Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

17 вересня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 10 травня 2019 року у сумі 157280,48 грн., яка складається з: суми основного боргу - 60000,00 грн.; пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена за договором позики у сумі 27121,58 грн.; 50 % річних від простроченої суми - 68958,90 грн.; штраф - 1200,00 грн. Крім цього, стягнути з відповідачки судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачкою 10 травня 2019 року був укладений договір позики, згідно з яким він передав [PERSON] у борг 60000,00 грн. Відповідно до розписки відповідачка зобов`язалася повернути борг у повному обсязі через 20 календарних днів. Договір є безвідсотковий, але передбачає відповідальність за прострочення повернення позики. Договір позики підписаний сторонами, тобто узгоджені всі умови. Водночас [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, на сьогодні борг не повернула, тим самим ухиляється від виконання своїх зобов`язань. В 2019 році щодо неправомірних дій відповідачки він був змушений звернутися до поліції, де йому було рекомендовано звернутися для вирішення цього питання до суду. Через неналежне виконання зобов`язань, просить стягнути суму пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена за договором позики у сумі 27121,58 грн.; суму 50% річних від простроченої суми в розмірі 68958,90 грн., а також штраф - 1200,00 грн. Оскільки відповідачкою в добровільному порядку борг не повернутий, позивач просить стягнути його в судовому порядку. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час проведення судового засідання повідомлена за останнім відомим місцем реєстрації, а тому, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Крім цього, виклик відповідачки здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України. Відзив відповідачкою не подано. З огляду на те, що доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. На підставі ухвали суду від 20 січня 2022 року розгляд справи проводиться в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 10 травня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого відповідачка взяла у борг у позивача 60000,00 грн., про що було складено відповідну розписку. З огляду на її зміст, [PERSON] зобов`язалася повернути борг через 20 календарних дня. Крім того, цього ж дня між сторонами був укладений договір позики (безвідсотковий), предметом якого є взята відповідачкою в борг вказана сума. Строк дії договору до 10 травня 2024 року. Умови договору між сторонами були узгоджені, про що свідчить їх підпис. У вказаний у розписці строк відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання. На сьогодні борг не повернутий. З огляду на відповідь заступника начальника Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 18 грудня 2019 року №25822/51/2019 позивачу на його заяву щодо прийняття заходів до [PERSON] , з приводу невиконання зобов`язань рекомендовано звернутися з відповідним позовом до суду, оскільки цей факт відноситься до цивільно-правових відносин. Справа розглядається за поданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник - зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 2 статті 1047 УК України на підтвердження укладання договору позики та його умови може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 527, 1049 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 ЦК України). У статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Грошове зобов`язання - це зобов`язання по сплаті певної грошової суми, яке повинно припинятися шляхом його належного виконання. Згідно з пунктом 4.1 Розділу 4 Договору позики за прострочення повернення позики Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена, за кожен день прострочення, а також Позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення на 50 % річних від простроченої суми, у порядку статті 625 ЦК України. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок пені проведений за формулою: сума позики /100 х облікової ставки/365 днів х кількість днів користування коштами. За період з 31 травня 2019 року по 18 липня 2019 року: 60000,00 / 100 х 17,5 (подвійна 35) х 47 = 2819,17 грн. За період з 19 липня 2019 року по 05 вересня 2019 року: 60000,00 / 100 х 17 (подвійна ставка 34) х 49 = 2738,63 грн. За період з 06 вересня 2019 року по 24 жовтня 2019 року: 60000,00/100х16,5 (подвійна 33) х 49 = 2658,08 грн. За період з 25 жовтня 2019 року по 12 грудня 2019 року: 60000,00/100 х 15,5 (подвійна 31) х 49 = 2496,98 грн. За період з 13 грудня 2019 року по 30 січня 2020 року: 60000,00/100 х 13,5 (подвійна 27) х 49 = 2174,79 грн. За період з 31 січня 2020 року по 12 березня 2020 року: 60000,00/100 х 11 (подвійна 22) х 42 = 1518,90 грн. За період з 13 березня 2020 року по 23 квітня 2020 року: 60000,00 /100 х 10 (подвійна 20) х 42 = 1380,82 грн. За період з 24 квітня 2020 року по 11 червня 2020 року: 60000,00/100 х 8 (подвійна 16) х 49 = 1288,77 грн. За період з 12 червня 2020 року по 04 березня 2021 року: 60000,00 /100 х 6 (подвійна 12) х 266 = 5247,10 грн. За період з 05 березня 2021 року по 15 квітня 2021 року: 60000,00 /100 х 6,5 (подвійна 13) х 42 = 897,53 грн. За період з 16 квітня 2021 року по 22 липня 2021 року: 60000,00 /100 х 7,5 (подвійна 15) х 98 = 2416,43 грн. За період з 23 липня 2021 року по 09 вересня 2021 року: 60000,00 /100 х 8 (подвійна 16) х 49 = 1288,76 грн. За період з 10 вересня 2021 року по 15 червня 2021 року: 60000,00 /100 х 8,5 (подвійна 17) х 7 - 195,62 грн. Всього: 27121,58 грн. 50 % річних від простроченої суми розраховується за формулою: прострочена сума позики х 50 % річних х кількість днів / 365 /100 За період з 31 травня 2019 року по 31 грудня 2019 року: 60000,00 х 50% х 215 /365 /100 = 17671,23 грн. За період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року: 60000,00 х 50% х 366/366/100 = 30000,00 грн. За період з 01 січня 2021 року по 15 вересня 2021 року: 60000,00 х 50% х 258 /365 /100 = 21205,48 грн. Всього: 68958,90 грн. Крім цього, позивачем як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення строків виконання договірних зобов`язань. Частиною 1 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - наприклад порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така, правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. З урахуванням викладеного позовні вимоги щодо стягнення штрафу не підлягають задоволенню Отже, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань щодо повернення боргу, відповідно до положення статей 625, 1049 ЦК України позов підлягає задоволенню частково на суму 156080,48 грн. з яких: 60000,00 грн. - сума позики; 27121,58 грн. - сума пені в розмірі подвійної ставки НБУ від суми, яка прострочена за договором позики; 68958,90 грн. - сума 50% річних від простроченої суми в розмірі. Вимоги щодо стягнення штрафу у сумі 1200,00 грн. - не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1560,85 грн. (156080,48 грн. х 100 / 157280,48 грн. =99,24 %, 1572,80 х 99,24% = 1560,85 грн.).

Outcome: partial