Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

13.01.2022 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] , в якій вона просить стягнути з позивача судові витрати за надання правничої допомоги в сумі 3000,00 грн., які вона понесла у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом Управління Держпраці\~в Житомирській\~області до\~неї про\~захист ділової\~репутації,\~за результатами\~якої судом\~відмовлено в\~задоволенні позовних\~вимог повністю,\~а тому\~посилаючись на\~норми ст.\~141\~ЦПК України\~вважає,\~що такі\~витрати підлягають\~стягненню в\~позивача. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в заяві про стягнення судових витрат. Представники позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили (а.с. 113). Відповідно до приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання, в якому вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши заяву відповідача, матеріали цивільної справи №296/5602/21, судом встановлено наступне. 22.06.2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати інформацію, викладену у скаргах [PERSON] до Державної служби України з питань праці, Житомирської обласної прокуратури, та відеозапис, який розміщений у мережі "Фейсбук", недостовірними; просив зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію у спосіб, в який вона була розміщена. Рішенням суду від 11.01.2022 року у задоволенні позову відмовлено. Разом з тим, в рішенні суду не вирішено питання щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, серед іншого, судом не вирішено питання про судові витрати. За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до положень ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження судові дебати не проводяться. 30.08.2021 року представник відповідача адвокат Евін А.К. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Також у відзиві міститься заява про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, розмір якої, згідно орієнтованого (попереднього) розрахунку судових витрат, складає 5 000,00 грн. (а.с. 30-37). Таким чином, судом встановлено, що відповідач в порядку і в спосіб, який передбачений ст.ст. 141, 279 ЦПК України заявила вимогу та надала докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, а також своєчасно 13.01.2022 року подала заяву про розподіл судових витрат. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги сторони відповідача щодо стягнення з позивача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3000,00 грн підтверджено наступними доказами: - актом №29 від 27.08.2021 року прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №02/08/21 від 20.08.2021 року, який підписаний адвокатом Евіним А.К. та Евіною Я.В. Згідно акту, до переліку наданих адвокатом послуг входить збір та правовий аналіз інформації - 1 година, складання процесуальних документів - 5 год. Загальна вартість послуг становить 3000,00 грн. з розрахунку 500,00 грн. за 1 годину. В судовому засіданні [PERSON] зазначила, що в суму 2500,00 грн. входить складання відзиву на позовну заяву; - копією платіжного доручення №0.0.2245982240.2 від 27.08.2021 року про сплату адвокату Евіну А.К. грошових коштів в сумі 3000,00 грн. (а.с. 37). Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням\~іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 27.09.2021 р. Управління Держпраці в Житомирській області направило до суду клопотання, в якому просило відмовити/зменшити у задоволенні заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу. В клопотанні зазначено, що заявлений попередній (орінтований) розрахунок судових витрат на правничу допомогу є безпідставним, необґрунтованим, не пропорційним до предмету спору та обсягу виконаних адвокатом робіт; неспівмірним зі складністю справи; вважають, що частина заявлених послуг не відноситься до правничої допомоги, витрати не відповідають критеріям обгрунтованості, пропорційності і співмірності, є завищеними, такими, що не відповідають реальним обставинам справи з урахуванням предмета і ціни позову. (а.с.56-57). Дослідивши зміст вказаного клопотання, суд вважає його таким, що задоволенню не підлягає, оскільки воно є формальним за своїм змістом, неконкретизованим і безпідставним. Клопотання містить численні посилання на правові норми та практику Європейського Суду з прав людини, яка є нерелевантою в межах даного спору. Разом з тим, в клопотанні абсолютно відсутнє конкретне посилання на те, в чому позивач вважає, що понесені витрати не відповідають фактичним обставинам справи, в чому полягає неспіврмірність заявлених витрат, які саме витрати, які заявлені відповідачем, не належать до правничої допомоги. Зі змісту клопотання взагалі не зрозуміло, позивач просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, чи вважає, що існують підстави для їх зменшення. Таким чином, враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі; стороною відповідача понесено судові витрати на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, що підтверджено належними доказами; суд вважає, що вимога відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню і стягує з позивача на користь відповідача 3000,00 грн. понесених нею витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги. Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обгрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. Фактично витрати на правничу допомогу, які заявлені відповідачем до стягнення, складаються із ознайомлення адвокатом з заявленими позивачем вимогами та доказами, які були надані на їх підтвердження, та необхідністю підготувати відзив на позовну заяву, що є гарантованим правом відповідача, а тому суд вважає такі витрати дійсними та необхідними. На переконання суду понесені витрати не є завищеними або такими, що явно не співмірні із наданими адвокатом послугами, а тому суд не знаходить підстав для зменшення суми понесених відповідачем витрат на правничу допомогу. З огляду на те, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі п. 20 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а в задовленні позову відмовлено, то такі витрати відносяться на рахунок держави. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що ні норми Закону України "Про судовий збір", ні ЦПК України не містять положень щодо звільнення позивача від необхідності сплати інших видів судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved