Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 19 грудня 2006 року між ними було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Міньковецької сільської ради зроблено відповідний актовий запис за № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , як видане 19.12.2006 року. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 18.10.2021 року №1265. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Через різні характери та погляди на життя між ними часто виникали сварки та різні непорозуміння. Відповідач припинив поважати її як жінку, фактично не проживають разом з 2010 року та не ведуть спільного господарства та з того часу не спілкуються. Вживані ними обома заходи для збереження сім`ї бажаного результату не дали, їх шлюб став носити лише формальний характер і подальше його збереження вважає недоцільним і таким, що порушує її особисті права, оскільки, вона на даний час має бажання укласти шлюб з іншим чоловіком. Враховуючи викладене, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. 11 листопада 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивачка не з`явилася, згідно поданої заяви, просила справу розглядати без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, примирятись з відповідачем не бажає. В судове засідання відповідач також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 19 грудня 2006 року у Міньковецькій сільській раді Андрушівського району Житомирської області, за актовим записом № 5 (а.с.5). Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають вже тривалий час. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved