Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», 3-і особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Жованик Юлія Андріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.04.2019 року позивачка уклала з ТОВ «КФ.ЮА», правонаступником якого є відповідач, Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-144938, відповідно до якого позивачка отримала право взяти у відповідача в кредит грошові кошти у безготівковій формі в сумі 4219 грн. строком на 30 днів (до 02.05.2019 року). У зв`язку із зміною обставин, користуючись правом, наданим їй п. 6.1. Кредитного договору, позивачка протягом 14 днів з дня його укладення відмовилась від Кредитного договору без пояснення причин, про що було повідомлено відповідача у письмовій формі. Однак, 07.08.2021 року позивачка отримала постанову приватного виконавця Жованик Ю.А. від 15.04.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №65173200 про примусове виконання виконавчого напису №2467, виданого 24.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором в сумі 9925,84 грн. та 700 грн. витрат за вчинення виконавчого напису на користь відповідача, а всього 10625,84 грн. Позивач не згодна з начебто безспірністю її боргу перед ТОВ «КФ.ЮА» та його правонаступником за кредитним договором (відповідачем), тому, вимушена була звернутися до суду з позовом, оскільки приватний нотаріус Личук Т.В. всупереч вимог Закону України «Про нотаріат» втрутився у правовідносини щодо виконання боргових зобов`язань, які не є безспірними, чим порушив право позивача, як споживача (сторони договору про споживче кредитування) на відмову від кредитного договору, передбаченої ст.15 Закону України «Про споживче кредитування», та захист свого порушеного відповідачем права на грошові кошти в судовому порядку. Посилаючись на викладене, просить визнати виконавчий напис №2467, вчинений 24.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 10.09.2021 року відкрито спрощене провадження по справі, справу призначено до розгляду на 23.11.2021 року. 23.11.2021 року судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача на 01.02.2022 року. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Шарикін Ю.В. в письмовій заяві позов підтримав, просить суд його задовольнити у повному обсязі, слухати справу у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представник в судове засідання не з`явився. В письмовому клопотанні, надісланому на адресу суду, просять розглядати справу без участі їх представника, у задоволенні позовних вимог просять відмовити. Також подано відзив на позов (а.с.55-73). 3-і особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Жованик Юлія Андріївна про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем було вчинено 24.02.2021 року виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2467 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованість, що виникла по Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №1-1-144938 від 03.04.2019 року, який укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Приватні інвестиції», на підставі Договору відступлення прав вимоги №20190916-П від 16.09.2019 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.09.2019 року по 01.02.2021 року, сума заборгованості складається з: простроченої заборгованості по кредиту (основна сума) - 4219 грн., заборгованість по відсоткам - 4197 грн. 80 коп., заборгованості за комісією - 1160 грн. 38 коп., 3% річних застосовані до основної суми та відсотків за період з 16.09.2019 року по 01.02.2021 року - 348 грн. 66 коп. Загальна сума заборгованості по кредитному договору становить - 9925 грн. 84 коп., сума палати за вчинення виконавчого напису - 700 грн. Вказаний виконавчий напис було пред`явлено до виконання та приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Жованник Ю.А. 15.04.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №65173200. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: надаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Положеннями статей 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10 цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази згідно вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. По даній справі представник ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» до суду не з`явився, надав до суду відзив на позов, однак не надав жодного доказу на спростування доводів позивача. З наданих ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» документів, не встановлено безспірність заборгованості боржника. За таких обставин, заслуговують на увагу суду доводи позивача про те, що зазначена заборгованість не є безспірною. Відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо звернення до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в зазначеній частині підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. та 454 грн. 00 коп., а всього 1362 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved