № 2 від 07.11.2021р., звіт про виконані послуги. У п. 3.1.додаткової угоди № 2 від 07.11.2021р. до договору № 148 про надання правової допомоги від 07.11.2021р. зазначений порядок оплати гонорару: оплата послуг здійснюється у наступному порядку: 500 грн. вноситься впродовж 10 робочих днів з моменту підписання угоди, решта коштів протягом 2 місяців з моменту підписання цієї угоди. Документу, що свідчить про оплату витрат на правову допомогу адвокатом надано не було. Таким чином документально не підтвердженими є витрати на правничу допомогу адвоката Рєзніка В.В. у розмірі 3000,00 грн., який не позбавлений права звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення, за умови надання належних доказів, які підтверджують сплату витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 гривень. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial