Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

11.11.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь 130 450,00 грн. за договором про надання правової допомоги. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 08.04.2019 він уклав з відповідачкою договір про надання правової допомоги у Кам`янка-Бузькому районному суді у справі про захист прав споживачів та стягнення коштів за договром банківського вкладу і згідно умов якого, його гонорар становив 50% від суми задоволених позовних вимог. Вказав, що він у цій справі виконав покладені на нього обов`язки, а саме готував процесуальні документи, збирав докази брав участь у судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанції. Згідно рішення суду у цій справі, на користь [PERSON] стягнуто з банку кошти, які їй сплачено банком у сумі 16475,76 доларів США. Проте, відповідачка у супереч умов договору не сплатила йому обумовлений у договорі гонорар. Ухвалою судді від 06.12.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. 04.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідачки у якому вона просила суд відмовити у позові повністю, оскільки адвокат [PERSON] дійсно надавав їй правову допомогу у справі про стягнення коштів з банку, проте вона сплатила йому всі кошти ще до моменту вчинення відповідних дій за договором, оскільки адвокат не вчиняв такі дії без оплати. Вказує, що у представленому адвокатом договорі не вказано у якій саме справі йому доручено брати участь та яку саме роботу йому доручено виконати. Відсутні у договорі також і акти виконаних робіт, звіти про виконану роботу, не вказано порядку розрахунку. Також позивачка зазначає, що у договорі умова про 50% від суми стягнутих коштів вчинена рукою самого адвоката, чого вона не підписувала і ніколи б на таке не погодилася, бо таку роботу за розумніших умовах міг би виконати інший адвокат. Ухвалою суду від 12.01.2022 закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги та вказав, що він надавав правову допомогу [PERSON] у багатьох справах, які були пов`язані із стягненням коштів з банку за договорами банківського вкладу і вона сплатила йому всі обумовлені платежі за виконану ним роботу. Востаннє, він домовився з відповідачкою про стягнення коштів з банку, а саме відсотків за користування коштами і вони обумовили плату за такі послуги у вигляді 50% від отриманої суми, для чого він підготував позовну заяву та звернувся до суду, де і слухалася справа №446/735/19. Також позивач визнав, що за попередні справи відповідачка розрахувалася з ним у повному розмірі, зокрема сплачувала кошти, які у своїй сукупності становлять близько 12 000,00 доларів США, однак у рамках цієї справи, [PERSON] сплатила йому лише кошти у сумі 2100,00 доларів США ще перед подачею позовної заяви, решту суми, яка обумовлена договором за наслідками вирішення справи не сплатила, і така сума за його підрахунками складає у гривневому еквіваленті 130 450,00 грн. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та зазначила, що договору на 50% від суми отриманих коштів вона не укладала. Вказала, що вона дійсно зверталася за правовою допомогою до адвоката [PERSON] і від її імені він подавав багато позовів для стягнення коштів за договором банківського вкладу. Зазначила, що загалом вона заплатила йому суму, яка становить 6100, 00 доларів США та 7 000,00 Євро. В тому числі і 2100 доларів США за справу, яка стосувалася стягнення відсотків та у суді мала №446/735/19. Вказала, що договори про правову допомогу вона підписувала, оскільки адвокат повідомляв її, що це потрібно для його повноважень у справі. Проте, вона не підписувала умови у договорі про 50% від суми отриманого, вважала, що це адвокат дописав самостійно. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. У провадженні Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебувала цивільна справа №446/735/19 за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсиббанк» про стягнення відсотків за договором банківського вкладу. Представництво інтересів позивачки [PERSON] у даній справі здійснював адвокат [PERSON] Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.11.2020 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто на користь [PERSON] з ПАТ «Укрсиббанк» 12 972,01 доларів США відсотків за договором банківського вкладу (а.с. 31-33). Постановою Львівського апеляційного суду від 11.05.2021 рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області змінено та збільшено розмір стягнутої суми заборгованості до 16 475, 76 доларів США (а.с. 35-43). Відповідно до договору про правову допомогу від 08.04.2019, який укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON]., його предметом є надання клієнту правової допомоги, зокрема бути представником у судах, для чого адвокату надано право отримувати документи, подавати заяви, клопотання, скарги розписуватись у них від імені клієнта, сплачувати судові збори, отримувати судові рішення та користуватися іншими правами, які передбачені законом (а.с. 13). У п. 4.1. цього договору міститься умова, яка виконана одночасно машинописним та рукописним текстом. Так, у цьому пункті вказано: «Згідно п.11 даного договору клієнт сплачує адвокату гонорар - », а далі йде рукописний текст, який важко ідентифікувати. У судовому засіданні позивач визнав, що цей рукописний текст на договорі виконаний ним особисто і його слід читати як «Згідно угоди гонорар в сумі 50% від суми задоволених позовних вимог». Також, як видно з долученого до матеріалів справи копії договору без дати його укладення (а.