Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Фізична особа - підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 18.05.2018 року о 18 год. 00 хв. в районі е/о 219 по вул. Донецьке шосе в м. Дніпрі сталася дорожньо - транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Mazda», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (далі - Відповідач) та транспортного засобу «Hyundai», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Hyundai», д/н [NUMBER] , з вини відповідача, цивільно - правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля «Mazda», д/н [NUMBER] , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно - страхова компанія», згідно поліса № АМ /3269896. Згідно з умовами вказаного, на підставі страхового акту № ОЦ/007/000/18/0436 від 25.06.2018 року, та заяви про страхове відшкодування розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Hyundai», д/н [NUMBER] , складає 3 693 грн. 56 коп. Відповідно до умов договору страхування Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно - страхова компанія», відшкодувало власнику транспортного засобу «Hyundai», д/н [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля у розмірі 3 693 грн. 56 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 886 від 16.08.2018 року. Оскільки відповідач самовільно залишив місце ДТП, то позивач, як правонаступник страховика, має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму у розмірі 3 693 грн. 56 коп. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] , заподіяну дорожньо - транспортною пригою у розмірі 3 693 грн. 56 коп. та судові витрати. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві Фізична особа - підприємець [PERSON] зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 18.05.2018 року о 18 год. 00 хв. в районі е/о по вул.. Донецьке шосе в м. Дніпрі [PERSON] , керував автомобілем «Mazda», д/н [NUMBER] , та порушив вимоги п.п.2.3 Б ПДР України, під час руху відволікся від керування, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до страхового акту № ОЦ/007/000/18/0436 від 25.06.2018 року ринкова вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Hyundai», д/н [NUMBER] , на момент пошкодження становить 3 693 грн. 56 коп. Матеріалами справи підтверджено, що на момент ДТП полісом серії № АМ /3269896 від 05.05.2018 року, оформленим на автомобіль «Mazda», д/н [NUMBER] , була застрахована цивільно-правова відповідальність власника такого транспортного засобу. Як встановлено судом, 23.05.2018 року [PERSON] , який керував транспортним засобом «Hyundai», д/н [NUMBER] , скориставшись своїм правом, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем, звернулася із відповідною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія». Матеріалами справи підтверджено, що вказаний страховик відповідним платіжним дорученням № 886 від 16.08.2018 року сплатив на користь [PERSON] страхове відшкодування в загальному розмірі 3 693 грн. 56 коп. Судом також встановлено, що 01.10.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно - страхова компанія» та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено Договір цесії № 01/10/2020 про відступлення прав вимоги до боржника, яким є відповідач по справі, за вказаним договором страхування Оскільки відповідач у досудовому порядку на звернення позивача щодо відшкодування понесених страхових виплат не відреагував, такі виплати не компенсував, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, з огляду на встановлену судом обставину того, що 01.10.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно - страхова компанія» та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено Договір цесії № 01/10/2020 про відступлення прав вимоги, суд доходить висновку, що позивачеві належить право вимоги до боржника [PERSON] у вказаному регрессному зобов`язані, яке виниклою у зв`язку із сплатою названим страховиком страхових виплат на користь [PERSON] . Суд також зазначає, що правовідносини, які склались між сторонами спору у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» (далі - Закон). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону). Реалізуючи принцип захисту майнових інтересів страхувальників, законодавець передбачив виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника або водія. Згідно підпункту 38.1.1 «в» пункту 38.1 статті 38 названого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як було встановлено судом, постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2018 року винною особою в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди є відповідач по справі [PERSON] . Також вказаною постановою встановлена обставина самовільного залишення відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на наведені вимоги матеріального закону, та встановлені обставини самовільного залишення відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди, суд доходить висновку, що страховик набув право зворотної вимоги до заподіювача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування у розмірі 3 693 грн. 56 коп. на підставі підпункту 38.1.1 «в» пункту 38.1 статті 38 названого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у їх повному обсязі, у зв`язку із чим суд стягує із відповідача на користь позивача, як правонаступника страховика, грошову суму у розмірі3 693 грн. 56 коп. Суд окремо зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд виходив з наступного. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі- Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. З матеріалів справи вбачається, що 30.01.2019 року між позивачем,Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , та адвокатом Самойленком Петром Миколайовичем був укладений Договір про надання правової допомоги № 30/01/19 та Додаткова угода № 436 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року. За умовами Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги / правову допомогу, поіменно в переліку послуг, зазначених в п.2.2 цього договору, а замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги у розмірі 2 500 грн. 00 коп. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано Акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року та Додаткової угоди № 436 до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 року, в якому зазначено, що виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги / правову допомогу щодо: написання позовної заяви та підготовки документів для подання позову до суду; аналізу судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі. Вартість послуг виконавця за цим актом складає 1 500 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та задоволення позовних вимог, обсяг фактично наданої допомоги у вигляді підготовки та подання позову, а також виходячи із засад розумності, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 500 грн. 00 коп. понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді. Також, відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, необхідно стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - підприємця [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved