Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі представника-адвоката Романової Н.В. звернулося до суду з даним позовом. В обґрунтування позову, уточненого в ході судового розгляду, представник-адвокат посилалася на те, що 25.10.2017р. між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №225-81, відповідно до якого банком було надано кредит у розмірі 619000грн. із кінцевим терміном повернення не пізніше 24.01.2022р., - на споживчі потреби під іпотеку нерухомого майна; позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 25.10.2017р. між Банком та майновим поручителем [PERSON] було укладено Договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Малою М.В. за реєстровим №2286. Відповідно до умов Іпотечного договору іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок по [ADDRESS] ; [PERSON] помер [INFO] , після смерті котрого прийняла спадщину його дружина [PERSON] , - відповідач по справі. Відтак у зв`язку з неналежним виконанням основного зобов`язання, заборгованість по якому станом на 28.10.2021р. становить 301970,80грн., представник позивача просить звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок та земельну ділянку у рахунок погашення заборгованості шляхом продажу такого майна на прилюдних торгах, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 4677,67грн. Представник позивача адвокат Романова Н.В. у судовому засіданні позов підтримала повністю, просила такий задовольнити, посилаючись на уточнену позовну заяву. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечила, визнала суму боргу та запевнила суд, що протягом року поверне кошти банку; просила представника позивача не звертати до виконання судове рішення; також сторони із взаєморозумінням поставились і до питання добровільного урегулювання спірного питання під час можливого примусового виконання, - про що переконувала суд відповідач, що до такого не дійде. Заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тому до ухвалення судового рішення судом роз`яснено сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. Крім того, суд констатує, що 25.10.2017 між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит (під іпотеку) №225-81, відповідно до якого банком було надано відповідачу кредит у розмірі 619000грн. строком до 24.01.2022р. із сплатою 21,49% річних. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 25.10.2017р. було укладено Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Малою М.В. за реєстровим №2286. Відповідно до умов цього договору предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із кадастровим номером 4624280600:03:003:0024 та розташований на ній житловий будинок, загальною площею 262кв.м., що знаходяться в [ADDRESS] . Згідно уточненого розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 28.10.2021 року відповідач заборгувала позивачу 301970,8грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 196305,1грн.; проценти за користування кредитом - 83350,04грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 4123,28грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 2332,44грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 9707,16грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 6152,78грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 591 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що іпотекодавець [PERSON] помер [INFO] ; єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після його смерті є його дружина [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 18.11.2019р. З цього приводу ст. 23 Закон України «Про іпотеку» регламентує, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою; особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки; якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Ураховуючи наведене, а також те, що [PERSON] не виконує свої обов`язки за кредитним договором і позичкодавець вимагає повернення позики, що залишилася, таке неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором доведено позивачем, про що не заперечила у судовому засіданні відповідач, визнання відповідачем позову не суперечить закону та судом не установлено підстав, що порушують права, свободи чи інтереси інших осіб; відтак, як наслідок у банківської установи виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки, яке зумовлене зверненням до суду із вказаним позовом, який підлягає задоволенню; а у зв`язку із визнанням відповідачем позову слід стягнути із останньої в користь АТ «Державний ощадний банк України» половину понесених судових витрат, про що не заперечили сторони; другу половину сплаченого судового збору слід присудити повернути позивачу відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову; ч. 5 регламентовано, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Outcome: approved