Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

В жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що з відповідачкою - [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] - [INFO] . Сімейне життя не склалося і їх шлюб було розірвано. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2013 року з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] - [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Зараз він перебуває у другому шлюбі з [PERSON] . Від спільного життя з [PERSON] він має двох дітей - доньку, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] . За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20.05.2021 р. і до повноліття дітей та аліменти на її особисте утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 20.05.2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку [INFO] . Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, розмір аліментів на трьох і більше дітей - може становити половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Сукупній розмір аліментів на 3- х дітей, який з нього стягується є більшим як 50 відсотків розміру аліментів визначеного ч.5 ст.183 СК України, п.2 ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». У ст.192 СК передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На сьогодні має місце істотна зміна як його сімейного стану - народження ще двох дітей, так і матеріального стану - сплата аліментів на двох дітей в розмірі 1/3 та 1/6 коштів на особисте утримання від усіх видів його доходів. Просив суд зменшити розмір аліментів утриманих з нього за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2013 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] - [INFO] з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку (а.с. 1-4). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 18 ). Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 21 жовтня 2021 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 23 ). 25 листопада 2021 року за вх. № 55367 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 26 ). Згідно отриманих відомостей, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] », а місцем її реєстрації вказано адресу: [ADDRESS] ( а. с. 26 ). Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 29 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням ( викликом ) сторін на 11 годину 30 хвилин 10 січня 2022 року ( а. с. 27-28 ). 10 січня 2022 року судове засідання не відбулося та було відкладено на 02 лютого 2022 року ( а. с. 35 ). В судове засідання позивач не з`явився, в прохальній частині позову просив суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Направила до суду заяву за вх. 4573, в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Вважає, що позивач не довів, що його матеріальне становище змінилося та він не в змозі сплачувати аліменти. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Направила до суду заяву за вх. 61064, в якій просила розглядати справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про зменшення розміру аліментів не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставиин та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] - [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09 березня 2011 року (а.с. 7). Сімейне життя не склалося і їх шлюб було розірвано. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2013 року з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] - [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15). Звертаючись до суду з вищевказаним позовом позивач [PERSON] просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2013 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] - [INFO] з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його сімейний та майновий стан змінився. Так, наразі позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 01.10.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №1378 (а.с. 6). Від спільного життя з [PERSON] він має двох дітей - доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01 липня 2014 року (а.с. 7) та сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 12 листопада 2020 року (а.с. 8). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20.05.2021 р. і до повноліття дітей та аліменти на її особисте утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 20.05.2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку [INFO] . А тому сукупний дохід розміру аліментів, які з нього стягуються загалом становить більше половини його заробітку, що перевищує встановлену законом частку відрахувань. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане судам Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, для збільшення чи зменшення розміру аліментів достатньо хоча б однієї із вказаних обставин. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а)шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б)шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення такі убік покращення. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із погіршенням матеріального становища платника аліментів, останній може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Таким чином, за наявності відповідних обставин, батько дитини може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може звернутися до суду із заявою про збільшення їх розміру. Значне погіршення матеріального становища платника може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Слід зазначити, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна-розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно п. 2. ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначають: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З наявної в матеріалах справи копії виконавчого листа № 357/52417/21 вбачається, що на утриманні позивача дійсно перебуває [PERSON] , на корить якої за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 року стягуються аліменти на її особисте утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 20.05.2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку [INFO] (а.с. 16). Проте, жодного належного та допустимого доказу того, що з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , позивачем не надано. А тому посилання позивача на те, що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються перевищує встановлений п. 2 ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" не знайшло свого підтвердження. Інших належних та допустимих доказів з боку позивача щодо погіршення його матеріального становища, останнім не надано, а тому позивачем не доведено, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на користь відповідача у раніше визначеному судом розмірі. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Посилання ж позивача, як на ще одну причину зменшення розміру аліментів, зміну сімейного стану, а саме народження ще двох дітей, не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для його зменшення, оскільки народження дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2021 року у справі справа № 715/2073/20, провадження № 61-1031св21. В даній постанові Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відповідно до судового наказу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 червня 2020 року у справі № 715/1188/20 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] - дочки [NUMBER] , [INFO], та суперечитиме її інтересам. Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON], оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: dismissed