Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №63, мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння одне одного, різні погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим вони, фактично припинили шлюбні відносини і на даний час проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, а відновлення сімейних відносин між ними не можливе, просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась, подавши до суду заяву, в якій позов підтримала, просить шлюб розірвати без надання строку на примирення, судовий розгляд провести без її участі та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив надати строк на примирення та пояснив, що близько одного року вони з дружиною проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. На даний час [PERSON] має відносини з іншим чоловіком, однак він все одно її любить та бажає відновити сім`ю. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності позивачки. Заслухавши доводи відповідача, дослідивши обставини справи, надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з 06.09.2008 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №63. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копій свідоцтв про народження (а.с.3,4). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловічка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, близько року проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. За наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про надання строку на примирення, оскільки дана справа перебуває на розгляді в суді з 04.11.2021 року і позиція позивачки щодо небажання продовжувати шлюбні відносини з відповідачем за цей період не змінювалася, що підтверджується її неодноразовими заявами, в яких вона просила строк для примирення не надавати. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, між яким втрачено взаєморозуміння, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу та категорично заперечує проти надання строку на примирення, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б її інтересам. Частиною 8 ст. 294 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: approved