Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В позові вказала, що з 15.11.2019 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину- сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою від 21.12.2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. В заяві вказав, що з позовними вимогами згодний частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій сумі в розмірі 3000 грн. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , згідно якого батьком дитини записаний [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з довідки департаменту реєстраційних послуг ЗМР за № 04-28/6-513 від 19.01.2022 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Обставина, що неповнолітній [PERSON] проживає зі своєю матір`ю - позивачкою по справі [PERSON] , відповідачем не оспорюється. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 4000 грн. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 3000 грн., про що надав суду письмову заяву. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст.180\~СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримання в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст.184\~СК України суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд зауважує, що визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2100 грн.» Вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Враховуючи, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі, як просить позивачка. Вирішуючи питання, щодо суми аліментів яка підлягає стягненню з відповідача, суд відповідно до ст.182\~СК України враховує вік дитини -2 роки 3 місяці, дитина здорова, оскільки доказів протилежного суду не надано, матеріально не забезпечена, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, офіційно не працює з січня 2009 року, що підтверджується копією трудової книжки відповідача, має нерегулярний, мінливий дохід, доказів щодо стану здоров`я відповідача, наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, суду не надано. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у твердій сумі у розмірі 3000 грн., що згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», перевищує мінімальний рівень матеріального забезпечення дитини віком до 6 років. Позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 грн., доказів цьому позивачка не надала. Враховуючи вищевказане, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно починаючи з 08.12.2021 року, до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.430\~ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позовні вимоги необхідно залишити без задоволення. Згідно з ст.141\~ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial