Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

у травні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до АТ "Банк Форвард" про стягнення коштів в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 48 177, 40 грн, стягнені за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгеном Вікторовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 6140 від 21.09.2019. Вимоги обґрунтовує тим, що бухгалтерський відділ ВП ЮУ АЕС, де працює позивач, повідомив останню в усній формі, що здійснюється відрахування із заробітної плати у розмірі 4800 грн., оскільки приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесена постанова від 29.11.2019 р. ВП № 60454103 про звернення стягнення на доходи боржника, а саме на заробітну плату, яку отримує позивач працюючи на ВП "ЮУ АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" у розмірі 20 відсотків на користь стягувача, на загальну суму 48 177, 40 грн., яка складається з : витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 2 000 грн. на рахунок приватного виконавця Вольф Т.Л.; - суму боргу у розмірі 41 979, 45 грн. на користь стягувача; - основну винагороду приватного виконавця у розмірі 4197,95 грн. Так, в січні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до АТ "Банк Форвард", треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 6140 від 21.09.2019 року про стягнення заборгованості на загальну суму 41 979,45 грн. та 13.04.2021 року згідно зазначеного рішення Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист. Приватний виконавець Павелків Т.Л. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.04.2021р. ВП № 60454103, по примусовому виконанню виконавчого напису № 6140 від 21.09.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. Ухвалою судді від 08.06.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклика) сторін. Ухвалою від 10.11.2021 року судовий розгляд відкладено. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні вимог відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 21.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 6140, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 100878122 від 22.10.2012 року, укладеним з ПАТ "Банк Руский Стандарт", правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». Сума заборгованості складає 41 129,45 грн., загальна сума , яка підлягає стягненню з боржника складає 41 979, 45 грн. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем Вольф Т.Л. 30.10.2019 року було відкрито виконавче провадження № 60454103. 29.11.2019 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На підставі ВП № 60454103 за постановою від 29.11.2019 із заробітної плати [PERSON] було стягнуто борг загальною сумою 48 177,40 грн, що підтверджується звітом про здійснення відрахувань та виплат № 1111 від 07.05.2021 ВП ЮУАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" (а.с.20). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року позов [PERSON] до АТ "Банк Форвард", треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 6140 від 21.09.2019 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 41 979,45 грн., стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір (а.с. 15-17) 13.04.2021 року, згідно зазначеного рішення Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (а.с. 18). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України). Враховуючи, що підставою отримання відповідачем АТ "Банк Форвард" суми у розмірі 41 979,45 грн було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням був визнаний такими, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. З огляду на те, що відповідач з суми 48177,40 грн., яку просить стягнути позивач з відповідача, останній отримав лише 41 979,45 грн, то саме ця сума може бути стягнути з нього як така, що утримується безпідставно. У випадку, якщо у [PERSON] дійсно існує заборгованість перед відповідачем, така повинна бути погашена у інший спосіб, аніж шляхом утримання коштів, стягнутих у виконавчому провадженні № 60454103. Решту від стягнутої суми отримала приватний виконавець, а тому така різниця не може бути стягнута з відповідача. Також, частиною сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial