Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 30 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] . Вказаний шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №282. Факт реєстрації шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між позивачем та відповідачем погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Більше року позивач та відповідач не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові один до одного. Сім`я фактично розпалась, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем - розірвати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.10.2021 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 12.01.2022 до суду від позивача надійшла заява від 31.12.2021, згідно з якої остання просила розгляд справи проводити без її участі, вимоги позову підтримала. 12.01.2022 до суду від відповідача надійшла заява від 31.12.2021, згідно з якої останній просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №282 (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач спільного сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved