Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Київського апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що надані ним довідки, підписані від імені відповідача, не містять номер судової справи. За таких обставин, він вважає, що особи, які підписали зазначені довідки, є не компетентними та не мають статусу судді, оскільки Рада суддів України не правосуб`єктна через те, що не зареєстрована згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань України. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Київського апеляційного суду на його користь моральну шкоду в розмірі 1000000 гривень. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу. Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2021 року підсудність апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року визначено Житомирському апеляційному суду. Постановою Житомирського апеляційного суду від 09 червня 2021 року ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року відкрито загальне позовне провадження в справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач вважає, що діями відповідача йому було завдано моральну шкоду. З позову вбачається, що надані позивачем довідки, підписані від імені відповідача, не містять номер судової справи. За таких обставин, позивач вважає, що особи, які підписали зазначені довідки, є не компетентними та не мають статусу судді, оскільки Рада суддів України не правосуб`єктна через те, що не зареєстрована згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань України. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (статті 12, 81 ЦПК України). Суд вважає, що доводи [PERSON] про необхідність відшкодування йому моральної шкоди не знайшли своє підтвердження з огляду на наступне. Вимоги частин 2 та 3 ст. 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Разом з тим, позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди та наявності вини відповідача чи протиправності його дій, причинного зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю і шкодою, не доведено належними і допустимими доказами самого факту заподіяння шкоди такими діями відповідача. Крім того, надані позивачем довідки, підписані суддями Київського апеляційного суду, містять номера справ, зокрема, № 759/11570/2020, № 759/16161/20 та № 759/15889/20 (а.с. 3-5). За таких обставин, у відповідача не виникає обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди позивачу. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed