Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення права земельного сервітуту на належну позивачу земельну ділянку. На обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він є виконавцем робіт з реконструкції ПЛ 330 кВ «Криворізька ТЕС - Трихати», проте маршрут траси повітряної лінії проходить через земельну ділянку з кадастровим номером 4820686500:04:000:0016, яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] . Представником позивача було надіслано відповідачу на узгодження та підписання договору про встановлення постійного земельного сервітуту та письмового погодження відповідної технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки площею 0,1792 га, на яку поширюється право земельного сервітуту. Однак відповідач не надав відповіді на пропозицію позивача, що оцінюється позивачем як відмова від підписання зазначених угод та погодження технічної документації. Забезпечити експлуатацію повітряної лінії електропередачі без використання частини земельної ділянки, що належить відповідачу неможливо, оскільки вказана земельна ділянка знаходиться поряд із земельними ділянками належними «НЕК «Укренерго», на яких запланована заміна старих опор. Позивач не може задовольнити свої потреби в інших спосіб, тому просив про встановлення за позивачем права на безстроковий земельний сервітут для експлуатації опорної конструкції повітряної лінії електропередачі та про визнання погодженою землевласником технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право земельного сервітуту. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 29.06.2021 року (зданий до відділення зв`язку 24.06.2021 року). 27.07.2021 року було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. 03.11.2021 року ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи залучене ФГ «Володимир», яке є орендарем належної відповідачу земельної ділянки, щодо якої позивач бажає встановити право земельного сервітуту. 02.12.2021 року підготовче провадження у справі закрите та справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка до суду не з`явилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення з відміткою про відсутність відповідачки за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання, тому вона відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлена відповідачка не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Від третьої особи приватного підприємства «Гео-Прайм» надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. До суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, відповідно до яких третя особа позов підтримала та вказала, що встановлення сервітуту на частину земельної ділянки площею 0,1792 га виникає через потребу у земельних ділянках для проходження траси для розміщення, реконструкції, експлуатації та обслуговування 330 кВ «Криворізька ТЕС-Трихати». Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області не забезпечила явку свого представника, про час та місце розгляду повідомлялась вчасно та належним чином. До суду надійшло пояснення по справі, відповідно до якого рішення прийняте у справі не може вплинути на права або обов`язки Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, у зв`язку з чим представник третьої особи просив розглянути справу без її участі. Від третьої особи ФГ «Володимир» до суду надійшли пояснення на позов, в яких третя особа заперечила проти задоволення позову щодо встановлення відносно орендованої нею частини земельної ділянки права сервітуту, оскільки у заявлених позивачем умовах сервітуту не вказані визначені ч.4, 5 ст. 29, ст. 31 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» щодо проведення підприємством енергетики відповідних робіт після збирання врожаю, щодо приведення після цього земельної ділянки у стан придатний для її подальшого використання за цільовим призначенням та щодо отримання погодження від орендаря земельної ділянки на проведення планових робіт по ремонту та реконструкції лінії електропередач не пізніше ніж за 10 днів до початку таких робіт. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні в справі матеріали (пропозицію про укладення договору сервітуту № б/н від 25.03.2021 року; опис цінного листа від 31.03.2021 року; пропозицію про погодження технічної документації № б/н від 25.03.2021 року; опис цінного листа від 26.03.2021 року; договір № 4820686500-; копію державного акту на право постійного користування землею ІІ-МК №000168 від 17.06.2002 року; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.01.2021 року; копію наказу про затвердження проекту будівництва № 511 від 17.10.2018 року; копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки від 2020 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволення позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач є виконавцем робіт з реконструкції ПЛ 330 кВ «Криворізька ТЕС - Трихати». Маршрут траси повітряної лінії електропередачі ПЛ 330 кВ «Криворізька ТЕС-Трихати» проходить по земельним ділянкам, наданим позивачу в постійне користування та перетинає земельну ділянку з кадастровим номером 4820686500:04:000:0016, площею 4,848 га, розташовану на території Явкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, власником якої є відповідач [PERSON] . Позивач надсилав відповідачеві на узгодження та підписання договір про встановлення земельного сервітуту та письмове погодження відповідної технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки площею 0,1792 га проте не отримав відповіді. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальні правила встановлення сервітуту визначені ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За ч.1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст. 404 ЦК України особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Разом з тим, вказаний спір стосується передачі в користування частини належної відповідачу земельної ділянки для експлуатації опорної конструкції повітряної лінії електропередачі і спеціальним законом, який регулює відповідні правовідносини є Закон України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів». Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки або за рішенням суду для розміщення об`єктів, зазначених у частинах другій та четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів. Згідно з ч.5 ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» земельні сервітути щодо права будівництва, розміщення та експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури встановлюються на підставі договору про встановлення земельного сервітуту між експлуатуючим підприємством та власниками чи користувачами земельних ділянок, укладеному в порядку, встановленому Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.6 ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» земельні сервітути на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у власність чи користування, встановлюються за договором з органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України, та експлуатуючим підприємством або за рішенням суду. Згідно з ч.9 ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» у разі недосягнення згоди щодо встановлення земельного сервітуту земельна ділянка може бути відчужена в порядку, встановленому Законом України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності». Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розташовані, які перебувають у приватній власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб, зокрема, для будівництва, капітального ремонту, реконструкцій та обслуговування об`єктів енергетичної інфраструктури (ліній електропередачі, електростанцій) та об`єктів, необхідних для їх експлуатації. Комплексний аналіз процитованих вище положень закону вказує на те, що, по-перше, за загальним правилом, право земельного сервітуту щодо права будівництва, розміщення та експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури виникає на підставі відповідного договору між експлуатуючим підприємством та власниками чи користувачами земельних ділянок. По-друге, право такого земельного сервітуту може виникнути на підставі рішення суду виключно щодо земель державної та комунальної власності, які не надані у власність чи користування (ч.6 ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»). По-третє, вразі недосягнення згоди щодо встановлення такого земельного сервітуту земельна ділянка може бути відчужена у встановленому законом порядку. Отже, в даній справі земельний сервітут на право експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури щодо земельної ділянки, яка не є державною чи комунальною власністю, не може бути встановлений судовим рішенням та може встановлюватись виключно за договором, а в разі недосягнення сторонами згоди щодо встановлення земельного сервітуту - відповідна частина земельної ділянки лише може бути відчужена в порядку, встановленому Законом України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності». Отже позивач може реалізувати свої права в інший спосіб, окрім встановлення права земельного сервітуту. Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року по справі №658/5120/14-ц. Крім того, не підтверджений відповідними доказами і той факт, що відповідач був обізнаний про пропозицію укладення відповідного договору про встановлення сервітуту та відмовився від його укладення, оскільки немає даних, що за адресою, на яку позивач направляв відповідачу відповідні оферти, - [ADDRESS] , відповідач взагалі проживала та вказана адреса не є її зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Натомість відповідно до отриманих судом даних зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є [ADDRESS] . А відповідно до п. 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Отже відповідачу на адресу, за якою має здійснюватися офіційне листування пропозиції укладення договору не направлялись. При цьому, відповідно до ч.3 ст. 402 ЦК України лише у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Таким чином, з урахуванням обставин справи суд вважає, що земельний сервітут щодо належної відповідачу земельної ділянки не може бути встановлений, тому вимоги позивача щодо його встановлення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Як наслідок відмови у встановленні права земельного сервітуту, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про визнання погодженою землевласником технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право земельного сервітуту. Вказана вимога також не може бути задоволена і з тих підстав, що суд, вирішуючи цивільну справу, не може діяти від імені сторони та погоджувати від її імені в спірних матеріальних правовідносинах певні документи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed