Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, просить суд визнати за ним - [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 4,30 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходилась в колективній власності АФ «Руно» та належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії CM № 035964, виданого Лебединською районною державною адміністрацією Сумської області 03 квітня 1996р. та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №464. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву в якій просить задовольнити вимоги [PERSON] в повному обсязі, провести розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] народився [INFO] в с.Курган Лебединського району Сумської області, а його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 24 травня 1958р. (а.с. 5). На ім`я батька позивача - [PERSON] на підставі розпорядження голови Лебединської райдержадміністрації №106 від 27 березня 1996р. був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії CM № 035964 від 03 квітня 1996р., в розмірі 4,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходилась в колективній власності АФ «Руно», що стверджено випискою з книги реєстрації сертифікатів (а.с. 7,8). За життя на ім`я [PERSON] державний акт на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Курганської сільської ради Лебединського району Сумської області не виготовлявся, що підтверджується довідкою Відділу у Лебединському районі Головного управління Держгеокадастру Сумській області від 30 листопада 2020р. вих.№981/106-20 (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер, про що Курганською сільською радою Лебединського району Сумської області було видане свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 24 вересня 1997р. (а.с. 9). На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Разом з ним до дня його смерті проживав однією сім`єю син [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] Курганською сільською радою не посвідчувався, що підтверджується довідкою Курганської сільської ради Лебединського району Сумської області від 17 липня 2020р. вих.№260 (а.с. 11). Спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] прийняв за законом його син - [PERSON] , подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В. (а.с. 10). В той же час у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом Суховій М.І. було відмовлено у в`язку з тим, що в нього відсутній оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії CM № 035964 від 03 квітня 1996р. На запит приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В., останньому в підтвердження видачі [PERSON] сертифікату на земельну частку (пай) серії CM № 035964 від 03 квітня 1996р. Головним управлінням Держгеокадастру Сумській області була надана відповідна довідка від 30 листопада 2020р. вих.№981/106-20 (а.с. 10) та виписка з Книги обліку видачі сертифікатів на земельні частки (паї). Згідно довідки Управління у м.Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 11 жовтня 2021р. вих.№104 вартість земельної частки (паю) з урахуванням добутків коефіцієнтів індексації становить 25555,22 грн. (а.с. 12). Так, ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право в т.ч. продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Згідно ст.131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. П.5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995р. №720/95 визначено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в абз.1 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. зі змінами і доповненнями. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ч.1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003р. №435-IV цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. П.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Ст.524 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст.525 Цивільного кодексу УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст.526 Цивільного кодексу УРСР). Згідно ст.529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ст.548 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України). Ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ст.1221 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України). Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки знайшли підтвердження ті факти, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] проживав разом з позивачем - [PERSON] по [ADDRESS] , заволодів особистими речами померлого і не відмовлявся від прийняття спадщини, відповідно за ним має бути визнано право власності в порядку спадкування за на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 4,30 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходилась в колективній власності АФ «Руно» та належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії CM № 035964, виданого Лебединською районною державною адміністрацією Сумської області 03 квітня 1996р. та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №464.

Outcome: approved