Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У листопаді 2021 року представник позивача звернувся до суду в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Державного агентства меліорації та рибного господарства України шкоду, завдану кримінальним правопорушенням. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25.06.2021 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.249, ч.2 ст.185, ст.70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців. Діями відповідача, що полягали у незаконному вилові водних живих ресурсів, було завдано шкоду у загальній сумі 14280,00 гривень. Притягуючи відповідача до кримінальній відповідальності, питання про відшкодування ним спричиненої шкоди вирішено не було. Просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків, спричинених кримінальним правопорушенням 14280,00 грн. Відповідно до ухвали суду від 11 січня 2022 року цивільна справа за вказаним позовом розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Представник позивача Ткаченко Н.М. у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, якою заявлені позовні вимоги підтримала повністю, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. З урахуванням наведених обставин, зважаючи на наявність письмової згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Встановлено, що вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.06.2021 року, який набрав чинності 18.10.2021 року, [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.249, ч.2 ст.185, ст.70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців. Встановленими та доведеними обставинами, викладеними у мотивувальній частині вказаного вироку суду, зокрема, є те, що 04.02.2021 року, у період часу з 13 години 00 хвилин до 13 години 30 хвилин, перебуваючи на березі річки «Кальчик» на відстані близько 300 метрів від буд. [ADDRESS] , діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою заздалегідь придбаного та принесеного з собою забороненого знаряддя лову типа «Павук» - риболовної сітки 1,5* 1,5 м., вічко 25*25мм., в порушення ст. 76 та пункту 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, п.14 ст.11 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського та спортивного рибальства», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» в заборонений період часу, що встановлений на території Донецької області відповідно до Наказу Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області від 17.03.2020№ 60 «Про встановлення весняно-літньої заборони на види водних біоресурсів у рибогосподарських об`єктах Донецької області у 2020 році», діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з берегу річки за допомогою вищевказаного забороненого знаряддя лову, умисно здійснив незаконний вилов риби з річки «Кальчик» виду «піленгас» у кількості 21 (двадцять одна одиниця, всього загальною вагою 5.5 кг, розмір збитків, якої відповідно до Додатку 3.1 до Постанови Кабінету міністрів України № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», становить 14280 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят) гривень, чим заподіяв істотну шкоду рибному господарству України на вказану суму. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається зі змісту вироку Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.06.2021 року, питання про відшкодування [PERSON] спричиненої ним шкоди на загальну суму 14280,00 грн. вирішено не було. Розрахунок розміру шкоди, спричиненої діями відповідача, проведено на підставі до Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 4, 5 ст.68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст. 15 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, а тому вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь Маріупольської міської ради шкоду у загальній сумі 14280,00 гривень. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України та у зв`язку із тим, що представником позивача при подачі позову не був сплачений судовий збір, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 2270 грн.

Outcome: approved