Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

20.05.2021 року представник ТОВ «Перший столичний хлібозавод» звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, сплачених підприємством за шкоду, заподіяну працівником третій особі, в якому просив: стягнути з [PERSON] в порядку регресу на користь ТОВ «ПЕРШИЙ СТОЛИЧНИЙ ХЛІБОЗАВОД» 14 272,00 грн. матеріальної шкоди та понесений судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [PERSON] працював водієм на ТОВ «Перший столичний хлібозавод» з 02.06.2016 року по 05.01.2017 року. Під час виконання своїх трудових обов`язків, 22.07.2016 року приблизно об 11 годині 00 хв., по пр. Палладіна, 25 в місті Києві, [PERSON] керуючи технічно справним транспортним засобом ГАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Перший столичний хлібозавод» на умовах лізингу, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем Toyota Corolla 1.6 державний номер [NUMBER] , чим завдав йому механічні пошкодження, що призвело до пошкодження транспортного засобу та матеріальних збитків, а також самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ д.н.з. [NUMBER] відповідно до полісу АЕ № 9870592 була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», то дана страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 12 170,00 грн. Оскільки водій [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, то ПрАТ «УТСК» звернулося до ТОВ «Перший столичний хлібозавод» з регресним позовом як до роботодавця [PERSON] . Позивач в добровільному порядку виконав рішення суду і виплатив всю суму по рішенню суду в розмірі 14 272,00 грн. Разом з тим, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування у зв`язку з чим і звернулися до суду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення заподіяної шкоди в розмірі 12 170,00 грн., в частині стягнення сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2 102,00 грн. на виконання рішення Господарського суду Київської області просив відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до копії наказу № К-ПСХ000502 від 02.06.2016 р. [PERSON] прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод" з випробувальним терміном 1 місяць, на посаду водія автотранспортних засобів відділу транспорту, за основним місцем роботи з 03.06.2016 з оплатою праці згідно штатного розпису. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року у справі №759/11656/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, стягнуто судовий збір. Вказана обставина не потребує доказуванню у відповідності до вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до висновку аварійного комісара № 386-16к від 25.10.2016 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Corolla 1.6 державний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП, станом на 25.10.2016 р. матеріальний збиток складає 12 239,58 грн. Згідно копії наказу № К-ПСХ000014 від 05.01.2017 року [PERSON] , водія автотранспортних засобів відділу транспорту, звільнено з роботи в ТОВ «Перший столичний хлібозавод» за власним бажанням та виплачено компенсацію за 14 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Відповідно до копії рішення Господарського суду Київської області від 08.12.2020 року по справі № 911/2594/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод" на користь Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 12 170,00 грн., судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Згідно копії платіжного доручення № 634 від 20.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод" сплатило на користь ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 14 272,00 грн. Встановивши, що позивач здійснив відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків, суд дійшов висновку про те, що позивач має право вимоги до відповідача. Відповідно достатті 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до ч. 5 п. б та п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. При цьому, строк позовної давності для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди становить 1 рік з дня її виявлення. Право регресної вимоги позивача до відповідача виникло з 20.01.2021 року, тобто з дати здійснення повної оплати суми боргу і судового збору в розмірі 12 170,00 грн. згідно рішення суду на рахунок ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Так, вина [PERSON] у вчиненні адміністративнивних правопорушень, пердбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП встановлена постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2016 року, а збитки, відшкодованні позивачем в розмірі 12170,00 грн., рішенням Господарського суду Київської області. Встановлені в судовому засіданні факти не спростовані відповідачем [PERSON] . Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у даній справі, а саме про стягнення з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 12 170,00 грн. Щодо стягнення з відповідача 2 102, 00 грн. на користь позивача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 08.12.2020 року ця сума підлягала стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перший столичний хлібзавод" на користь Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", як судовий збір. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Перший столичний хлібозавод» в розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: partial