Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, та вимоги мотивує тим, що 10.03.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 429074079 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачу було надано кредит на суму 4000 грн. 00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс"» укладено договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого до ТОВ «ФК "Онлайн Фінанс"» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 9452 грн. 00 коп., з яких 4000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5452 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. 02.09.2020 позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, однак заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка на момент подання позовної заяви, становить 13479 грн. 00 грн., яка складається з: 4000 грн. 00 коп. - сума заборгованості по кредиту, 5452 грн. 00 коп. - сума заборгованості по несплаченим відсотками, 4027 грн. 00 коп. - штраф та пеня. Також судовий збір та витрати на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Відповідач та його представник-адвокат Неговська І. у судове засідання не з`явилися, надали відзив, в якому зазначають, що договір та графік розрахунків не містять підписів відповідача, позивачем не доведено факту виникнення зобов`язань зі сторони позивача, адже суду не надано доказів, що саме відповідачем було застосовано одноразовий ідентифікатор, не надано доказів, що саме ці умови договору розумів позивач, роздруківка платіжного доручення на переказ коштів не містить необхідних реквізитів, що підтверджують виконання переказу, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги до відповідача. (а.с.73-75) Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 10.03.2019 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір № 429074079, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі на суму 4000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.10-12). Відповідно до копії платіжного доручення від №6b8c0f5a-527d-46f2-a31e-83241efac985 від 10.03.2019 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», згідно договору № 429074079 від 10.03.2019, перерахувало [PERSON] 4000,00 грн. на його платіжну картку № [NUMBER] (а.с.31). Вказаний вище кредитний договір укладений у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно алгоритму дій в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору споживач заповнює заявку на кредит. Відповідачем не надано суду відомостей на підтвердження доводів не заповнення та не підписання ним вказаної заяви чи заволодіння його персональними даними іншими особами (звернення до правоохоронних органів тощо), тобто доказів вчинення шахрайських дій відносно персональних даних позивача матеріали справи не містять. Також не надано доказів неотримання вказаних коштів (виписок з особового рахунку за відповідний період тощо). Крім того, в договорі зазначено дату його укладення, тобто позивач мав можливість ознайомитися з його умовами 10.03.2019. Тому викладені у відзиві доводи представника позивача є надуманими і спростовуються матеріалами справи . 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Фінансова компанія «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, копію якого надано представником позивача (а.с. 97-103). 05.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.35-39). Відповідно до вищевказаних договорів, Додаткової угоди № 25 та Реєстру прав вимоги № 1 від 05.08.2020 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача. (а.с. 41, 46-50). Відповідно до ст.ст. 1077, 1078 за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 09.11.2020 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором (а.с.92). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,01 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору. Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів (п.1.3). Згідно з пунктом 4.1 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника. Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 кредитного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 3,65 % річних. Розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до договору). Згідно з п. 2.2.2.1 позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Відповідно по п. 1.2 договору строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 30 (тридцять) днів. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст.625, 1050 ПК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ПК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку, на який надається позика. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ІІК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14- 10цс18; від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18; від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Згідно графіку розрахунків (а.с. 13), відповідачу було нараховано відсотки за 30 днів строку дії кредитного договору у розмірі 12 грн. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020 р. № 691-IX у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення". З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 429074079 від 10.03.2019 у загальному розмірі 4012 грн., яка складається з наступного: 4000 грн. - сума фінансового кредиту; 12 грн. 00 коп. - сума відсотків за користування кредитом за період з 10.03.2019 по 09.04.2019 (4000*0,01/100*30). Що ж стосується суми штрафу і пені в сумі 4 027 грн., то на а.с.14 наданий розрахунок за період з 05.08.2020-05.08.2020, не має конкретного розмежування як по сумі штрафу, так і пені, тому суд не вважає дану суму обгрунтованою та такою, що підлягає стягненню. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15, яка є обов`язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у сумі 675,66 грн. (4012,00 грн. х 2270грн. : 13479,00 грн.) За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат на підставі договору про надання правової допомоги від 04.10.2021 (а.с.54-58). Згідно копії платіжного доручення № 561 від 05.10.2021 підтверджується сплата позивачем Адвокатському об`єднанню «Альма Теміс» 2500,00 грн. за договором про надання правової допомоги (а.с.62). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137ЦПК України, розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі, з урахуванням ст.ст. 133, 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам у сумі 744,12 грн. (4012,00 грн. х 2500грн. : 13479,00 грн.)

Outcome: partial