Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

21.12.2021 року представник позивача Височин Є.М. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2001063227301 від 23.06.2018 року в розмірі 48310,47 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування вказує, що на підставі кредитного договору №2001063227301, укладеного 23.06.2018 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] , останній видано кредитну картку із встановленим лімітом 30000 грн., який в подальшому збільшено до 32000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, в зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 25.11.2021 року складає 48310,47 грн., з яких 32376,36 грн. - заборгованість за кредитом; 15934,11 грн. - заборгованість за процентами. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 30.12.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено відповідачу 06.01.2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, але правом надання відзиву остання не скористалася. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подала, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі кредитного договору №2001063227301, укладеного 23.06.2018 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] , останній видано кредитну картку із встановленим лімітом 30000 грн., який в подальшому збільшено до 32000 грн. Згідно письмової вимоги (повідомлення) №227 від 21.10.2020 року, позивач повідомив [PERSON] про заборгованість перед банком за кредитним договором станом на 21.10.2020 року в розмірі 40016,78 грн. та пред`явив вимогу - негайно погасити заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 40016,78 грн. в строк до 28.10.2020 року. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку за [PERSON] значиться заборгованість за кредитним договором станом на 25.11.2021 року складає 48310,47 грн., з яких 32376,36 грн. - заборгованість за кредитом; 15934,11 грн. - заборгованість за процентами, що підтверджується виписками по особовому рахунку відповідача. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч.1 ст. 610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ст.104 ЦК України передбачено припинення юридичної особи в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Порядок нарахування процентів за кредитним договором передбачено ст.1056-1 ЦК України. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування своїх заперечень, зокрема, не надано власний розрахунок заборгованості за кредитом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved