Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач 10.08.2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 04.08.2010 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . 30.06.2020 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб розірвано. Зазначає, що син мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно надає кошти на утримання сина в сумі 2500,грн., але вона вважає, що цього недостатньо. Крім того, бувають випадки, коли відповідачу необхідно нагадувати про його обов`язок надавати кошти на утримання сина. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 06.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.16,17). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 06.09.2021 року отримано позивачем (а.с.18). Копію ухвали судді від 06.09.2021 року разом з копією позову з додатками направлено відповідачу за його місцем проживання зареєстрованим у встановленому законом порядку (а.с.18). До суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.20). Від відповідача відзив на позов не надійшов. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2010 року (а.с.5). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.06.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року (а.с.6). Зазначеним рішенням встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та, що дитина за домовленістю сторін, проживає та після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю. Згідно довідки № 170 квартального комітету № 31, [PERSON] , 2013 року народження, проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,8). З позовної заяви вбачається, що малолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини надає не систематично та в недостатньому розмірі. Доказів того, що з відповідача проводяться стягнення за виконавчими листами в матеріалах справи відсутні. Згідно ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, даючи оцінку доказам наявним у матеріалах справи, дійшов висновку про те, що відповідач має обов`язок надавати допомогу на утримання свого малолітнього сина. Враховуючи викладене, враховуючи обставини справи, з огляду на вимоги розумності та справедливості, приходить висновку, що з [PERSON] відповідно до ст.ст. 182,183 Сімейного кодексу України повинні бути стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у примусовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.08.2021 року. Позивач згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору відносно вимог про стягнення аліментів, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved