Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. В обґрунтування позову Позивач зазначає, що [PERSON] отримував послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , однак не виконав свої зобов`язання щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість: за період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 14 994,70 грн. за період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 789,28 грн. за період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 13 171,86 грн. за період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 16 249,14 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 03.06.2021 року відкрито провадження у справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2021 року справу передано на розгляд судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Колдіної О.О. від 24.11.2021 року прийнято справу до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до умов якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії. Згідно умов вищевказаного Договору позивач має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку №1 сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого гарячого водопостачання, а також прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 №630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та 06.08.2014 в газеті «Хрещатик» №111 (4511). На виконання вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 26.04.2004 №1875-ІV КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). В той же час, як вбачається з відповіді КП КМР «КМ БТІ» №062/14 -8812 від 14.07.2021 року, вказана квартира на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Приписами ч. 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до ст. 322 ЦК України. Так, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України). З огляду на те, що у відповідача перебуває у власності 1/4 частина вказаної квартири, [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг відповідно до розміру свої частки, яка становить саме 1/4. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, власники квартири належним чином не виконали свій обов`язок з оплати за спожиті послуги, внаслідок чого відповідно до розрахунку, наданого позивачем у них виникла заборгованість: за період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 14 994,70 грн; за період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 10 789,28 грн; за період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 13 171,86 грн; за період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 16 249,14 грн. В той же час, заборгованість відповідача перед позивачем, з урахуванням перебування у власності відповідача 1/4 частини квартири, становить: за період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 3 748,68 грн; за період до 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 697,32 грн; за період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 3 292,97 грн; за період з 01.05.2018 року - за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 062,29 грн. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог (25%)

Outcome: partial