Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Заявниця звернулася до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що [INFO] у віці 11 років померла [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилося спадкове майно. [PERSON] являлась біологічною внучкою [PERSON] , але її син не був вписаний, як батько у свідоцтво про народження [PERSON] , в зв`язку з чим у заявниці відсутня можливість підтвердити родинні зв`язки. Мати [PERSON] , [PERSON] , померла [INFO] , батько [PERSON] , помер [INFO] . Тому з дня свого народження і аж до дня смерті [PERSON] фактично проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А.В. від 07.10.2021 року, заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) в розмірі 6,61 га, в умовних кадастрових одиницях, без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває в колективній власності КСП «Колос», розташованої в с. Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , через не подання документу на підтвердження факту родинних відносин.Просила встановити факт проживання однією сім`єю. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25.11.2021 року було залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради. В судовому засіданні заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, встановити факт проживання однією сім`єю заявниці з [PERSON] , яка була її біологічною внучкою. Представник заінтересованої особи - Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій не мав заперечень проти задоволення заявлених вимог, та просив проводити розгляд справи у його відсутність. Представник Органу опіки та піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, в судовому засіданні надала пояснення, якими підтвердила факт спільного проживання заявниці [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом розгляду в даній справі є справа окремого провадження щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. В судовому засіданні встановлено, що на звернення заявниці щодо оформлення свідоцтва про право на спадкове майно, яке належало [PERSON] , померлій [INFO] , приватний нотаріус Малютяк А.В., у відповідності до ст. ст. 68, 69 Закону України «Про нотаріат», п. 4.14 п. 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», перевірила факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, прийняття спадкоємцями спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, факт проживання однією сім`єю. На підтвердження цих обставин від спадкоємиці витребувала документи, які підтверджують вказані факти. В разі спадкування за законом додається копія документа, засвідчена в установленому порядку, що підтверджує родинні та інші відносини спадкоємців зі спадкодавцем (свідоцтво органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили про встановлення факту родинних та інших відносин. Постановою приватного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А.В. від 07.10.2021 року, заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки не на підтверджено факт родинних відносин (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 травня 2001 р., [PERSON] народилась, [INFO] , в графі батько зазначено - [PERSON] , в графі мати зазначено - [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 липня 2010 року, [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 9). Згідно до довідки №2962 від 29.09.2021 року, виданою Новоархангельською селищною радою, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті [INFO] по [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до копії рішення №34 від 19.04.2001 року, [PERSON] , проживаючу за адресою: [ADDRESS] - призначено опікуном над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). У судовому засіданні за клопотанням заявника були допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, з пояснень свідка [PERSON] , яка є племінницею заявниці вбачається, що її тітка [PERSON] проживала із сином та його сім`єю однією родиною в них. [PERSON] , яка була дружиною нині покійного сина заявниці хоча і не були одружені, але жили разом, їх донька - [PERSON] , після смерті матері [PERSON] постійно проживала з бабусею і була на її забезпеченні, [PERSON] була офіційним опікуном [PERSON] . Всі разом вони проживали з 1999 року до дня смерті спочатку [PERSON] , яка захворіла, а потім і трагічної смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що була подругою покійної [PERSON] , часто приходила до неї в гості, де вона проживала в домоволодінні [PERSON] , добре знає і заявницю і [PERSON] , яка була її внучкою, але не записана по документах. Заявниця була опікуном покійної [PERSON] , дбала про неї, доглядала після смерті матері. У суду немає підстав ставити під сумнів показання даних свідків, оскільки вони узгоджуються з письмовими доказами, що є у матеріалах справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", та постановою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Згідно п. 23 вказаної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Заявниця розпорядилась своїми правами на власний розсуд, пред`явивши саме ті вимоги, які вважала за необхідне, і саме до тих осіб, які на її думку повинні бути заінтересованими особами. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав заявника, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність встановлення факту проживання [PERSON] , [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] однією сім`єю більше п`яти років до дня смерті останньої, яка настала [INFO] . Суд вважає, що встановлення юридичного факту проживання однією більше п`яти років до дня смерті спадкодавця, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 294 ЦПК України судові витрати по справам окремого провадження не відшкодовуються, тому суд відносить судові витрати на рахунок заявника по справі.

Outcome: approved