Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

17.03.2021 р. з позовною заявою до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позов обгрунтовано тим, що син проживає з позивачем, а відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає, незважаючи на неодноразові прохання. Відповідач є громадянином Республіки Молдова, працює, отримує дохід, працездатний, тому може надавати фінансову допомогу на утримання сина. Оскільки позивач самостійно не в змозі забезпечити належний рівень життя, необхідний для розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, позивач змушена була звернутись до суду з вищевказаним позовом. 12.04.2021 р. у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного з викликом учасників справи. 10.06.2021р. ухвалено дготовувати судове доручення про вручення документів та допит відповідача [PERSON] компетентним судом Молдови, провадження у справі зупинено. 18.01.2022р. до суду надійшли документи відносно виконання доручення Суворовського районного суду м.Одеси стосовно [PERSON] на умовах Конвенції про правову допомогу у правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993р. 18.01.2022р. провадження у справі поновлено, справу призначено до судового розгляду. Сторони, повідомлені належним чином про дату, місце та час судового засідання, до зали судових засідань не з`явились, в матеріалах справи є заява позивача про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у її відсутності. Згідно протоколу судового засідання, складеного 05.10.2021р. судом Єдинець, округ Окніца, [PERSON] , [INFO] , працює водієм автомобіля в КАП «Prima-Nicatim», на підтвердження чого надав довідку про доходи за період з 01.01.2020р. по 31.10.2021р., інших утриманців не має. Як зафіксовано зі слів відповідача, позовну заяву [PERSON] визнає частково, згоден виплачувати аліменти на утримання дитини, однак заперечує проти заявленого розміру, вважає її завеликою, оскільки вона не співмірна з його заробітною платою. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню . Як встановлено судом в ході розгляду справи, [INFO] народився [PERSON] , про що в книзі реєстрації народжень 14.04.2009р. зроблено відповідний актовий запис №658 Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03.02.2017р. по справі №523/15586/16-ц шлюб, зареєстрований 17 січня 2009 року Першим Суворовським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції, актовий запис №30, між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] - розірвано. Рішення набрало законної сили 14.02.2017р. [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Першим Суворовським відділом РАЦС Одеського міського управління юстиції. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На даний час дитина знаходиться на утриманні позивача. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вказаної статті, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з положеннями ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При оцінці доводів учасників справи суд виходить з того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності (ч.1 ст.12 ЦПК України). Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Виходячи із змісту ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем, потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Згідно довідки про заробітну плату [PERSON] від 15.10.2021р., наданої СПК «Prima Nication», за період з грудня 2020р. по серпень 2021р. загальна сума заробітної плати відповідача склала 21462,97 лєй (середньомісячна складає 2384,77), шо згідно курсу НБУ на дату ухвалення рішення(1,62) становить 3863,32 грн. Суд звертає увагу на те, що позивачем не обгрунтовано вимогу про стягнення аліментів саме у розмірі 5000 грн. З урахуванням встановлених обставин, що мають істотне значення, а саме стану здоров`я батька та матері дитини, матеріального становища платника аліментів та його середньомісячний заробіток, а також рівності обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, інтересів та потреб саме дитини, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2021 року і до його повноліття [INFO] , що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітньої дитини. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial