Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2002 по 22.04.2019. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2019 по справі №191/354/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі Судового наказу №191/5099/18 від 16.01.2019 Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.12.2018 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Станом на звернення до суду старшому синові [PERSON] виповнилось 18 років, меншому синові [PERSON] виповнилось 10 років. Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №122322 від 23.03.2021 для [PERSON] встановлено інвалідність II групи, більш детальний стан здоров`я наведено у Формі індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями від 23.03.2021. Батько дітей [PERSON] зараз не надає будь-якої допомоги ані матері [PERSON] на утримання дітей, ані його рідним дітям [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] знаходиться на обліку та отримує допомогу по догляду за дитиною інвалідом II групи. Цієї державної допомоги вкрай не вистачає позивачці для належного догляду та виховання дітей [PERSON] , [PERSON] , тим більше, що позивач не має змоги влаштуватися на роботу через постійний догляд за своїм сином інвалідом II групи [PERSON] . Син [PERSON] є інвалідом з дитинства, шансів на одужання він не має. Позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги на утримання, догляд та лікування повнолітньої дитини-інваліда, оскільки несе витрати на харчування, одяг, сплату комунальних послуг, купівлю предметів для навчання та лікування, а також проходження реабілітаційних курсів для дітей-інвалідів, також потребує витрати на харчування, одяг, купівлю предметів для навчання та лікування і менший син [PERSON] , не говорячи витрати на елементарні потреби для себе. У зв`язку з вищенаведеним просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на її користь, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до моменту набуття останнім повноліття, у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду; аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів ного заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з моменту звернення до суду; аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі щомісяця у розмірі 1500 грн., починаючи з моменту звернення до суду і на весь час проживання з дитиною - інвалідом [PERSON] , [INFO] . Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що позивачем не доведено та не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що відповідач не надає матеріальної допомоги, більше того це не відповідає дійсності. Як зазначає позивач в своїй позовній заяві, судовим наказом було стягнуто аліменти на дітей в розмірі 1/3 частки з усіх доходів відповідача. Позивачем не надано доказів і навіть не зазначено про те, що за аліментними виплатами існує заборгованість. Після народження дітей відповідач постійно піклувався про них, надавав матеріальну допомогу, купував речі тощо. Відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів на дітей загальним розміром 2/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та сплата аліментів на утримання позивача в розмірі 1500 гривень є для нього непосильним на теперішній час, коли він сам перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки потребує додаткових витрат на проживання та на утримання своєї сім`ї і був звільнений з роботи. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця; на повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , - у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з моменту звернення до суду. Вимоги про стягнення аліментів на дружину не визнає, оскільки вона отримує матеріальну допомогу від держави, а також має право та змогу влаштуватись на роботу і отримувати доходи. У зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити частково. Позивачем [PERSON] було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що доводи, які наводить представник відповідача є лише словами, та не підтверджені належними та допустимими доказами. У зв`язку з чим позивач і надалі наполягає на незмінності своїх позовних вимог, та вважає що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей та на її утримання. У судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. У судовому засідання представник позивача [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити частково. Згоден сплачувати аліменти на старшого сина у розмірі 1/6 частки. В частині стягнення аліментів на утримання молодшого сина просить відмовити, оскільки аліменти вже стягуються. В частині стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити, оскільки вона має змогу влаштуватися на роботу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2002 по 22.04.2019, що підтверджується рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2019 . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відповідно до судового наказу, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області 16.01.2019 року (справа №191/5099/18, провадження 2-н/191/110/18), з боржника [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 грудня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно довідки Центру адміністративних послуг №1416 від 15.07.2021 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вищевказаною адресою зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , 1979 р.н., - колишній чоловік, зареєстрований, але не проживає з квітня 2019 року. Згідно довідки до акту огляду МСЕК Серії 12ААВ №122322 [PERSON] , [INFO] , має другу групу інвалідності з дитинства. Може бути адаптований до надомної праці без води, висоти, вогню, рухомих механізмів. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду, виданого КНП «Синельниківська «ЦРБ» СМР» 08.10.2021 року, [PERSON] 2003 р.н., є інвалідом ІІ групи внаслідок психічного розладу. За рівнем обмеження життєдіяльності має обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до довідки №726 від 14.07.2021 УСЗН Синельниківської РДА [PERSON] знаходиться на обліку та отримує допомогу по догляду за інвалідом II групи ( [PERSON] ) Отримала за червень 2021 у розмірі 2189,00 грн., за липень 2021 - 2294,00 грн., разом - 4 483,00 грн. Відповідно до довідки №727 від 14.07.2021 УСЗН Синельниківської РДА [PERSON] знаходиться на обліку та отримує державну соціальну допомогу особі з інвалідністю з дитинства II групи за червень 2021 у розмірі 1769,00 грн., за липень 2021 - 1854,00 грн., разом 3623,00 грн. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.180 ,ч.1,2 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ч. 1-5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. При вирішенні справи суд враховує майновий стан відповідача, який є працездатним, інших осіб на утриманні не має. Надана представником відповідача копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладеного 05.01.2022, не свідчить про зміну майнового стану відповідача та наявність у нього на утриманні інших непрацездатних осіб. Також, суд враховує, що згідно судового наказу №191/5099/18 від 16.01.2019 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області стягувались аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.12.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. [PERSON] досяг повноліття [INFO] та згідно вимог закону аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто з [INFO] аліменти продовжують стягуватись на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача. В судовому засіданні не встановлено, що станом на час подання позовної заяви з відповідача не здійснювалось стягнення аліментів на підставі судового наказу, не встановлено, що позивачу було повернуто виконавчий документ (судовий наказ) чи позивач зверталась до виконавчої служби із заявою про повернення їй виконавчого листа (судового наказу) чи не пред`явила даний виконавчий лист до виконання. Навпаки, позивач підтвердила, що на меншу дитину вона продовжує отримувати від відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). Вимоги щодо збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини позивачем не заявлялися . Таким чином, враховуючи, що судом вже стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , судовий наказ отриманий стягувачем та перебуває на виконанні, у суду відсутні підстави для повторного стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , суд зазначає наступне . Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Суд наголошує на тому, що відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим з батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (статті 182, 200 СК України). Таким чином, розмір відповідних аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 82 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина - [PERSON] , [INFO] , враховуючи стан здоров`я останнього, який є непрацездатною особою, інвалідом дитинства ІІ групи, матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, який є працездатною особою, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини; та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дати її звернення до суду з позовом, і на весь час її проживання з дитиною-інвалідом [PERSON] , [INFO] , суд не погоджується з доводами представника відповідача, але вважає за необхідне зазначити наступне. Звертаючись до суду з даними вимогами, позивач посилається на вимоги ч. 1 статті 88 СК України, якими визначено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Але з аналізу зазначеної норми вбачається, що стягнення такого виду аліментів можливе за умови проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею. Однак у даному випадку [PERSON] , хоча і є непрацездатною, але повнолітньою особою, оскільки 23.03.2021 року досяг вісімнадцятирічного віку, а тому у відповідності до частини 1 статті 6 СК України не має правового статусу дитини. З огляду на зазначене, у даному випадку не можуть застосовуватись положення статті 88 СК України, інших законодавчо визначених підстав, які б давали позивачу право на її утримання від відповідача, не встановлено, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Суд, відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,80 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial