Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

12 листопада 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Варбан О.В., до відповідача [PERSON] , в якому позивач зазначила, що є власницею будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2021 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 11 листопада 2021 року №2573 та відповідно до витягу б/н про зареєстрованих осіб у її будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Хто такий [PERSON] вона і гадки не має, з реєстрації відповідач не знімається, про що свідчить довідка про склад сім`ї та акт перевірки паспортного режиму. Відповідач в будинку не мешкає та ніколи не мешкав, особисті речі відповідача у будинку відсутні. Добровільно відповідач з реєстрації не знімається, місце його знаходження не відомо, допомоги у сплаті комунальних послуг не надає. Зазначає, що реєстрація відповідача у будинку є перешкодою у користуванні своїм майном та вона несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та обслуговування будинку, у зв`язку з чим позивач [PERSON] просить визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Варбан О.В. підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що знайомі з позивачкою як сусідкою, з відповідачем свідки не знайомі ніколи його не бачили та у будинку [ADDRESS] він не проживав, місце його знаходження їм не відоме. З`ясувавши позицію сторони позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2021 року позивачу [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), належить будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7), що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66347642 від 09 вересня 2021 року (а.с. 8), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №274050872 від 09 вересня 2021 року (а.с.9). Згідно копії будинкової книги для прописки громадян (а.с. 10-12), у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , 1953 року народження. З адресної картки за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за зазначено адресою з 25 жовтня 2021 року (а.с.13). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.09.2021 у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 14), крім того у витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 17) зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 01.08.2016 по т.п., [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 01.08.2016 по т.п. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2573 від 11.11.2021 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , співмешканець, 1953 р.н., [PERSON] , 1982 р.н. (а.с.15а). Проте, як вбачається з акту перевірки паспортного режиму КП «СЕЗ №1» № 2574 від 11 листопада 2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01 серпня 2016 року за даною адресою не проживає і ніколи не проживав у даному будинку його особисті речі відсутні, про що підтверджують свідки-сусіди [PERSON] , [PERSON] (а.с. 16). Вказаними доказами підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1\~статті 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України\~ власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~статті 150 ЖК України,\~громадяни,\~які мають\~у приватній\~власності будинок\~(частину\~будинку),\~квартиру,\~користуються ним\~(нею)\~для особистого\~проживання і\~проживання членів\~їх сімей\~і мають\~право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Зазначена норма\~матеріального\~права\~визначає право\~власника,\~у\~тому\~числі житлового\~приміщення\~або\~будинку,\~вимагати\~будь-яких\~усунень\~свого\~порушеного права\~від\~будь-яких\~осіб\~будь-яким\~шляхом,\~який\~власник\~вважає прийнятним.\~Визначальним\~для\~захисту права\~на\~підставі\~цієї норми\~є\~наявність\~у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16. Відповідно до\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] з власної волі з 2016 року, не проживає у будинку [ADDRESS] , без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачем права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зазначеного будинку. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved