Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Генічеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Генічеська державна нотаріальна контора Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позову зазначено: [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.11.2007р. виданого Фрунзенською сільською радою Генічеського району Херсонської області. За життя [PERSON] був членом колгоспу ім. XXI з`їзду КПРС. Як члену колгоспу йому у 80-х роках минулого сторіччя було передано у постійне користування житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У 1992 році протоколом загальних зборів членів колгоспу затверджено акт оцінки вказаного житлового будинку який підлягав продажу: вартість будинку склала 15697,82руб. [PERSON] сплатив колгоспу повну вартість будинку, що підтверджується відповідною довідкою, підписаною Головою та головним бухгалтером колгоспу. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло вищевказане нерухоме майно. Рішенням Виконавчого комітету Фрунзенської сільської ради від 16.07.2015р. № 30 «Про уточнення та упорядкування нумерації будинків в [ADDRESS] » вирішено внести зміни у нумерацію будинків населених пунктів по Фрунзенській сільській раді та присвоїти житловому будинку гр. [PERSON] № 21 замість [ADDRESS] . Постановою Верховної Ради України від 12.05.2016р. № 1353-УІІІ «Про перейменування деяких населених пунктів» село Фрунзе Генічеського району перейменовано на село Азовське. Таким чином місцезнаходження (адреса) будинку: [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не залишив. Після відкриття спадщини спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON] , які подали до Генічеської державної нотаріальної контори у встановленому порядку заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги відсутні. На підставі вказаних заяв в Генічеській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 266/08 від 23.04.2008р. Після спливу шестимісячного строку з дати відкриття спадщини позивачі звернулись за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Проте нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний будинок та роз`яснено, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є відсутність документів, що підтверджують право власності померлого [PERSON] на будинок [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно житлового будинку за адресою [ADDRESS] право власності не зареєстровано. Згідно звіту про визначення оціночної вартості від 12.05.2021р. вартість будинку становить: 97857,00грн. (дев`яносто сім тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень 00 коп.) На думку позивачів, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Законодавство на час будівництва житлового будинку (1987р.) не передбачало прийняття його в експлуатацію та реєстрацію об`єкта нерухомості як підставу виникнення права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, а також доказом права власності на нього є наявність технічного паспорту на це нерухоме майно (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 19.07.1993р. власником зазначений [PERSON] , (частка ціла). Позивачі зазначили, виплативши повну вартість будинку в 1992 році, [PERSON] набув на нього право власності, але за життя не отримав правовстановлюючого документа та не зареєстрував право власності, як це було передбачено новим законодавством. У зв`язку з цим вирішити питання про оформлення спадщини на вказане спадкове майно нотаріальному порядку неможливо і позивачі змушені звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Тому, позивачі просять суд визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на Ѕ частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO] . В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, але надали свою згоду на розгляд справи за їх відсутності, за участі їхнього представника - адвоката Цибулевського А.В. В судовому засіданні Цибулевський Андрій Володимирович повністю підтримав заявлений позов з підстав зазначених в позовній заяві, тому просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Генічеської міської ради Дурненко Тетяна Володимирівна позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, Генічеської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем знаходження юридичної особи. Приймаючи до уваги пояснення представника позивачів, представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] був членом колгоспу ім. XXI з`їзду КПРС. Як члену колгоспу йому у 80-х роках минулого сторіччя було передано у постійне користування житловий будинок за адресою [ADDRESS] . У 1992 році протоколом загальних зборів членів колгоспу затверджено акт оцінки вказаного житлового будинку який підлягав продажу: вартість будинку склала 15697,82руб. Згідно довідки, виданої колгоспом ім. XXI з`їзду КПРС [PERSON] сплатив колгоспу повну вартість будинку в сумі15697,82руб. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] від 19.07.1993р. власником вказаного домоволодіння зазначений [PERSON] , (частка ціла). Згідно рішення Виконавчого комітету Фрунзенської сільської ради від 16.07.2015р. № 30 «Про уточнення та упорядкування нумерації будинків в [ADDRESS] » - внесено зміни у нумерацію будинків населених пунктів по Фрунзенській сільській раді та присвоєно житловому будинку гр. [PERSON] № 21 замість [ADDRESS] . Постановою Верховної Ради України від 12.05.2016р. № 1353-УІІІ «Про перейменування деяких населених пунктів» село Фрунзе Генічеського району перейменовано на село Азовське. Таким чином станом на момент розгляду справи місцезнаходження (адреса) будинку: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.11.2007р. виданого Фрунзенською сільською радою Генічеського району Херсонської області. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 266/2008. Відповідно довідки, виданої Генічеською державною нотаріальною конторою та спадкової справи № 266/2008 спадкоємцями після смерті [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] по1/2 частки кожної. Інші спадкоємці першої черги відсутні. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Між позивачами укладено договір про поділ спадкового майна від 30.11.2017 року. До спадкового майна не ввійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки позивачами не надано правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно - право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно звіту про визначення оціночної вартості від 12.05.2021р. вартість будинку за адресою: [ADDRESS] становить: 97857,00грн. (дев`яносто сім тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень 00 коп.) Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю вказаного житлового будинку, суд керувався наступним. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» (в редакції на дату викупу будинку) об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство на час будівництва житлового будинку (80-і роки ) не передбачало прийняття його в експлуатацію та реєстрацію об`єкта нерухомості як підставу виникнення права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, а також доказом права власності на нього є наявність технічного паспорту на це нерухоме майно. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди на той час не залежало від державної реєстрації цього права. Отже, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак він не здійснив державну реєстрацію свого права власності, оскільки на час придбання житлового будинку чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії. Отже, вказаний будинок входить в спадкову масу, та оскільки встановити право власності у позасудовому порядку позивачам, як спадкоємцям, неможливо, що позбавляє їх права успадкувати будинок, тому зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved