Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 жовтня 2020 року сторони уклали договір № ДМ 2710, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач зобов`язалась прийняти цей комплекс згідно Акту приймання-передачі товару та сплатити за нього грошову суму в розмірі 17512,00 грн. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписаним Актом приймання-передачі товару від 27.10.2020 та Актом наданих послуг від 27.10.2020. Однак, [PERSON] свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого комплексу виконала не у повному обсязі, а саме сплатила лише частину коштів та станом на день зівернення до суду заборгованість відповідача складає 5299,00 грн.. Позивач звертався до відповідача з письмовою претензією № 1 від 11.01.2021 з вимогою щодо погашення заборгованості за договором, однак дана претензія залишилась без відповіді та виконання. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості. Крім того позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 28.12.2021 по 23.11.2021 за 331 день прострочення з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 720,28 грн. на підставі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а також 3% річних за вказаний період у розмірі 144,16 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 15.12.2021 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Позивач, належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавала. Відповідач, належним чином повідомлена про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавала. Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 27 жовтня 2020 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] укладено договір № ДМ 2710, за умовами якого позивач зобов`язалась надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а відповідач зобов`язалась прийняти цей комплекс по догляду згідно Акту приймання передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму. Під комплексом догляду мається на увазі: продаж набору косметики та надання косметологічних послуг. Асортимент, перелік, кількість складових та загальна вартість комплексу визначаються в Переліку № 1 (специфікації), що є невід`ємною частиною договору (а.с. 8). Пунктом 2.4. Договору визначено що зобов`язання позивача по передачі Комплексу вважаються виконаними в момент передачі Комплексу в розпорядження відповідача, згідно Акту приймання-передачі та підписання Договору. Згідно розділу 5 Договору загальна вартість Комплексу по догляду складає 17512 грн., з яких вартість набору косметики складає 6324 грн., вартість косметологічних послуг складає 11188 грн. При оплаті комплексу по догляду частинами клієнт в день підписання даного договору вносить на поточний рахунок або в касу позивача перший платіж в розмірі 3000 грн., але не пізніше 27.10.2020. Залишок вартості комплексу по догляду в розмірі 14512 грн. клієнт сплачує рівними платежами в сумі 1814 грн. протягом восьми місяців. Оплата здійснюється не пізніше 27 числа кожного місяця. Клієнт повністю розраховується за комплекс по догляду не пізніше 27.06.2021. Згідно акту наданих послуг від 27.10.2020 та акту приймання-передачі товару від 27.10.2020 позивач надала відповідачу набір косметики загальною вартістю 6324 грн. та косметологічну послугу вартість якої складає 1975 грн. Відповідач будь-яких претензій щодо такого отриманого Комплексу та щодо виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором не висувала, про що свідчить її підпис у вказаних вище Актах (а.с. 10). Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед позивачем щодо оплати вартості отриманого Комплексу виконала не в повному обсязі. Згідно наданої позивачем копії Товарного чека № 93 від 27.10.2020 [PERSON] 27.10.2020 внесла на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 3000 грн. (а.с. 13). При цьому, згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 23.11.2021 [PERSON] отримала набір косметики вартістю 6324 грн. та одну косметологічну послугу вартістю 1975 грн., з яких сплатила лише 3000 грн., а тому станом на день звернення з позовом до суду заборгованість відповідача складає 5299 грн. (а.с. 11). Позивачем було направлено відповідачу письмову претензію № 4 від 11.01.2021 з вимогою про погашення заборгованості, однак відповідач залишила таку претензію без відповіді та без виконання (а.с. 12). Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно частини 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За приписами ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Таким чином укладений сторонами договір № ДМ 2710 від 27.10.2020 є змішаним договором, який містить елементи договору купівлі-продажу та надання послуг. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно з ч. 1, 4 ст. 706 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання. Покупець має право повністю оплатити товар у будь-який час у межах встановленого договором періоду розстрочення його оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно Договору № ДМ 2710 від 27.10.2020 [PERSON] зобов`язалась кожен наступний платіж за договором здійснювати не пізніше 27 числа наступного місяця та повністю розрахуватись за комплекс по догляду до 27.06.2021. Після сплати коштів 27.10.2020 в розмірі 3000 грн., наступний платіж відповідач зобов`язалась здійснити не пізніше 27.11.2020, однак взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконала. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором в розмірі трьох процентів річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, заборгованість за період з 28.12.2020 по 23.11.2021 (331 днів) розрахована за формулою - 5299х3х331/365/100% та становить 144,16 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» з відповідача на його користь підлягає стягненню пеня в розмірі 720,28 грн. Разом з тим, вказаний закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи. Відповідно до рішення Конституційний Суд України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», Конституційний Суд України дійшов висновку, що визначення в Законі певного переліку суб`єктів правовідносин, на які поширюється його дія, зумовило виняток із загального правила про поширення дії Закону на всіх учасників відповідних правовідносин. Таким чином, перелік суб`єктів правовідносин, встановлений Законом, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. В аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22 липня 1996 року, з наступними змінами, у взаємозв`язку з положеннями статей 1, 3 цього Закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці). Таким чином, враховуючи, що Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не поширюється на правовідносини сторін у даному спорі, суд дійшов висновку, що підстав для нарахування та стягнення пені на підставі такого закону немає. За таких обставин суд вважає, що обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є позовні вимоги лише в частині стягнення заборгованості за договором та 3 % річних за порушення умов договору на загальну суму 5443,16 грн., а в іншій частині позову необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 5443,16 грн. (тобто 88,31 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 801,85 грн., а судовий збір у сумі 106,15 грн. суд покладає на позивача.

Outcome: partial