Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 48035,36 грн., зазначивши, що 12.08.2020 року між АТ "Державний ощадний банк України" в особі Житомирського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №19643430907 відповідно до умов якого банком [PERSON] був відкритий поточний рахунок для здійснення розрахунково-касового обслуговування, в тому числі для видачі та обслуговування кредиту. Відповідно до п.2.2 Договору Банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 53000, 00 грн. строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11.08.2025 року, зі сплатою 56% річних. Банк свої зобов`язання виконав. Однак відповідач систематично порушує умови договору та станом на 09.11.2021 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 48035,36 грн., яка складається з: загальної суми заборгованості за основним боргом - 41650,04 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6127,93 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 55,39 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 52,51 грн., інфляційних витрат за несвоєчасне погашення основного боргу - 41,51 грн. та суми інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 107,98 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання (ухвалу про відкриття провадження з додатками отримав 24.12.2021 року), відзиву на позов, заперечень чи клопотань відповідачем не надано, Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що 12.08.2020 року між АТ "Державний ощадний банк України" в особі Житомирського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 19643430907 відповідно до умов якого банком [PERSON] був відкритий поточний рахунок для здійснення розрахунково-касового обслуговування, в тому числі для видачі та обслуговування кредиту. Відповідно до п. 2.2 Договору Банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 53000, 00 грн. строком на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 11.08.2025 року, зі сплатою 56% річних. Банк свої зобов`язання виконав. Однак відповідач систематично порушує умови договору та станом на 09.11.2021 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 48035,36 грн., яка складається з: загальної суми заборгованості за основним боргом - 41650,04 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6127,93 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 55,39 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 52,51 грн., інфляційних витрат за несвоєчасне погашення основного боргу - 41,51 грн. та суми інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 107,98 грн. Вказана сума заборгованості ніким та нічим не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем суду подано не було. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved