Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] на території Штату Гаваї. За життя [PERSON] склала на її ім`я заповіт, посвідчений державним нотаріусом штату Гаваї Р. В. Гастінгс 02.11.2020, за змістом якого вона заповіла все своє майно в Україні, зокрема всі квартири, паркувальні місця та приміщення для зберігання, розташовані в Одесі, позивачу. Указує, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю. О. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що строк, визначений законом для прийняття спадщини, пропущено нею з поважних причин, оскільки спадкодавець померла на території Сполучених Штатів Америки (штат Гаваї), свідоцтво про смерть видавалося у місті Гонолулу, заповіт знаходився також у місті Гонолулу і пересилання документів в Україну потребувало часу. Крім того, отримані документи необхідно було перекласти на державну мову та нотаріально засвідчити правильність перекладу, що також потребувало значного часу, зокрема, переклад свідоцтва про смерть та засвідчення правильності його перекладу було здійснено 14.07.2021, того ж дня позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю. О. із заявою про прийняття спадщини. Указує, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, відмова у задоволенні її позовних вимог потягне за собою перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування, що є неприйнятним для позивача, у зв`язку з чим просить визначити їй додатковий строк, тривалістю шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, на подання до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача - адвокат Шевцов А. В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача - Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 13 січня 2022 року подав заяву про розгляд справи за відсутності представника Одеської міської ради. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] у штаті Гаваї, Сполучені Штати Америки, померла [PERSON] , [INFO] , громадянка Сполучених Штатів, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] , виданого Департаментом здоров`я Штату Гаваї, яка за доводами позивача, була її матір`ю. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (частина друга статті 1270 ЦК Україи). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги щодо оформлення спадкових прав судовому розглядові не підлягають. Так, виходячи з положень підпунктів 1.2, 1.12 пункту 1, підпунктів 2.2, 2.3 пункту 2, підпункту 3.1. пункту 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Згідно з частиною першою статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю. О. від 14 липня 2021 року № 472/01-16 щодо строків для прийняття спадщини слідує, що 14.07.2021 [PERSON] звернулася до нотаріуса з питань подання заяви про прийняття спадщини після смерті Шишової Людмили , яка померла [INFO] , на що приватним нотаріусом повідомлено, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано позивачу звернутися до суду. Згідно з листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю. О. від 12.11.2021 № 1178/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , нею не заводилася. Отже, судом установлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, і рішення з цього приводу нотаріусом не приймалось, тому, за відсутності постанови нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, за умов нез`ясування питання щодо надання згоди іншими спадкоємцями на оформлення спадкових прав позивача в нотаріальній конторі, відсутні підстави вважати порушеними її спадкові права, а отже позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини є передчасними та необґрунтованими. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 235/4294/17 (провадження № 61-28264 св 18). Крім того, за доводами, викладеними в позові, [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої, інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Водночас, як слідує з копії наданого позивачем заповіту, в ньому зазначено, що [PERSON] на час його вчинення була заміжньою, її чоловік - [PERSON] . Також про те, що за життя [PERSON] була заміжня зазначено і в копії свідоцтва про смерть. Ця обставина стороною при зверненні до суду проігнорована, а відтак не надано доказів про відсутність інших спадкоємців. Тобто, не дотримано визначеної чинним законодавством процедури, необхідної для прийняття спадщини, а відтак немає гарантії не порушення прав та інтересів інших осіб. Щодо доводів позивача про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд зазначає таке. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними» При оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач указує, що в строк, встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України вона не реалізувала своє спадкове право, оскільки спадкодавець померла в іншій країні, для отримання свідоцтва про смерть та його переклад вона витратила значний час, а тому без наявності свідоцтва про смерть не змогла вчасно звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини. Однак, позивач не надала суду доказів на підтвердження існування об`єктивних, істотних, непереборних труднощів для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, що також свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.10.2019 року у справі № 385/1284/18. За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є передчасними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору слід залишити за нею.

Outcome: dismissed