Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач 01.12.2021 р. звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10703,10 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н від 28.10.2010 р. відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає між нею та банком договір. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань станом на 19.10.2021 р. утворилась заборгованість у сумі 10703,10 грн., що складається з 8712,71 грн. заборгованості за тілом кредиту, у тому числі 8712,71 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 1990,39 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачкою [PERSON] кредитного договору б/н від 28.10.2010 р. відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 13000 грн., потім зменшений до 9360 грн., що підтверджується довідкою зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.12). Договір між сторонами укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28.10.2010 р. (а.с.14 також зв.ст.), у якій зазначено, що відповідачка погоджується, що підписана нею заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг та згодна з його умовами. До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.18) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256 (а.с.19-43). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 19.10.2021 р. у сумі 10703,10 грн., що складається з 8712,71 грн. заборгованості за тілом кредиту, у тому числі 8712,71 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 1990,39 грн. заборгованості за простроченими відсотками, згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.3-11). Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач посилається на те, що договір між сторонами укладено у порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та банком договір. Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв'язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що в анкеті-заяві від 28.10.2010 р. процентна ставка за користування кредитними коштами, а також розміри штрафних санкцій (пені, штрафу) та підстави їх стягнення не зазначені; надані позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису відповідачки. Суд зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), які згідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно з вимогами ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. З урахуванням викладеного суд критично оцінює долучений позивачем паспорт споживчого кредиту, копія якого міститься на а.с.15-17, на підтвердження того, що всі істотні умови кредитування викладені у цьому паспорті, який підписаний відповідачкою. При цьому суд зазначає, що паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачкою 17.09.2020 р., тобто через десять років після укладення договору. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь банку 1990,39 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Підлягає до задоволення лише вимога про стягнення з відповідачки 8712,71 грн. заборгованості за тілом кредиту, у тому числі за простроченим тілом кредиту. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З відповідачки слід стягнути на користь позивача 8712,71 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається із 8712,71 грн. заборгованості за тілом кредиту, у тому числі за простроченим тілом кредиту. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого банком позову на суму 8712,71 грн., що становить 81,40 % від заявленої суми позову, стягненню з відповідачки на користь позивача підляють витрати по сплаті судового збору в розмірі 1847,78 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 526, 634, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, ЦК України,

Outcome: dismissed