Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в позвом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, літ. А-1, загальною площею 238,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] ; звільнити з-під арешту нерухоме майно, житловий будинок, літ. А-1, загальною площею 238,1 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , накладений в межах виконавчого провадження ВП №48415714 (номер запису обтяження 15514055); визнати право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] , кадастровий номер 1810400000:01:036:0138; звільнити з-під арешту земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] , кадастровий номер 1810400000:01:036:0138, накладений в межах виконавчого провадження ВП №48415714 (номер записів обтяження 15514055 та 21650050). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] отримав у власність земельну ділянку, яка стосується предмета спору, та зареєстрував за собою право власності не неї. На земельній ділянці [PERSON] як співвласник розпочала будівництво житлового будинку. За умовами затвердженої ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2017 мирової угоди [PERSON] за належні їй особисто кошти має здійснити будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на вказаній земельній ділянці. 18.06.2021 [PERSON] зареєстрував за собою право власності на житловий будинок за зазначеною адресою. У подальшому [PERSON] стало відомо, що за виконавчим провадженням 4845714 постановами державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області накладено заборони на спірну земельну ділянку та на все належне боржнику майно. [PERSON] у своїй заяві від 18.10.2021 просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у порядку, передбаченому статтею 174 Цивільного процесуального кодексу України, а саме - у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, не подали. Акціонерне товариство "Укртранснафта" просить відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що [PERSON] вже не вперше звертається до суду з аналогічним позовом. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 11.03.2021 у справі 274/5484/16, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 20.04.2021 у задоволенні позову відмовлено. У справі, що розглядається позивачем не наведено обґрунтування, яким чином та ким порушені її права, оскільки як на момент укладення мирової угоди між позивачем та відповідачем, затвердженої ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2017, так і на момент здійснення і завершення будівництва будинку по [ADDRESS] арешт на земельну ділянку вже був накладений у ВП 48415714. Вказує, що під час дії арешту жодних дій ні власник, ні особи, які вважають себе власниками, без дозволу ДВС не можуть вчиняти щодо арештованого майна, а мають оскаржити вказані дії ДВС чи постанову про накладення арешту у разі незгоди з нею. Ухвалою суду від 27.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав, зазначених у ній. Додатково вказав, що позивач за власні кошти побудувала будинок на земельній ділянці, яка отримувалась відповідачем за результатами розіграшу будівельних номерів, у період шлюбу. Крім того, відповідач відповідно до умов мирової угоди, затвердженої ухвалою суду, після завершення будівництва та ведення будинку в експлуатацію зобов`язується передати у встановлений законом спосіб [PERSON] у власність земельну ділянку, зареєстровану на його ім`я, та будинок розташований на цій ділянці. Однак, ці умови не виконані. Додатково зазначив, що фактично предметом спору у цій справі є поділ майна подружжя, оскільки між сторонами відсутні шлюбні відносини. [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві розгляд справи просив проводити у його відсутності позовні вимоги визнав. Бердичівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, своєї позиції у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Акціонерне товариство "Укртранснафта" судове засідання просили проводити за відсутності їх представника. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. При розгляді цивільної справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до рішення Бердичівської міської ради Житомирської області № 731 від 08.10.2013 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] . Відповідач є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1810400000:01:036:0138, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 27 жовтня 2014 року та Інформацією від 07.07.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2017 р. у справі № 274/4549/16-ц, яка за даними Державного реєстру судових рішень набрала законної сили, визнано мирову угоду, укладену 18.09.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якої [PERSON] за кошти, які належать їй особисто та на власний ризик здійснює будівництво житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1810400000:01:036:0138, зареєстрованої на ім`я [PERSON] . Після завершення будівництва та ведення будинку в експлуатацію [PERSON] зобов`язується передати у встановлений законом спосіб [PERSON] у власність земельну ділянку кадастровий номер 1810400000:01:036:0138, зареєстровану на його ім`я, та будинок розташований на цій ділянці. Сторони дійшли згоди, що по завершенню будівництва та введення його в експлуатацію державна реєстрація права власності на будинок по [ADDRESS] буде здійснена у відповідності до чинного законодавства (а. с. 13-14). 18.06.2021 [PERSON] зареєстрував право власності на житловий будинок загальною площею 238, 1 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.06.2021, а також Інформацією від 07.07.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що в судовому порядку за нею визнано право як забудовника на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . Однак, відповідач в порушення умов судового рішення зареєстрував за собою право власності на вказаний житловий будинок. З цих підстав, просила визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК УКраїни). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. На підставі ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1810400000:01:036:0138, та житловий будинок, що розташований на ній за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Державна реєстрація права власності відповідача на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , ніким не скасована та є чинною. Проте така реєстрація не перешкоджає відповідачу виконати умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2017 р. у справі № 274/4549/16-ц. При цьому посилання позивача на порушення відповідачем умов мирової угоди, визнаної ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2017 року та реєстрація відповідачем за собою права власності житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , не є підставою для визнання за [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно. Крім того, судом не встановлено, що право позивача оспорюється або не визнається відповідачем, з огляду і на те, що в матеріалах справи міститься заява відповідача про визнання позовних вимог. На підставі наведеного Суд приходить до висновку, що обставини, на які [PERSON] посилається в обґрунтування позовних вимог про визнання за нею права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1810400000:01:036:0138, розташовану за адресою: [ADDRESS] , не є підставами для задоволення її позову, оскільки з них не вбачається, що відповідачем було допущено порушення її відповідних прав або інтересів, які потребують захисту у судовому порядку. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про визнання права власності за [PERSON] на вищевказане нерухоме майно. Посилання представника позивача у судовому засіданні на правовий режим майна, набутого за час шлюбу, а також, що вказаний позов фактично є позовом про поділ майна подружжя суд не приймає до уваги, враховуючи на вимоги, які заявлені у цій позовній заяві, які є відмінними від вимог позовної заяви про поділ майна подружжя. Щодо позовних вимог про звільнення майна з- під арешту, суд зазначає наступне. Так, частинами першою та другою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження"визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Так, судом встановлено, що постановою від 13.08.2015 р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 48415714 з виконання виконавчого листа № 1-2, виданого 04.08.2008 р. Овруцьким районним судом про стягнення з відповідача на користь ПАТ "Укртранснафта" боргу у розмірі 1 096 543,91 грн. Відповідно до Інформації про виконавче провадження 48415714 постановою від 19.07.2016 державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було накладено арешт на все майно, що належить боржнику - [PERSON] . Постановою державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 08.08.2017 у виконавчому провадженні 48415714 накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1810400000:01:036:0138, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, вимоги про зняття арешту з майна є похідними від вимог про визнання права власності на це майно, тобто їх задоволення залежить від задоволення позовних вимог про визнання права власності на це майно (основних вимог). Враховуючи, що у задоволенні вимог про визнання за позивачем права власності на майно, яке вона ж і просить звільнити з-під арешту відмовлено, тому підстави для зняття арешту з цього майна також відсутні. За положеннями ст.ст.133, 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed