Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до АТ КБ «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна, Кам`янець-Подільський міський відділ Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що державним виконавцем Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Ілик О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП [NUMBER] від 19.02.2020 р. на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 30.01.2018 р. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачу. Про існування виконавчого напису йому не було відомо. У виконавчому написі зазначено, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріус пропонує задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок банку у розмірі: заборгованості за кредитом - 279 798,20 грн., заборгованості за відсотками - 860 512,97 грн., комісії - 21309,60 грн., пені (без визначення строку) 2 004 521,48 грн., що всього становить 3 166 142,25 грн. Приватний нотаріус вчинила спірний виконавчий у супереч вимог чинного законодавства з огляду на наступне. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус застосувала нечинний п.1-1 Постанови КМУ від 26.11.2014 р. № 662, що призвело до незаконного і необгрунтованого його вчинення. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 17 липня 2013 р. у справі № 2208/2415/12 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НМК0GА00002645 від 13 лютого 2007 року в сумі 259 882 грн. 26 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності [PERSON] , щодо звернення стягнення на іпотечне майно позивача, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачу, банку відмовлено. Просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 30 січня 2018 р., про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності, яким запропоновано ПАТ КБ «Приватбанк» звернути стягнення, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13 жовтня 2021 року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису виданного приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. вчиненного 30.01.2018 року що зареєстрований в реєстрі за №84. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13 грудня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, повідомлений своєчасно та належним чином судовою повісткою. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. в судове засідання не з`явилась, повідомлена своєчасно та належним чином чином судовою повістою. Представник Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 13.02.2007 р. між ЗАТ КБ «Приват банк» [PERSON] укладений кредитний договір, на суму 237 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення 12 лютого 2015 року. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений договір іпотеки № НМК0GА00002645/1 за яким в іпотеку була передана квартира [ADDRESS] . Також в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договоромміж ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за яким в іпотеку була передана квартира [ADDRESS] . Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором кредитодавець повністю виконав. Однак відповідач [PERSON] не виконав належним чином свої зобов`язання у зв`язку з чим виникла заборгованість яка станом на 14.02.2012 р. становила 303 948 грн. 64 коп. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 07.07.2013 р. у справі № 2208/2415/12 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Кам`янець-Подільської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки в частині застосування процентної ставки, скасовано рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27.12.2012 р., позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Кам`янець-Подільської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволений частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НМК0GА00002645 від 13 лютого 2007 р. в сумі 259 882 грн. 26 коп., яка складається з заборгованості: по кредиту - 182 112 грн. 44 коп., по відсотках за користування кредитом - 65070 грн. 96 коп., комісії - 2200 грн., пені - 10498 грн. 68 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» право продажу предмету іпотеки: квартири [ADDRESS] від імені їх власників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будь-якій особі покупцеві визначивши початкову ціну продажу предмету іпотеки 295 782 грн. Виселено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] . В решті позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. 30.01.2018 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, яким пропонується звернути стягнення на нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , який є майновим поручителем [PERSON] за його кредитними зобов`язаннями за кредитним договором № НМК0GА00002645, укладеним між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» 13 лютого 2007 року. Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 13.02.2007 р. приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибаком С.Й. за реєстровим № 443, передане в іпотеку ПАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонує задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] у розмірі: заборгованість за кредитом - 279 798,20 грн., заборгованість за відсотками - 860 512,97 грн., комісія - 21 309,60 грн., пеня - 2 004 521,48 грн., що становить 3 166 142 грн. 25 коп. Строк, за який проводиться стягнення - 10 років 9 місяців 25 днів, а саме з 13.02.2007 р. по 08.12.2007 р. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2020 р. ВП [NUMBER] відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 84, виданого 30.01.2018 р. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Згідно з ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами першою, четвертою статті 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першої статті 88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Відповідно до положень ст. ст. 34, 87 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка вчиняється для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. В абзаці третьому пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України. Згідно з пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Для правильного застосування ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 07.07.2013 р. у справі № 2208/2415/12 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НМК0GА00002645 від 13 лютого 2007 р. в сумі 259 882 грн. 26 коп., яка складається з заборгованості: по кредиту - 182 112 грн. 44 коп., по відсотках за користування кредитом - 65070 грн. 96 коп., комісії - 2200 грн., пені - 10498 грн. 68 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» право продажу предмету іпотеки: квартири [ADDRESS] від імені їх власників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будь-якій особі покупцеві визначивши початкову ціну продажу предмету іпотеки 295 782 грн. Як вбачається із виконавчого напису банк просив задовольнити вимоги за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, у розмірі: заборгованість за кредитом - 279 798,20 грн., заборгованість за відсотками - 860 512,97 грн., комісія - 21 309,60 грн., пеня - 2 004 521,48 грн., що становить 3 166 142 грн. 25 коп. Строк, за який проводиться стягнення - 10 років 9 місяців 25 днів, а саме з 13.02.2007 р. по 08.12.2017 р. Таким чином ПАТ КБ «Приватбанк» «Укргазбанк» використав право вимоги повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у 2012 року до суду із позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на іпотечне майно, що засвідчено відповідним судовим рішенням. Таким чином, строк кредитування відповідача є таким, що закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами. З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус запропонував задовольнити вимоги банку у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання позичальником умов договору від 13.02.2007 за період з 13.02.2007 р. по 08.12.2017 р., тобто запропоновано стягнути заборгованість, яка не є безспірною. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved