Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі за текстом - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року у розмірі 1708,22 доларів США, а саме: 1609,43 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 98,79 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами по кредиту та суму 3 % річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4015,43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» і фізичною особою [PERSON] було укладено Кредитний договір № Д002/АА-385.07.2, відповідно до пункту 1.1 якого Банк взяв на себе зобов`язання відкрити відновлювальну кредитну лінію відповідачу в доларах США на загальну суму 20 673,27 долара США. Сума кредиту в повному обсязі (тобто в сумі 20 673,27 долара США) була надана відповідачу банком у відповідності з положеннями пункту 1.4. Кредитного договору, тобто готівкою з подальшим їх обов`язковим продажем через касу банку для проведення подальших розрахунків. Факт видачі кредиту відповідачу за кредитним договором, підтверджується заявою на видачу готівки № 494_43 від 01.10.2007 року. Кредит був виданий відповідачу під обов`язок сплати ним Банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 12,5% річних (п.1.5. Кредитного договору) та згідно з Додатковою угодою від 13 жовтня 2008 року до Кредитного договору, процентну ставку було змінено на 14,5% річних (п. 1 Додаткової угоди від 13 жовтня 2008 року). Відповідно до умов Кредитного договору боржник взяв на себе обов`язок: починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 247,00 доларів США на рахунок, вказаний у п. 1.3. Кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку; повернути одержаний кредит згідно з умовами кредитного договору не пізніше 01.10.2014 року; сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 01.10.2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. Відповідач неодноразово порушував вищезазначені умови кредитного договору та в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Банку та не сплатив на його користь проценти за користування кредитом навіть після настання кінцевої дати повернення кредиту, зазначеної в кредитному договорі, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог Банку, які виникли на підставі Кредитного договору № Д002/АА-385.07.2 від 01 жовтня 2007 року, станом на 12.04.2017 року складає грошову суму в розмірі 1 708,22 доларів США та 4 015,43 гривень, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2017 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» за кредитним договором № Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 р. заборгованість в сумі 1708,22 доларів США, а саме: 1609,43 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 98,79 доларів США - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом, суму 3 % річних в розмірі 4015,43 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (т. 1 а.с.48-49). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.10.2019 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні - задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ: 36799749, місце знаходження: вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, 04053) у справі № 219/5970/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Д002/АА-385.07.2 (т. 1 а.с. 85-86). 12.05.2020 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2017 року (т. 1, а.с.103-107). Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.05.2020 року поновлено позивачу пропущений строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 10.08.2017 року. Прийнято заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 10.08.2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до провадження (т. 1 а.с.132). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.06.2020 року, залучено у справі №219/5970/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором як правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (т. 1 а.с.182). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.08.2020 року, заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - скасовано. Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (т 1 а.с.222-224). 08.09.2020 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив задовольнити позовні вимоги частково в розмірі 500 доларів США, а в іншій частині відмовити з таких підстав. Так, дійсно між ним та ПАТ «Родовід Банк» 01.10.2007 року було укладено кредитний договір № Д00/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року. На той час він мешкав у місті Єнакієве Донецької області, проте у 2014 році у зв`язку з політичним становищем в Україні був терміново вимушений змінити своє місце проживання. На той час перед банком у нього залишалося непогашеним 500 доларів США, проте у зв`язку з тим, що покидати своє місце проживання йому довелося терміново, квитанції на підтвердження сплату сум у нього не зберігалися. Позивачем, в обґрунтування розміру заборгованості суду було надано розрахунок заборгованості станом на 12.04.2017 року та виписку з особливого рахунку за період з 30.10.2009 року по 12.04.2017 року, проте документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановити розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно за змістом ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарської операції. Надані позивачем вищезазначені документи не є первинними документами, які б доводили факт надання кредиту позичальнику та/або наявний розмір заборгованості за кредитом в розумінні ч.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1.1. Постанови|Положення Національного банку від 30.12.1998, №566 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», оскільки вони не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», отже вважає, що такі документи не можуть враховуються судом, як належні та допустимі докази. Оскільки позивачем до позовної заяви не надано первинних бухгалтерських документів, тому, на думку [PERSON] , немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем та суми відсотків, зазначених в розрахунку, є правильними, тому за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо. Вищевикладена позиція стосовно необхідності дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знаходить відображення у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц, від 14.06.2018 року у справі № 364/737/17, та в ухвалі Верховного Суду України від 15.06.2011 по справі №6-4882св11. Таким чином, на думку [PERSON] , позивач у порушення норм діючого ЦПК України не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність заборгованості у відповідача перед банком, а надані ним розрахунок та виписка з особового рахунку не є належним доказом, який б доводив обґрунтованість вимог позивача. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір (т. 2 а.с. 24-28). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.09.2020 року у ПАТ «Родовід Банк» та його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» витребуваний перелік документів, які стосуються кредитного договору № Д00/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року (т. 2 а.с. 42-45). 23.09.2020 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшла відповідь на відзив ТОВ «Вердикт Капітал», в якому зазначено про те, що товариство вважає відзив відповідача необґрунтованим, оскільки по-перше, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо невстановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України), при цьому, внутрішні нормативні документи ПАТ «Родовід Банк», про які мова йшла в адвокатському запиті до предмета спору не відносяться, а статті 516, 517, 519 ЦК України не передбачають їх передачу від первісного кредитора до нового кредитора, а передбачають лише передачу новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в зв`язку з чим, у ТОВ «Вердикт Капітал» вони відсутні. По-друге, при поданні позову до нього були додані належні та допустимі докази в підтвердження позовних вимог, при цьому, які відповідачем в жодній мірі не спростовані, у зв`язку з чим, наданий відповідачем відзив на позовну заяву необґрунтований та повинен бути відхиленим судом, а позовні вимоги товариства підлягають задоволенню у повному обсязі (т. 2 а.с.59-62). 24.11.2020 року від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» надійшов лист, в якому зазначено, що кредитний договір №Д00/АА-385.07.2 від 01.10.2007р. між АТ «Родовід Банк» та [PERSON] не укладався. Натомість, 01.10.2007 року між АТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Д002/АА-385.07.2. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.08.2017 року, ухваленим у даній справі, з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором №Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року. Тому зазначають, що банк не вправі на власний розсуд надати документи, які стосуються кредитного договору, не зазначеного в ухвалі про витребування доказів (т. 2 а.с. 116-117). Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2020 року у ПАТ «Родовід Банк» та його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» витребуваний перелік документів, які стосуються кредитного договору № Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року (т. 2 а.с. 139-140) 03.02.2021 року на виконання ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2020 року до суду надійшла відповідь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Караченцева А.Ю., якою надано: виписки з особового рахунку клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 01.10.2007 року по 30.10.2009 року та з 30.10.2007 року по 10.08.2017 року за кредитним договором №Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року (на виконання п. 8,9,10,11 ухвали - інформація, зазначена у витребуваних документах та рахунках обліку є ідентичною та відрізняється видами та порядком обліку, отже надається у формі виписок з рахунку); копія облікової політики Банку на 2007 рік (п.2 ухвали) - роздруківка з електронної копії, оригінал відсутній. Щодо інших документів, витребуваних ухвалою суду, зазначено, що внутрішні документи банку стосовно загальних процедур укладення та обліку операцій за кредитними договорами, діючі на час укладення договору №Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року (п.1, 2, 7 ухвали) не збереглися як такі, строк зберігання яких сплинув (строк зберігання зазначених документів відповідно до постанови Правління НБУ від 27.11.2018 року №130 «Про затвердження Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України» складає 5 років). Оригінали кредитного договору та договору застави (п.4 ухвали) передані ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору № 14 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 22.05.2019 року. Щодо надання кредитної справи (п.5 ухвали) та внутрішніх рішень банку стосовно укладення кредитного договору №Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007р. з [PERSON] , а також рішень та протоколів кредитного комітету (п.3 ухвали) зазначено, що кредитний договір №Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року був укладений та обслуговувався у підрозділах Банку, які на даний час знаходяться на непідконтрольній Україні території (Донецьке Регіональне Управління). Документи щодо супроводження кредитів не були передані до центрального офісу Банку. З огляду на зазначене у Банку відсутня можливість щодо надання кредитної справи за зазначеним кредитним договором. Також в банку відсутні протоколи засідань кредитних комітетів Донецького регіонального управління і відсутня інформація про їх передачу до центрального офісу Банку в м. Києві з регіонального відділення у м. Донецьку. При цьому щодо кредитної справи додатково зазначено, що визначення кредитної справи встановлено Положенням про визначення банками України розміру кредитного ризику за активними банківськими операціями, затвердженим Постановою Правління НБУ від 30.06.2016 року № 351, п.8.-1 якого, зокрема, передбачено, що кредитна документація (справа) боржника має містити дані, які є обов`язковими та мінімально необхідними для належної оцінки кредитного ризику. Перелік документів, які мають міститись у кредитній документації (справі), наведено в додатку 2 до цього Положення. Отже, кредитна справа є масивом документів, в тому числі внутрішніх документів банку, документів наданих позичальником при укладенні кредитного договору, та інших, які мають метою оцінку кредитного ризику, і не є підставою виникнення чи зміни зобов`язань. Щодо первинних меморіальних та касових ордерів за кредитним договором №Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року (п.6 ухвали) зазначено, що вказані документи перебували у підрозділах Банку, які на даний час знаходяться на непідконтрольній Україні території (Донецьке Регіональне Управління) і не були передані до Центрального офісу банку у м. Києві. Меморіальні документи дня, касові документи дня за вказаний період (2007 рік) були знищені по закінченню строків зберігання, встановлених відповідно до постанови Правління НБУ від 27.11.2018 року №130 «Про затвердження Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України», таблиця «Строки зберігання документів», які для даної категорії документів становлять 5 років. Отже можливість надання вказаних документів відсутня. Додатково зазначено наступне. За приписами частини 3 статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності. Статтею 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч.ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Відповідно до пунктів 61, 62, 65 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженою постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 року, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України. Отже, виписки з особового рахунку позичальника є належним підтвердженням факту передачі кредитних грошей позичальнику, руху коштів, стану виконання зобов`язань та розміру заборгованості за кредитним договором №Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року (т. 3 а.с.1-3). 01.04.2021 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Яцуренко О.А. надійшли письмові пояснення, в яких зазначено про те, що в своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість кредитним договором Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року у розмірі 1708,22 доларів США, з яких: 1609 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, а 98.79 доларів США - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 4015,43 грн. сума 3% річних та судовий збір у розмірі 1600 грн. ТОВ «Вердикт Капітал» надано до суду в якості доказу зазначеної суми заборгованості за кредитним договором від 01.10.2007 року в розмірі виписки з особового рахунку за період с 01.10.2007 року по 30.10.2019 року та за період 30.10.2009 року по 10.08.2017 року. Відповідно до умов кредитного договору Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року ВАТ «РОДОВІД БАНК» відкрив відповідачу відновлювальну лінію на загальну суму 20637,27 доларів США терміном до 01.10.2014 року (п.1.1. Договору). Для обліку виданих кредитів банк відкрив позичальнику рахунок № [NUMBER] ( п.1.3. Договору). Процентна ставка за кредитом за цим договором встановлена в розмірі 12.5 річних. Відповідно до п.3.8 зазначеного договору заборгованість за кредитом погашається у наступній відповідності: 1. погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом; 2. погашення простроченої заборгованості за кредитом; 3. погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами; 4. погашення строкової заборгованості за кредитом; 5. погашення заборгованості за пенею, а також штрафами, передбаченими Договором. Відповідно до п.6.1 зазначеною договору, позичальник має право порушувати перед Банком питання про перенесення строків платежу у разі виникнення поважних причин. 13 жовтня між ТОВ «РОДОВІД БАНК» та відповідачем була укладена додаткова угода до кредитного договору Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року, згідно якої процентна ставка за зазначеним договором збільшена до 14.5%, шляхом викладення п.1.5 кредитного договору Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року в новій редакції. Цією же додатковою угодою були внесені зміни до п.3.8 Кредитного Договору Д002/АА- 385.07.2 від 01.10.2007 року, яка була викладена в новій редакції, якою був змінений п.3.8 кредитного договору, щодо погашення відповідачем заборгованості у наступній послідовності: 1. погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом; 2. погашення простроченої заборгованості за кредитом; 3. погашення заборгованості за пенею, а також штрафами, передбаченими Договором; 4. погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами; 5. погашення строкової заборгованості за кредитом. Таким чином, враховуючи умови договору та додаткової угоди до нього, загальна сума кредитних коштів складає 20 673,27 доларів США, сума відсотків за користування кредитом складає 6241,81 доларів США. Отже вартість договору за умови його належного виконання складає 26915,08 доларів США. Договором та додатковою угодою розмір пені та штрафів за несвоєчасне виконання умов договору не передбачений. Відповідно до виписок з особового рахунку, наданих позивачем за період жовтень 2007 року-серпень 2017 року відповідачем сплачено за кредитним договором загальну суму 29804,15 доларів США. Таким чином, на думку представника відповідача, кредит за договором сплачено відповідачем у повному обсязі з урахуванням відсотків за користування кредитом, передбачених договором та додатковою угодою. Розмір переплати складає 2889,07 доларів США, у зв`язку з чим, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у повному обсязі (т. 3 а.с.122-123). До вказаних пояснень Яцуренко О.А. додано розрахунок суми відсотків за користування кредитом за умови виконання умов договору, наведений у такому вигляді: розрахунковий періодсума поповнення рахунку, USDсума відсотків за користування кредитом, USDзалишок заборгованості, на яку нараховуються відсотки, USD 20673,27 Листопад 2007247217,0720455,93 Грудень 2007247212,2019996,73 Січень 2008247207,3819542,35 Лютий 247202,6119092,74 Березень 247197,8818647,86 Квітень 247193,2118207,65 Травень 247188,5917772,06 Червень 247184,0217341,04 Липень 247179,4916914,55 Серпень 247175,011642,54 Вересень247170,5816074,96 Жовтень247166,2015661,76 Листопад247161,8615252,90 Грудень247157,5714848,33 Вересень247153,3214448,01 Жовтень247149,1114051,90 Листопад247167,0413637,86 Грудень247162,0313228,83 Січень 2009247157,0812824,75 Лютий 247152,1912425,56 Березень 247147,3612031,20 Квітень 247142,5911641,61 Травень 247137,8811256,73 Червень 247133,2210876,51 Липень 247128,6210500,89 Серпень 247124,0812129,81 Вересень247119,599763,22 Жовтень247115,159401,07 Листопад247110,779043,30 Грудень247106,448689,86 Січень 2010247102,168340,70 Лютий 24797,947995,76 Березень 24793,767655 Квітень 24789,647318,36 Травень 24785,576985,79 Червень 24781,546657,25 Липень 24777,576332,68 Серпень 24773,646012,04 Вересень24769,765695,28 Жовтень24765,935382,35 Листопад24762,145073,21 Грудень24758,404767,81 Січень 201124754,714466,10 Лютий 24751,064168,04 Березень 24747,453783,59 Квітень 24743,893582,70 Травень 24740,373295,33 Червень 24736,893011,44 Липень 24733,452730,99 Серпень 24730,062453,93 Вересень24726,712180,22 Жовтень24723,401909,82 Листопад24720,121642,70 Грудень24716,891378,81 Січень 201224713,701118,11 Лютий 24710,54860,57 Березень 2477,43606,14 Квітень 2474,35354,79 Травень 2471,31106,48 Червень 2471,290 Всьогох6241,81х До судового засідання представник позивача Бовгиря О.П., який про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, не з`явився, направивши до початку судового засідання на електронну пошту суду заяву про проведення судового засідання без його участі, а у разі неможливості такого проведення - відкладення розгляду справи. Відповідач [PERSON] та його представник Яцуренко О.А. , які про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, не з`явились. До початку судового засідання на електронну пошту суду представник направила заяву, у якій зазначила, що у зв`язку з хворобою та знаходженням на лікарняному, прийняти участь у судовому засіданні не має можливості, з огляду на що просить відкласти судове засідання, або з метою не затягування розгляду справи розглянути її за відсутності Яцуренко О.А. та відповідача за наявними у справі матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» і фізичною особою [PERSON] укладено Кредитний договір № Д002/АА-385.07.2, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 673,27 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, строком до 01.10.2014 р. (т. 1 а.с.5-7). Відповідно до п.1.2. договору, кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: купівлю автомобіля та сплату платежів, а саме на купівлю автомобіля згідно з договором № ДГ-0000112 купівлі-продажу автомобіля від 27.09.2007 року - 20 673,27 долари США; на сплату страхових платежів згідно з договором страхування № 7108775 від 29.09.2007 року - 00 доларів США. Для обліку виданих кредитів банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] (п.1.3). Забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором є застава автомобіля марки Skoda Roomster Style, згідно з договором застави № Д002/АА-385/1.07.2 від 01.10.2007 року (п.1.7. договору). Відповідно до п.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 247 доларів США на рахунок, вказаний у п.1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Згідно п.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 01.10.2014 р. або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у п.1.6 цього договору. Пунктом 3.9 кредитного договору визначено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов`язується сплачувати банку за кожний день пеню в розмірі 1,6 % в день від суми простроченої заборгованості Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору № Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року, збільшено процентну ставку до 14,5 % річних, а також пункт 3.8. договору викладено в наступній редакції: «3.8. Погашати заборгованість за цим Договором у такій послідовності: 1. погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом; 2. погашення простроченої заборгованості за кредитом; 3. погашення заборгованості за пенею, а також штрафами, передбаченими цим Договором; 4. погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами; 5. погашення строкової заборгованості за кредитами» (т. 1 а.с.8). Відповідно до заяви на видачу готівки № 494_43 від 01.10.2007 року, [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 20 673,27 доларів США (т. 1 а.с. 9). З виписок/особових рахунків за періоди з 01.10.2007 року по 30.10.2009 року та з 30.10.2009 року по 10.08.2017 року вбачається, що відповідач здійснював свої обов`язки за кредитним договором № Д002/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року та сплачував прострочену заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом, а також пеню за прострочені платежі по кредиту (т. 3 а.с. 4-13, 14-48). Останні платежі в рахунок сплати простроченого кредиту та прострочених процентів [PERSON] здійснено 22.05.2014 року у сумі 39,50 доларів США та 49,50 доларів США відповідно. У зв`язку з наведеним, позивачем нараховано прострочену заборгованість за кредитом: 11.06.2014 року у сумі 247,00 доларів США, 11.07.2014 року у сумі 247,00 доларів США, 12.08.2014 року у сумі 247,00 доларів США, 11.09.2014 року у сумі 247,00 доларів США та 02.10.2014 року у сумі 172,27 доларів США, що у підсумку складає 1609,43 доларів США (т. 3 а.с. 21). Відповідно нараховано і прострочену заборгованість за нарахованими процентами по кредиту: 11.06.2014 року у сумі 20,15 доларів США, 11.07.2014 року у сумі 19,18 доларів США, 12.08.2014 року у сумі 19,82 доларів США, 11.09.2014 року у сумі 19,82 доларів США та 02.10.2014 року у сумі 19,82 доларів США, що у підсумку складає 98,79 доларів США (т.3 а.с. 35). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 12.04.2017 року позивачем нараховано суму трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту (за весь період) в розмірі 138,23 доларів США та суму трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту (за весь період) в розмірі 11,08 доларів США, а усього - 149,31 доларів США, що за курсом НБУ, який станом на 12.04.2017 року становить 26,893785, у гривневому еквіваленті складає 4015,43 грн. (т. 1 а.с. 10-11). 22.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 14, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту (т. 1 а.с.68-70). До вказаних договорів належить і договір № 02/АА-385.07.2 від 01.10.2007 року, укладений [PERSON] , що вбачається з копії додатку до договору про відступлення права вимоги № 14 (т. 1 а.с. 65-67). Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З наявних у справі доказів вбачається, що зобов`язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконані, у зв`язку з чим станом на 12.04.2017 року наявна заборгованість у розмірі 1708,22 доларів США, яка складається з наступного: 1609,43 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 98,79 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами по кредиту, що вбачається з виписок/особових рахунків за періоди з 01.10.2007 року по 30.10.2009 року та з 30.10.2009 року по 10.08.2017 року. Вказаний розмір заборгованості відповідачем та його представником не спростований, а посилання у відзиві на позовну заяву про те, що непогашеними перед банком у [PERSON] залишились лише 500 доларів США належними та допустимими доказами у відповідності до норм діючого законодавства України стороною відповідача не підтверджене. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим є безпідставними посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що надані позивачем розрахунок та виписка з особового рахунку не є належними доказами, оскільки не є первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Таким чином, надані банком виписки/особові рахунки за періоди з 01.10.2007 року по 30.10.2009 року та з 30.10.2009 року по 10.08.2017 року у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту та процентам, розмір якої відображено у розрахунках. При цьому, приймаючи дане рішення, суд відхиляє наданий представником відповідача розрахунок суми відсотків за користування кредитом за умови виконання умов договору, оскільки він є незрозумілим, а у письмових поясненнях, до яких Яцуренко О.А. додавався вказаний розрахунок, як і у самому розрахунку, представником відповідача не наведено роз`яснень, яким чином нею здійснювався такий розрахунок, за якою формулою тощо, а до судових засідань задля того, щоб надати відповідні роз`яснення, вона не з`являлась, подаючи клопотання про відкладення розгляду справи, хоча явка її та відповідача визнавалась судом обов`язковою, а судом були створені усі умови для участі Яцуренко О.А. у судовому розгляді шляхом задоволення її клопотань про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Таким чином, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд установив, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується виписками з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. При цьому, суд також відхиляє посилання у відзиві на позовну заяву на необхідність застосування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15 (провадження № 61-517св18), оскільки у цій справі висновки судів зводяться до того, що позивач у порушення вимог процесуального закону не довів належними доказами (первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») наявність заборгованості у відповідача перед банком; на вимогу суду банк не надав оригіналів кредитних договорів за 2006 та 2009 рік, оригіналу Генеральної угоди від 09.08.2012 року, виписки за картковим рахунком, доказів отримання відповідачем кредиту чи перерахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача, тоді як представник відповідача заперечував підписання кредитних договорів з банком та здійснення платежів на виконання їх умов. На відміну від указаної справи, у якій суди дійшли висновку про відсутність доказів отримання відповідачем кредиту, у даній справі, яка є предметом розгляду, судом установлено, що надання кредитних коштів відповідачу підтверджується належними та допустимими доказами, у тому числі випискою з особового рахунку позичальника. Тобто, у постанові Верховного Суду, на яку посилається відповідач, та у справі, яка розглядається судом, є відмінними встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. 24 травня 2019 року ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № Д579/АК-019.07.2 від 19 листопада 2007 року. Враховуючи наведене, позивач наділений правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Родовід Банк» такі права втратило. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає захистом майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних затрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 12.04.2017 року позивачем нараховано суму трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 4015,43 грн. Вказаний розрахунок суд вважає проведеним вірно, а тому такі кошти також підлягають стягненню з відповідача. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що підтверджується представленими суду письмовими доказами. Згідно до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved