Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~даним позовом\~до відповідача\~ [PERSON] ,\~в якому\~просить розірвати\~шлюб,\~укладений між\~нею та\~ [PERSON] ,\~зареєстрований 15\~вересня 2001\~року у\~В-Байрацькій\~сільській раді\~Кіровоградського району\~і області,\~актовий запис\~за №\~2,\~а\~також просила\~стягнути з\~відповідача [PERSON] \~на її\~(позивача)\~користь аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~ сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частини від\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку,\~починаючи стягнення\~аліментів з\~дня пред`явлення\~позову до\~суду і\~до досягнення\~дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15.09.2001 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у В-Байрацькій сільській раді Кіровоградського р-ну і обл., про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , запис № 2. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач зазначила, що останнім часом спільне життя з відповідачем не склалось. Між нею та відповідачем перестало існувати взаєморозуміння внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що має істотне значення та суперечить їх інтересам. Зазначила, що між ними припинено фактичні шлюбні стосунки і ведення спільного господарства. Підґрунтя до порозуміння, як і відчуття любові один до одного, - втрачені. За наведених обставин, шлюб з відповідачем носить формальний характер. Сім`я фактично розпалась, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Окрім того, позивач зазначила, що поки що вона (позивач) з відповідачем проживають разом, однак договірних зобов`язань один перед одним не мають, майнових спорів не ініційовано. Порядок утримання, як і способи у відвідуванні та вихованні дитини між ними не обговорювались, у зв`язку з чим, в рахунок гарантованого утримання їх спільної дитини, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в примусовому лише порядку. Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини залишено без руху, запропоновано позивачу [PERSON] в установлений строк виправити зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви, а саме: надати копії доданих до позовної заяви документів, з метою можливості їх вручення судом відповідачу по справі [PERSON] 06 жовтня 2021 року на виконання вищевказаної ухвали суду позивачем [PERSON] за вх. № 24192 надано копії доданих до позовної заяви документів. Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) в судове засідання сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, яка зареєстрована в суді за вх. № 28980 від 30.11.2021 року про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~про день,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~в порядку\~ч.ч.\~5,\~6\~ ст.128\~ЦПК України. Причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов відповідач не подавав. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, враховуючи обізнаність відповідача про розгляд справи, приймаючи також до уваги, що відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не надав, на підставі чого суд вважає можливим розгляд справи за відсутності в судовому засіданні належним чином повідомленого відповідача, оскільки його неявка в судове засідання, за викладених вище обставин, не перешкоджає розгляду справи у спорі про розірвання шлюбу та стягнення аліментів по суті, та вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Враховуючи подану позивачем заяву, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України,\~за якими\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін,\~які мають\~рівні права\~щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2001 року у В-Байрацькій сільській раді Кіровоградського району і області, про що в книзі реєстрацій актів про одруження зроблено запис за № 2 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Також судом встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 246. Батьками дитини [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження зазначені в графі «Батько» - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Сімейні стосунки між подружжям не склалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втрату відчуття любові одне до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у суду матеріалів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання позивача їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, про що свідчить подана позивачем заява, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, відповідачем до суду не подано будь-яких заперечень щодо пред`явлених позивачем позовних вимог про розірвання шлюбу, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права та інтереси їх неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим позов в частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Крім того, позивачем пред`явлено також позовні вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Крім того, відповідно до ч.2\~ст.141\~СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України), і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, або інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому, припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, а так само проживання їх окремо від дитини, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо останньої, при цьому, судом під час розгляду справи не встановлено наявності обставин, за існування яких відповідач [PERSON] , [INFO] , який є молодою, здоровою та працездатною особою, не мав би можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, враховуючи також, що мінімальний гарантований Законом розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~При цьому, судом відзначається, що відповідно до ст.\~186\~СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно з п.1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якими передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на підставі чого з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Крім того, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.110, 112, 141, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved