Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи: Овідіопольська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування, Виконавчий комітет Авангардівської селищної ради Одеської області, про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення місця проживання дитини. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 21.10.2020 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , роз`єднано. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] ,\~про визначення місця проживання дитини, виділено в самостійне провадження та матеріали виділеної справи передано для реєстрації справи в порядку автоматизованого розподілу. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, від 23.10.2020 року, вищевказану справу розподілено судді Мирончук Н.В.. Позовні вимоги про визначення місця проживання дитини обгрунтовані наступними обставинами. 26.11.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси, від 07.10.2014 року. Від шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Як вказала позивач, після розірвання шлюбу, дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. Позивач вказала, що кожного року вона виїжджає за кордон на певний період у відпустку, та кожного разу виникає проблема щодо надання згоди батьком [PERSON] на такий виїзд за кордон. Також, позивач вказала, що відповідач неодноразово повідомляв їй, що відбере дитину у неї. Враховуючи викладене, позивач просила суд встановити місце проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом з нею [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. (а. с. 78) Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином (а. с. 32, 39, 48, 60, 76, 77). Відзиву на позов до суду не надав, інших клопотань чи заяв по суті справи від нього не надходило. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від заступника селищного голови Авангардівської селищної ради Одеської області до суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] (а. с. 65 67). Також, заступником селищного голови Авангардівської селищної ради Одеської області до суду подано заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі (а. с. 69 70). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223\~ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі судового наказу Приморського районного суду м. Одеси, від 26.01.2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.01.2020 року старшим державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження (а. с. 14) З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси, від 07.04.2014 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (справа № 522/10968/14-ц, провадження № 2/522/6708/14). За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту висновку органу опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеської області, від 26.10.2021 року, вбачається, що батьки малолітнього [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі, після розірвання якого, дитина залишилась проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а. с. 65). Також, згідно вказаного висновку, працівниками служби у справах дітей Фонтанської сільської ради, встановлено, що батько дитини не заперечує, щоб малолітній син проживав разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджено актом обстеження умов проживання, від 13.09.2021 року (а. с. 66). У відповідності до зазначеного Висновку, від 26.10.2021 року, Виконавчий комітет Авангардівської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем її проживання (а. с. 67). Статтею 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України,\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»,\~сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до\~ст. 157 Сімейного Кодексу України,\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Так, 11 липня 2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виключні обставини, бути розлучена\~з матір`ю. Як вже було встановлено судом, відповідач [PERSON] , згідно до Висновку органу опіки та піклування, від 26.10.2021 року, не заперечував проти визначення місця проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] (а. с. 66). Суд, дослідивши докази в їх сукупності,

Outcome: approved