Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

- 16.07.2021 позивачка звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,4500 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 18.02.2009 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2007, серія ЯЖ №925075, земельну ділянку площею 0,1500 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд відповідно до державного акту на право власності на виданого 18.02.2009 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2007, серія ЯЖ -15074 - особистою приватною власністю позивачки. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила про те, що 02.09.1994 сторони уклали між собою шлюб. Проте життя з відповідачем не склалось, та 24.12.2015 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було винесено рішення про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі, а саме 13.09.2007 позивачкою було придбано майно: будинок [ADDRESS] , та земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,4500 га, що розташовані в [ADDRESS] . Проте, вказує , що вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки куплені позивачкою за власні кошти, які вона отримала від продажу житлової квартири [ADDRESS] , що належала її на праві приватної власності. Оскільки дане майно було придбане хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти позивачки, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та є особистою приватною власністю [PERSON] , тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.09.2021 провадження у справі відкрито. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 для розгляду вищезазначеної справи визначено суддю Костюк У.І.. Ухвалою суду від 19.11.2021 дану цивільну справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 17.01.2022 підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду представник позивача подала заяву, в якій просила суд розгляд справи здійснювати у відсутності позивачки та її представника, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд зі згоди позивача, обумовленою у її заяві, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.1994 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом ЗАГС Львівської міської адміністрації м. Львова, актовий запис № 1804. Від спільного подружнього життя в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.101.995 відділом ЗАГС Львівської міської ради народних депутатів м. Львів (а.с. 25). Згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24.12.2015 шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 02.09.1994 у відділі ЗАГС Львівської міської адміністрації м. Львова, актовий запис № 1804 було розірвано (а.с. 9). За час перебування сторін у шлюбі на ім`я [PERSON] було придбано житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,4500 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,1500 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка зазначає в позові, що вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки куплені нею за власні кошти та оформлені на її ім`я, так як придбане за кошти, які вона отримала від продажу квартири, в будинку [ADDRESS] , та підтверджує це наступними доказами. [PERSON] , [PERSON] , що є бабусею та дідусем позивачки та матір позивачки [PERSON] були власниками житлової квартири [ADDRESS] . [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради серія [NUMBER] (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 05 листопада 1996 року державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори, Назар Є.В. спадкоємцями померлої [INFO] , [PERSON] , є в рівних частках її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] . Спадкове майно на яке видано Свідоцтво складається з 1/3 частини житлової квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 10). Згідно договору міни квартир№ 6528 посвідченого 28.11.1996 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обміняли належну їм житлову квартиру [ADDRESS] на 1/2 частину житлової квартири [ADDRESS] , що належала гр. [PERSON] i гр. [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до договору купівлі-продажу частини квартири №6527 посвідченого 28.11.1996 приватним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Футорянською О.А., гр. [PERSON] продав, а гр. [PERSON] купила Ѕ частину квартири [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири №6527 посвідченого 27.11.1996 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Футорянською О.А., гр. [PERSON] продав, а гр. [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири № 3089 посвідченого 12.09.2007 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Котарською А.Т., гр. [PERSON] продала, а гр. [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.14). 13.09.2007 [PERSON] було придбано житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі продажу будинку № 1857, що посвідчений приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Приходько Н.М. (а.с.15). 13.09.2007 [PERSON] було придбано земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,4500 га в межах згідно з планом розташовані в [ADDRESS] ,надані для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Договором купівлі продажу земельних ділянок № 1859, що посвідчений приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Приходько Н.М. (а.с.16). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №925074 від 18.02.2009 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1500 га (кадастровий номер:4622155600:01:007:0070) у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована [ADDRESS] ,цільове призначення (використання) земельної ділянки: обслуговування житлового будинку і господарських будівель(а.с.17). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №925075 від 18.02.2009 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,4500 га (кадастровий номер:4622155600:01:007:0075) у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована [ADDRESS] ,цільове призначення (використання) земельної ділянки: ведення особистого селянського господарства (а.с.18). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16342567 виданого 19.10.2007 [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Розглядаючи спір стосовно позову, суд виходив з наступного. Змістом ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Закон (ст. 368 ч. 3 ЦК України) зазначає, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17. Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Підпунктами 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Положеннями статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1)майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею у набутті майна. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт особистої приватної власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,4500 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,1500 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, оскільки на переконання суду позивачкою доведено належними та допустимими доказами, що дане майно придбане позивачкою, хоч за час перебування у шлюбі з відповідачем, але за її особисті кошти, відтак реєстрація права власності позивача на вказане майно в період шлюбу на підставі майнових прав набутих за її особисті кошти, не є підставою для віднесення вказаного нерухомого майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, а тому позов підлягає до задоволення. Крім того відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved