Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 30.05.2006 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на платіжну картку. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір. Оскільки відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, станом на 31.10.2021 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 11145,27 грн., яка складається з наступного: 2027,34 грн. - заборгованість за тілом кредита; 9117,93 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, яку він просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. З метою належного повідомлення відповідачу [PERSON] було направлено рекомендованим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, разом із позовною заявою та додатками, які були повернуті до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Також, з метою належного повідомлення відповідача інформація про розгляд справи судом 17 січня 2022 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак відповідач станом на 02 лютого 2022 року відзив на позов до суду не подала. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 30.05.2006 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку в сумі 800,00 грн., базова процентна ставка 36% з розрахунку 360 днів в році. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка складають між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання по вищезазначеному договору виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку розпочався 30.05.2006. В подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту 800,00грн. (24.07.2006), 1 000,00 грн. (04.12.2007), 1 500,00 грн. (18.09.2008), 2 400,00 грн. (26.09.2008), 2 340,00 грн. (30.01.2009), 2 100,00 грн. (06.07.2009), 2 030,00 грн. (19.08.2015) та 08.11.2019 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.11). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов такого договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.10.2021 року згідно наданого позивачем розрахунку має заборгованість: 11145,27 грн., яка складається з наступного: 2027,34 грн. - заборгованість за тілом кредита; 9117,93 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача: 2027,34 грн. - заборгованості за кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, судом встановлено наступні правовідносини. Банк видав відповідачці кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії до травня 2013 року (а.с.10). Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За таких обставин, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, позивач не мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Така позиція закріплена у постанові Верховного Суду по справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року та у постанові Верховного Суду по справі №175/4753/15-ц від 06 лютого 2019 року. Крім того, висновки про те, що вимоги банку про стягнення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18. Тому, враховуючи при застосуванні норм права до спірних правовідносин, у відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, вищезазначені висновки, суд вважає безпідставними заявлені позовні вимоги в частині нарахування процентів відповідно до умов договору після закінчення строку кредитування, тобто після травня 2013 року. Суд відхиляє як доказ розрахунок заборгованості за договором від 30.05.2006 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] станом на 31.10.2021 року, наданий позивачем в частині нарахування відсотків після травня 2013 року. Зокрема нарахування процентів здійснювалося після закінчення строку кредитування. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Визначаючи розмір заборгованості відповідача по відсотках, суд враховує лише відсотки нараховані до травня 2013р. включно. Відтак заборгованість відповідача по відсотках за період до 31 травня 2013 року складає 1021,02 грн. Позовних вимог про стягнення сум (процентів) з підстав, передбачених ст.625 ЦК України, банк не заявляв. Отже, суд приходить до висновку, що сума заборгованості [PERSON] по виконанню кредитного договору б/н від 30.05.2006 року становить 3048,36 грн., яка складається з наступного: 2027,34 грн. - заборгованість за кредитом; 1021,02 грн. - заборгованість за відсотками. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення відсотків нарахованих після спливу визначеного договором строку кредитування суд відмовляє. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 612,90 грн. На підставі викладеного, суд,

Outcome: partial