с. 34), його предмет є аналогічним тому, який вказаний у вищезгаданому договорі. А у п. 4.1. також міститься одночасно машинописний та рукописний текст, де вказано: «Згідно п.11 даного договору клієнт сплачує адвокату гонорар», а далі йде рукописний текст «Згідно угоди від 08.04.2019р.». У судовому засіданні були оглянуті матеріали судової справи №446/735/19, де на а.с. 23 міститься копія договору про правову допомогу від 08.04.2019, а на а.с. 25 ордер адвоката [PERSON], який не містить посилання на будь-який договір, як підставу його видачі, а на а.с. 258 міститься копія договору про правову допомогу без дати. Також, у судовому засіданні було оглянуто матеріали судової справи №446154/16 та 446/155/16, які стосувалися стягнення коштів з ПАТ «Укрсиббанк» на користь [PERSON] , де її представником був адвокат [PERSON] У цих справах наявні також договори про правову допомогу, які укладені між сторонами і датовані 10.04.2016, 21.04.2017, договори без дати їх укладення. Аналіз усіх договорів, які укладені між сторонами свідчить, що всі вони маю ідентичний предмет. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував, що відповідач йому не здійснила повної оплати за договором про надання правової допомоги від 08.04.2019, яка ним здійснювалася у межах справи №445/735/19. Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до ч. 1 ст. 26 цього Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. А відповідно до ч. 1 та 3 ст. 27 цього Закону, договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Крім того, статтею 30 цього Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Також, як зазначено у ст. 28 Правил адвокатської етики, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналіз чинного законодавства, який регулює спірні правовідносини свідчить, що правовою основою діяльності адвоката в інтересах клієнта є договір про надання правової допомоги, який укладається між сторонами і який має містити такі істотні умови як послуги, які надаються та оплата за такі послуги (гонорар). Причому чинним законодавством визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. З наданого позивачем договору про надання правової допомоги від 08.04.2019 неможливо встановити які саме послуги замовляла клієнт [PERSON] і які зобов`язувався надати адвокат [PERSON] Цей договір не містить ані вказівки на справу, у межах якої він укладений, ані сторін спору, ані мети, яку сторони погодили досягнути. У наданому позивачем договорі просто зазначено перелік його прав як адвоката при надання правової допомоги, що не дає суду можливості встановити, якої саме справи чи доручення він стосується. Причому, як встановив суд, договорів з аналогічним предметом між сторонами було укладено більше чотирьох, що додатковою вказує на неможливість висновку про те, що між сторонами була досягнута певна домовленість саме при наданні правової допомоги у справі №446/735/19, як на це вказує позивач. Також суд звертає увагу на те, що у договорі від 08.04.2019 пункт № 4.1. містить як друкований, так і рукописний текст, який погано читабельний і суду неможливо встановити його реальний зміст. В судовому засіданні позивач вказав, що цей рукописний текст необхідно розуміти як «Згідно угоди гонорар в сумі 50% від суми задоволених позовних вимог». Проте, навіть якщо і погодитися з тим, що такий текст відповідає суті написаного, то вказане все одно не дає підстав для задоволення позову, позаяк є абсолютно не зрозуміло до якої ще угоди відсилає ця умова договору та від суми задоволених позовних вимог у якій справі необхідно обчислювати 50% гонорару. Оцінюючи фактичні обставини справи суд також звертає увагу на те, що у матеріалах справи №446/735/19 міститься два договори про правову допомогу, а саме договір від 08.04.2019 та договір без дати, умови яких у частині ціни договору є різними. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивач не надав суду договору про правову допомогу, який би містив умови про належно узгоджений предмет договору та гонорар адвоката, що свідчить про його не доведення перед судом обставин, на які він посилається. Водночас, з огляду на заперечення відповідачки, яка стверджує, що такі умови договору вона не підписувала, суд позбавлений можливості дійти однозначного висновку про те, що саме такі домовленості були у сторін на момент досягнення згоди, а відповідно і висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтовані. Більше того, судом встановлено, що порядок розрахунків між сторонами, який був реально здійснений, не відповідав умовам договору про надання правової допомоги. Так, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Сторони у справі, а зокрема і сам позивач, визнали той факт, що адвокат [PERSON] отримав ще до досягнення результату у справі від [PERSON] кошти у сумі 2 100,00 доларів США за надання правової допомоги у справі №446/735/19. Однак, будь-якої умови про таку оплату договір від 08.04.2019 не містить, що додатково вказує на наявність інших домовленостей сторін, які не узгоджені у договорі від 08.04.2019. Верховний Суд у постанові від 18.12.2019 № 522/17845/15-ц зауважив, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. За таких умов, суд дійшов висновку, що оскільки у договорі від 08.04.2019 відсутній належно узгоджений сторонами предмет договору та порядок оплати за виконану роботу, то заявлені позовні вимоги є необґрунтовані і до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed