Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд до [PERSON] про визнання договору припиненим, стягнення коштів. Посилається на те, що 04 вересня 2020 року між ним та [PERSON] був укладений договір найму (оренди) нерухомого майна об`єкту нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] строком на 1 рік. У день підписання договору відповідач передала йому ключі від квартири та він почав використовувати приміщення для проживання. 04 вересня 2020 року ним було сплачено відповідачу орендну плату за перший місяць проживання у розмірі 18000 гривень та суму завдатку в якості заставної суми у розмірі 18000 гривень. 04 жовтня 2020 року він сплатив відповідачу орендну плату за жовтень 2020 року у розмірі 20000 гривень. Таким чином, ним було сплачено вартість орендної плати до 04 грудня 2020 року включно. 17 жовтня 2020 року у ванній кімнаті квартири почала протікати стеля. Він звернувся до відповідача з проханням усунути недоліки. 19 жовтня 2020 року відповідач повідомила його про те, що він зобов`язаний негайно звільнити орендовану квартиру для проведення ремонту стелі у ванній кімнаті, який займе 1-2 дні. 19 жовтня 2020 року він повідомив відповідача та ріелтора про те, що він їде у відрядження, а тому звільнить приміщення на час ремонту. Разом з тим, ріелтор повідомив його про те, що 17 жовтня 2020 року було оновлено оголошення про здачу квартири в оренду. Відповідач його про зазначені обставини не повідомляла. 28 жовтня 2020 року після повернення з відрядження він намагався потрапити до квартири, проте охоронці будинку його не пустили та повідомили, що за вказаною адресою проживають нові орендарі. Під час телефонної розмови з відповідачем, остання повідомила його, що затоплення ванної кімнати сталося з його вини та він повинен компенсувати понесені на ремонт витрати. Його прохання повернути сплачені кошти за час не проживання у квартирі відповідач ігнорувала. З відповіді на адвокатський запит ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» від 09 листопада 2020 року вбачається, що причиною залиття квартири є сильна слива (дощ), причиною накопичення дощової води на терасі стало засмічення зливної каналізації сміттям. Товариство усунуло причини та наслідки залиття ванної кімнати у квартирі за власні кошти ТОВ «Житло Комфорт Сервіс». 30 жовтня 2020 року він звертався до відповідача з вимогою повернути сплачені кошти, проте відповідач не відреагувала. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати договір найму (оренди) нерухомого майна від 04 вересня 2020 року припиненим з 19 жовтня 2020 року; - стягнути з відповідача на його користь 27290 гривень 32 копійки суми заборгованості, 511 гривень 41 копійку пені та три проценти річних у сумі 127 гривень 85 копійок. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечував (а.с. 71). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 70). Суд за письмовою згодою сторони позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 вересня 2020 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір найму (оренди) нерухомого майна об`єкту нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 13-15). Відповідно до п. 3.1. договору за домовленістю сторін щомісячна плата за користування об`єктом нерухомості вноситься наймачем у грошовій формі і складає 18000 гривень. Пунктом 4.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє по 04 вересня 2021 року (включно). 04 вересня 2020 року позивачем було сплачено відповідачу орендну плату за перший місяць проживання у розмірі 18000 гривень та суму завдатку в якості заставної суми у розмірі 18000 гривень (а.с. 36-38). 04 жовтня 2020 року позивач сплатив відповідачу орендну плату за жовтень 2020 року у розмірі 20000 гривень (а.с. 39). З позову вбачається, що 17 жовтня 2020 року у ванній кімнаті квартири почала протікати стеля. Позивач звернувся до відповідача з проханням усунути недоліки. 19 жовтня 2020 року відповідач повідомила позивача про те, що він зобов`язаний негайно звільнити орендовану квартиру для проведення ремонту стелі у ванній кімнаті, який займе 1-2 дні. 19 жовтня 2020 року позивач повідомив відповідача та ріелтора про те, що він їде у відрядження, а тому звільнить приміщення на час ремонту. Разом з тим, ріелтор повідомив його про те, що 17 жовтня 2020 року було оновлено оголошення про здачу квартири в оренду. Відповідач його про зазначені обставини не повідомляла. 28 жовтня 2020 року після повернення з відрядження позивач намагався потрапити до квартири, проте охоронці будинку його не пустили та повідомили, що за вказаною адресою проживають нові орендарі. Під час телефонної розмови з відповідачем, остання повідомила його, що затоплення ванної кімнати сталося з його вини та він повинен компенсувати понесені на ремонт витрати. Його прохання повернути сплачені кошти за час не проживання у квартирі відповідач ігнорувала. З відповіді на адвокатський запит ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» від 09 листопада 2020 року та акту про залиття від 19 жовтня 2019 року вбачається, що причиною залиття квартири є сильна слива (дощ), причиною накопичення дощової води на терасі стало засмічення зливної каналізації сміттям. Товариство усунуло причини та наслідки залиття ванної кімнати у квартирі за власні кошти ТОВ «Житло Комфорт Сервіс» (а.с. 18-21). 30 жовтня 2020 року позивач листом звертався до відповідача з вимогою повернути сплачені кошти (а.с. 28), проте відповідач не відреагувала. Відповідачем умови договору не виконуються, сплачені позивачем кошти не повертаються. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору найму (оренди) не виконуються. Частиною 1 ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Позивачем здійснена оплата за проживання в орендній квартирі строком до 04 грудня 2020 року. У зв`язку з односторонньою відмовою відповідача від договору найму позивач фактично втратив право користування орендованою квартирою 19 жовтня 2020 року. За таких обставин, відповідач зобов`язана повернути сплачені позивачем кошти за період коли останній не користувався орендованою квартирою, а саме з 19 жовтня 2020 року по 04 грудня 2020 року в розмірі 27290 гривень 32 копійки. Розрахунок суми, що полягає поверненню за договором наданий позивачем та відповідає вимогам закону (а.с. 11). З огляду на наведене, вимога про визнання договору припиненим та стягнення коштів у розмірі 27290 гривень 32 копійки підлягає задоволенню. Позивач також просить суд стягнути з відповідача 511 гривень 41 копійку пені та три проценти річних у сумі 127 гривень 85 копійок. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 3 цієї статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Період прострочення повернення коштів становить з 19 жовтня 2020 року по 04 грудня 2020 року. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 511 гривень 41 копійки. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Термін прострочення складає 57 днів. Отже, сума трьох процентів річних за цей період складає 127 гривень 85 копійок (27929,58 х 0,03 = 837,89 : 365 = 2,29 х 57 = 127,85). Розрахунок зазначених сум по договору наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 8). Відповідачем будь-яких доказів на спростування доводів та розрахунку позивача суду не надано. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає нарахована пеня в розмірі 511 гривень 41 копійки та три проценти річних у сумі 127 гривень 85 копійок. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення вимог позивача та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 1681 гривні 60 копійок.

Outcome: approved