Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач у листопаді 2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та просила суд стягувати щомісячно з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від доходу відповідача. Позов обґрунтовувала тим, що під час шлюбу з відповідачем у них народилося троє вищевказаних дітей. Діти проживають разом зі сторонами, проте перебувають повністю на утриманні позивача. З квітня 2021 року та по даний час відповідач ухиляється від обов`язків щодо утримання спільних дітей. Окрім того, позивач просить стягувати на свою користь з відповідача додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000,00 грн щомісячно. Стягнення додаткових витрат [PERSON] мотивує тим, що їхній спільний син [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, має діагноз F70, F7.9, F80.1 і потребує постійного лікування протисудомними та седативними ліками, а також потребує реабілітації, що складає 10 000,00 грн щомісяця. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 01 грудня 2021 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні повідомив, що він не визнає позовні вимоги, оскільки по можливості підтримує дітей матеріально. До того ж заявлені позивачем розміри аліментів та додаткових витрат не має змоги сплачувати, тому що має низький дохід. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У період шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до довідки про доходи від 18.01.2022 відповідач [PERSON] працює на посаді роздільник брухту та відходів металу 3-го розряду у МП у формі ТОВ «Соляріс». За період з 01.01.2021 по 31.12.202 його дохід склав 78 651,87 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінивши надані по справі докази та вищевказані норми чинного законодавства, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їхнього розвитку та життя, суд вважає за можливе стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 1/2 частини від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду, а саме з 19.11.2021 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Сімейним кодексом України передбачено також участь батьків у додаткових витратах на дитину. Як вбачається з медичної документації, що міститься в матеріалах справи, малолітній [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, має діагноз F70, F7.9, F80.1 і потребує домашнього догляду та постійного лікування протисудомними та седативними ліками. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Верховний Суд України у свої Постанові від 13 вересня 2017 року дійшов висновку, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх вимог у частині стягнення додаткових витрат позивач надала суду консультативні висновки, довідки, план лікування дитини, однак позивачем не надано до суду медичних підтверджень розрахунку необхідних витрат на лікування дитини саме у розмірі 10 000,00 грн щомісяця, у зв`язку з чим суд не може стягнути вказані витрати. Одночасно суд вважає правильним роз`яснити позивачу, що вона не позбавлена можливості у подальшому стягнути додаткові витрати на лікування дитини після їх фактичного понесення відповідно до вимог ст. 185 СК України. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial