Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У листопаді 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви вказано, що 12.08.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 202. За час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Основною причиною розірвання шлюбу позивач вказує погіршення стосунків, внаслідок чого підтримання шлюбних відносин є неможливим. Крім того, позивач вказує, що шлюбні відносини та спільне сімейне господарство між сторонами фактично припинені. У зв`язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2020 року позовну заяву залишено без руху. 11.01.2021 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного. Крім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року сторонам надано шестимісячний строк для примирення, у зв`язку з чим провадження в означеній справі зупинено. 12.07.2021 року через канцелярію суду від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2021 року поновлено провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Правом на пода Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, заяв з процесуальних питань від учасників провадження до суду не надходило. Дослідивши матеріали провадження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.08.2021 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 202. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, сторін на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції , який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З положень статті 12 Конвенції вбачається, що чоловік і жінка, які досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом сторін і жінки є право на розірвання шлюбу, з урахуванням статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Під час розгляду заяви судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Крім того, за часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved