Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

16 листопада 2021 року Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за кредитним договором №СL-172264 від 21 лютого 2019 року у розмірі 35769,22 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17311,99 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 18457,23 грн., а також просить суд стягнути з відповідачів сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3576,95 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.02.2019 р. між АТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №СL-172264, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 20000,00 грн., строком до 20.02.2024 року за процентною ставкою 69,99 % річних. Позивач взяті на себе зобов`язання згідно вказаного договору виконав в повному обсязі та виплатив суму кредиту, однак відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав та заборгованість станом на 22.09.2021 року становить 35769,22 грн., яка складається з наступного: 17311,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18457,23 грн. - заборгованість за відсотками. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Кредобанк». Крім того, оскільки, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, тому на думку Банку вказану заборгованість слід стягувати з них солідарно, оскільки подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. У зв`язку із вищенаведеним представник АТ «Кредобанк» просить позовні вимоги Банку задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавали. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачів, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що 21.02.2019 р. між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-172264, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 20000,00 грн., строком до 20.02.2024 року та процентною ставкою 69,99 % річних. Позивач взяті на себе зобов`язання згідно вказаного договору виконав в повному обсязі та виплатив суму кредиту, що стверджується меморіальним ордером №10042868 від 21.02.2019 на суму 20000,00 грн., однак відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав та заборгованість станом на 22.09.2021 року становить 35769,22 грн., яка складається з наступного: 17311,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18457,23 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. АТ «КРЕДОБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст.ст.536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 6.1, п. 6.2 Кредитного договору №CL-172264 від 21.02.2019 року, позичальник зобов`язаний повертати кредит в терміни та в порядку встановленому договором або додатком до нього. Згідно п. 6.3 кредитного договору, позичальник щомісячно, здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом. Отже, обов`язок повернення позичальником кредитних коштів, сплати процентів по їх використанню встановлені Договором. Також цей обов`язок передбачений ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, а відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Згідно ч. 2 статті ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Внаслідок невиконання свого зобов`язання у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 35769,22 грн., яка підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором кредиту №CL-172264 від 21.02.2019 року, укладеного між АТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем [PERSON] , станом на 22.09.2021 року та складається з наступного: 17311,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18457,23 грн. - заборгованість за відсотками. 29.06.2021 та 25.07.2021 представник АТ «Кредобанк» направив [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-172264 від 21.02.2019 року, що документально підтверджено досудовмими вимогами, описами вкладення та чеками АТ «Укрпошта», копії яких містяться в матеріалах справи, які відповідачем [PERSON] були залишені без виконання. З огляду на те, що відповідач [PERSON] прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих за договором зобов`язань, тому на користь АТ «Кредобанк» з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № CL-172264 від 21.02.2019 року в розмірі 35769,22 грн. Щодо заявлених позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-172264 від 21.02.2019 року, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення таких, зважаючи на наступне. Як вказує представник позивача в обґрунтування позовних вимог, 21.02.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № CL-172264 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про зареєстрований шлюб із [PERSON] . Факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] від 14.08.2010 року. Крім того, представник позивача посилається на те, що в Анкеті-заяві № CL-172264 від 21.02.2019 року зазначено, що позичальник - [PERSON] своїм підписом підтвердила, що сума отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, та таким, що не потребує згоди другого із подружжя. На підставі викладеного, посилаючись на ч. 3 ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, позивач вважає за можливе застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: чоловіка [PERSON] - [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. З умов договору кредиту № CL-172264 від 21.02.2019 року, укладеного між банком та [PERSON] , паспорту споживчого кредиту, анкети-заяви № CL-172264 вбачається, що це споживчий кредит на суму 20000,00 грн., оскільки взятий на поточні потреби споживача. Шляхом підписання анкети-заяви [PERSON] підтвердила, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого з подружжя. У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/ іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, яке є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Оцінивши в сукупності надані суду та досліджені в судовому засіданні докази з урахуванням вимог ч. 3 ст.61, ч.4 ст.65 СК України, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача про те, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за кредитним договором № CL-172264 від 21.02.2019 року були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя. Суд наголошує, що договору поруки [PERSON] не підписував, в Анкеті-заяві [PERSON] жодних підписів про не заперечення проти отримання його дружиною кредиту не проставляв, доказів того, що договір було укладено в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, будь-яких інших документальних доказів того, що [PERSON] погодився взяти на себе солідарне зобов`язання перед АТ «Кредобанк» позивачем не надано, а тому підстави для задоволення позову АТ «Кредобанк» у частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] , відсутні. Таким чином в задоволенні позовних вимог АТ «Кредобанк» до [PERSON] необхідно відмовити. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором є підставними та підлягають до задоволення. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то у таких на думку суду слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані ордер серії КС №573217, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №68 серії ЧН №000531 адвоката Павленка Сергія Валерійовича, договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 між АТ «КРЕДОБАНК» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право», в особі директора Король - Єгорової Євгенії Володимирівни та довіреність №11821 від 30.12.2020. Позивач просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 3576,95 грн. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що АТ «Кредобанк» дійсно понесло витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять, крім того, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги матеріали справи також не містять. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги АТ «Кредобанк» про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3576,95 грн. слід відмовити. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір, у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: partial