Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

14 вересня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання її, повнолітньої доньки відповідаач, яка продовжує навчання, у розмірі 10 000 грн на місяць з подальшою індексацією відповідно до вимог закону щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення 23-річного віку. В обгрунтування позову посилається на те, що вона досягла повноліття та зарахована на перший курс медичного факультету за спеціальністю 222 "Медицина" денної форми навчання Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. З атакого вона сама не взмозі забезпечити собі повноцінне утримання, не може самостійно забезпечити моє утримання і мати [PERSON] . Батько не надає їй батьківської турботи та піклування, проте має можливість сплачувати аліменти у належному розмірі , оскільки є засновником близько 30 Товариств з обмеженою відповідальністю, загальний розмір внесків відповідача до статутних фондів цих юридичних осіб становить 10 104 239 грн 50 коп. Також згідно інформації Державного земельного кадастру у власності відповідача перебувають 34 земельні ділянки для особистого сілянського господарства, площею по 2 га кожна, з яких він може отримувати дохід. Отже заявлений розмір аліментів відповідатиме її потребам у гармонійному розвитку та є помірною для відповідача. 26 січня 2022 року до суду надано заяву про часткове визнання позовних вимог представника відповідача адвоката Мотельчук Ю.І., в яких вона зазначає, що відповідач визнає позовні вимоги у розмірі сплати аліментів у сумі 5000 грн на місяць, оскільки саме таку сму він може сплачувати з врахуванням його майнового стану. адже він добровільно виконує рішення суду про сплату аліментів на утримання ще чотирьох дітей , отже сума у 10 000 грн на місяць покладатиме на нього значний фінасовий тягар. Також зазначає, що неодноразово звертався до софії з пропозицією допомоги у навчанні, що свідчить про його усвідомлення щдо участі у житті дитини та необхідності надавати допомогу. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, заперечує проти доводів відповідача, просила про задоволення позову в повному обсязі. В судове засіданні відповідач та його представник не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2015 року (справа №487/7474/15-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про народження, наявними в матеріалах справи. Рішенням від 07 червня 2021 року Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/5533/20позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів - задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів та збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу , виданого Центральним районним судом м.Миколаєва від 23.11.2018 року № 490/9587/18, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ІНН [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , ІНН [NUMBER] ) аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] ,в твердій грошовій сумі у розмірі по 9 000 грн на кожну дитину, а всього у загальному розмірі 36 000 грн з подальшою індексацією відповідно до вимог закону щомісячно, починаючи з дня набуття рішенням суду законної сили і до досягнення ними повноліття. Відкликано виконавчий документ - судовий наказ, виданий Центральним районним судом м.Миколаєва від 23.11.2018 року за № 490/9587/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Постановою від 14 вересня 2021 року Миколаївського апеляційного суду рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 червня 2021 року змінено в частині розміру аліментів, виклавши резолютивну частину в наступній редакції. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ІНН [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ІНН [NUMBER] ) на сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі по 6 000 грн. щомісячно на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набуття рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Згідно Свідоцтва про зміну імені [PERSON] 26.12.2019 року змінила прізвище на " [PERSON] ". Мати позивачки [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті праці та соціального захисту населення Управління соціальних виплат та компенсацій Центрального району та отримує допомогу як малозабезпечена сім`я. Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявними в матеріалах справи, підтверджується, що [PERSON] засновником/співзасновником/кінцевим бенефіціарним власником господарських товариств з організаційною формою товариство з обмеженою відповідальністю у кількость більше 30 ( тридцяти ) товариств, жодне з яких не перебуває у стадії припинення, переважна більшість з яких є діючими. Також як вбачається з інформаційного листа від 22.09.2020 року ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, за [PERSON] зареєстровані 42 земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, проте відомості щодо оренди, суборенди, земельного сервітуту, суперфіцій, емфітевзіс- відсутні. Згідно відомостей ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області , за [PERSON] зареєстровані 29 (двадцять дев`ять) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, площею по 2 га кожна, на території Веснянської сільської ради Миколаївського району, Мішково-Погоріловської сільської ради та Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Обставини належності відповідачу вказаних земельних ділянок у кількості 32 ділянок ( загальна площа майже 64 га сільськогосподарських земель) встановлені також і Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20.07.2021 року у справі № 945/560/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна, набутого в шлюбі, спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя, якою накладено арешт на вказані ділянки в якості забезпечення позову. Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України за період 2018 р. - 2020 р. відповідачем , останній протягом вказаного періоду шість разів виїзджав за кордон : у Шарм-Ель-Шейх, Барселону, Крим, Стамбул, Дубаї, Шарм-Ель-Шейх. Відповідач інших утриманців не має. 11 липня 2021 позивачці виповнилось 18 років, тому виплату аліментів було припинено. Також позивачка має посвідчення дитини з багатодітної сім`ї. Повнолітня [PERSON] з 09 серпня 2021 року зарахована на 1 курс медичного факультету для здобуття ступеня магістра за спеціальністю "Медицина" , денної форми навчання Національного медичного університету імені О.О.Богомольця. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим , за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно,що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Відповідач [PERSON] є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і неповнолітніхї та повнолітніх дітей. Він несе витрати на утримання свого майна; у 2020 році створив нові підприємства; деякі з належних йому земельних ділянок засіяні сільськогосподарськими культурами; має необхідні ресурси для організації закордонних поїздок. Отже, зважаючи на особу платника аліментів, його активи, реальні витрати на створення власності та особисте утримання, суд доходить до висновку про те, що визначення аліментів у твердій грошовій сумі відповідає положенням статті 192 СК та загальним вимогам національного та міжнародного законодавства щодо пріоритетного значення інтересів кожної дитини. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Позивачкою доведено, що вона є донькою відповідача, яка набула повноліття та не досягла віку 23 років, вона продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням. Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач [PERSON] може надавати матеріальну допомогу, однак позивачем не надано доказів про доходи відповідача на підтвердження заявлених позовних вимог, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає частковому задоволенню. Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітня [PERSON] навчається на денній формі навчання, прецевлаштуватися вона не має змоги у зв`язку з навчанням, проживає та навчається у м. Києві, несе витрати на проїзд до місця навчання, їжу, засоби гігієни, одягу та інше, матеріальне становище позивачки, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. З врахуванням\~наданих сторонами\~доказів,\~ часткового\~визнання позову\~відповідачем у\~сумі 5000\~грн щомісячно,\~ суд\~,\~ враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання повнолітніх дітей; потенційну можливість відповідача надавати такий рівень забезпечення, а також сплату аліментів на іншу повнолітню доньку на час її навчання та трьох неповнолтініх дітей, та інші конкретні обставини.приходить до\~переконання,\~що з\~відповідача необхідно\~стягувати аліменти\~на утримання\~повнолітньої доньки\~ [PERSON] ,\~яка продовжує\~навчання в\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі 6\~000,00\~грн.,\~щомісячно,\~починаючи з\~дня подачі\~даної позовної\~заяви і\~до закінчення\~нею навчання,\~але не\~більше ніж\~до досягнення\~нею 23-річного\~віку за\~умов продовження\~навчання,\~що на\~думку суду\~є достатнім\~для забезпечення\~рівня життя\~повнолітньої доньки,\~виходячи з\~засад розумності,\~ виваженості та пропорційностіі. Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то судовий збір за розгляд справи підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial