Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» про визнання протиправним та скасування наказу. В обгрунтуваня позовних вимог зазначає наступне. На підставі наказу МОЗ від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв, організацій, працівники, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової перед вищої, професійної (професійно-технічної), загальної, середньої, у тому числі спеціальних, дошкільних, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Наказом Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» № 03-4/138 від 08.11.2021 року вона відсторонена від роботи у зв`язку з невиконанням вимог законодавства України про обов`язковість щеплень від корона вірусної хвороби COVID-19. Вважає відсторонення незаконним, прийняте з порушенням її трудових прав, так як вона протиправно позбавлена можливості заробляти собі на життя. Вона не відмовлялася від вакцинації проти COVID-19, не надавала письмових заяв чи пояснень щодо відмови від вакцинації. При цьому роботодавець не вчиняв дій для проведення організованої вакцинації працівників та не роз`яснив, де останню можна зробити та за яких обставин, її необхідність. Відповідач не довів до відома позивачів інформацію про обов`язковість вакцинації проти COVID-19. Тому підстави вважати, що позивач ухилилася чи відмовилася від вакцинації є передчасним та необґрунтованим. Крім того, на момент призначення її на посаду, вакцинація проти COVID-19 не була умовою для працівника та не передбачалась в організації праці позивачки. Карантин КМУ запроваджений ще із 12.03.2020 року. Однак, лише із 04.10.2021 МОЗ наказом № 2153 введено обов`язкові критерії для працівників певних професій щодо умов праці. При цьому постанова КМУ передбачає із 08.11.2021 року обов`язок роботодавців відсторонювати певні категорії сфери зайнятості від роботи без збереження у зв`язку із вакцинацією проти COVID-19. Отже, починаючи із 08.11.2021обов`язковою умовою для праці позивачки у місці роботи та відповідно для отримання заробітної плати встановлено вакцинацію проти COVID-19. Відповідач повинен був повідомити про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці, що зроблено не було. Жодних повідомлень відповідач не зробив, що свідчить про недотримання абз.3 ст.32 КЗпП України. Просить визнати протиправним та скасувати наказ державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» від08.11.2021 № 03-4/135. Стягнути витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.11.2021 відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.12.2021 справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання для дачі свої пояснень. 16.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач позовні вимоги викладені позивачкою не визнає. Відповідач зазначає, що наказ про відсторонення від роботи позивачки № 03-4/138 від 08.11.2021 року був виданий з врахуванням чинного законодавства, листів Управління освіти та науки Черкаської обласної державної адміністрації від 05.11.2021, листа Міністерства економіки України від 03.11.2021, листа Профспілки освіти і науки від 26.10.2021, листа Профспілки працівників освіти і науки України Черкаський обласний комітет профспілки працівників освіти та науки України від 27.10.2021, листи-відповіді про надання інформації Управління держпраці у Черкаській області від 17.11.2021. 03.11.2021 року позивач була повідомлена під підпис від 03.11.2021 про те, що з 08.11.2021 року приступити до виконання посадових обов`язків можливо після надання медичній сестрі сертифікату про проведення вакцинування проти COVID-19 чи медичного висновку закладу охорони про наявність абсолютних протипоказань до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19. У разі ненадання хоча б одного з документів, буде виданий відповідний наказ ліцею про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати. Дана умова не стосується змін в організації праці позивача і змін істотних умов праці. Крім того, позивач була ознайомлена та повідомлена про організацію вакцинації, порядку та місце здійснення організованої вакцинації для працівників Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» із зазначенням виробництва вакцини, графіку щеплення, адреси пункту проведення, відповідальної особи за організацію вакцинації. Просили в позові позивачу відмовити. 22.12.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якому зазначив, що статтею 46 КЗпП України визначено перелік випадків відсторонення особи від роботи. Ухвалення рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень на відповідних територіях віднесено виключно до компетенції головного державного санітарного лікаря України та головних санітарних лікарів областей за умови наявності відповідних епідемічних показань. Сам наказ МОЗ від 04.10.2021 № 2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, а лише затверджує перелік професій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Крім того, вимога відповідача щодо надання йому інформації стосовно проведення відносно неї медичних маніпуляцій є незаконною, відповідно до ст.19, 32 Конституції України. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача адвоката Тараненка М.О. надійшло клопотання про розгляд справи в відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Заяв та клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] наказом Професійного-технічного училища №03-4/114 від 02.11.2020 прийнята на посаду секретаря навчальної частини з 03.11.2020 року. На підставі наказу МОЗ від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв, організацій, працівники, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової перед вищої, професійної (професійно-технічної), загальної, середньої, у тому числі спеціальних, дошкільних, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Наказом Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» № 03-4/138 від 08.11.2021 року [PERSON] відсторонена від роботи у зв`язку з невиконанням вимог законодавства України про обов`язковість щеплень від коронавірусної хвороби COVID-19. Відповідно до частин 1 і 2 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Наведені конституційні норми закріплюють не гарантоване надання роботи та забезпечення повної зайнятості, а право на вільний вибір праці. Частиною 1 статті 46 КЗпП України визначено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. За положеннями статті 10 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" громадяни України зобов`язані: а) піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; б) у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; в) вживати передбачених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги іншим особам, які знаходяться у невідкладному стані; г) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я. Згідно із частиною 2 статті 12 Закону України " Про захист населення від інфекційних хвороб" працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Підпунктами 1 і 2 пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 9.12.2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів із метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» постановлено керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік); відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Відповідно до пункту 3 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 4.10.2021 року № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Наказом від 04.10.2021 року № 2153 передбачено, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011 за № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019 № 2070). Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (стаття 44-3 КУпАП). Правовий аналіз наведених норм матеріального права є підставою для висновку про те, що наказ керівника Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» № 03-4/138 від 08.11.2021 року про відсторонення від роботи викладача [PERSON] без збереження заробітної плати відповідає приписам чинного законодавства України. Керівник установи в наказі правильно посилається на норми статті 46 КЗпП України, частини 2 статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", а також приписи пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 9.12.2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів із метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (надалі - постанова № 1236) та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 4.10.2021 року № 2153 (надалі - наказ № 2153). Як постанова № 1236, так і наказ № 2153, зареєстровані Міністерством юстиції України згідно висновку про відповідність зазначених нормативних актів положенням Конституції України, законам України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статті 8 (Право на повагу до приватного і сімейного життя). На теперішній час зазначені нормативні акти не змінено та не скасовано, а тому є обов`язковими для керівника Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей». Матеріалами справи підтверджується, що керівник установи завчасно (03.11.2021 року) повідомив позивача про необхідність надання до початку роботи 8 листопада 2021 року документа, що підтверджує отримання працівником принаймі однієї дози дводозової вакцини проти COVID-19 чи медичної довідки про абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень. У позовній заяві позивач [PERSON] не посилається на ту обставини, що з поважних причин вона не мала можливості в строк з 28 жовтня 2021 року до 8 листопада 2021 року отримати принаймі одну дозу дводозової вакцини проти COVID-19 чи пройти медичне обстеження на предмет отримання відповідної медичної довідки про наявність абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, а навпаки позивач заявляє про свою відмову від вакцинації та неповагу роботодавцем її вибору не робити щеплення. Позивач обгрунтовує незаконність наказу керівника установи про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати зміною істотних умов трудового договору та порушення роботодавцем частини 3 статті 32 КЗпП України. Між тим, суд вважає думку позивача помилковою. Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом статті 21 КЗпП України істотними умовами трудового договору є трудові обов`язки, режим роботи, тривалість робочого часу та часу відпочинку, умови оплати праці, пільги, компенсації, додаткові гарантії тощо. До істотних умов праці, крім перелічених, з урахуванням інтересів конкретних працівників можна віднести також встановлення або скасування деяких додаткових елементів у трудовій функції, якщо основна трудова функція при цьому не змінюється, збільшення або зменшення обсягу роботи, ступеня самостійності, відповідальності працівника, ступеня шкідливості роботи, перехід з індивідуальної на колективну організацію праці і навпаки, тощо. Відповідно до приписів частини 3 статті 32 КЗпП України під змінами істотних умов праці слід розуміти зміну систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших, щодо яких працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. У пункті 10 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" Пленум Верховного Суду України навів приклади змін істотних умов праці: раціоналізація робочих місць, уведення нових форм організації праці, зокрема, перехід на бригадну форму організації праці і, навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо. Під змінами в організації виробництва і праці варто розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов. Змінами в організації виробництва і праці слід вважати також удосконалення систем заробітної праці, нормування праці, ліквідацію шкідливих робіт, раціоналізацію робочих місць після їх атестації тощо. У наказі від 08.11.2021 року № 03-4/138, який оспорює позивач, йдеться мова про виконання законодавства України про захист населення від інфекційних хвороб, що визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб. Відносини у сфері захисту населення від інфекційних хвороб регулюються Основами законодавства України про охорону здоров`я, Законами України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", "Про запобігання захворюванню на синдром набутого імунодефіциту (СНІД) та соціальний захист населення", "Про захист населення від інфекційних хвороб" та іншими нормативними актами, а саме постановою КМУ № 1236 та наказом МОЗ № 2153. Виконання керівником установи законодавства України про захист населення від інфекційних хвороб не може розцінюватися як зміна істотних умов праці. Позивач помилково тлумачить зміст спірних правовідносин у зазначеній справі конституційними принципами, закріпленими статтями 1, 3, 6, 8, 22, 49, 64 Конституції України, які насправді захищають права і свободи людини і громадян в Україні. Законодавство України про захист населення від інфекційних хвороб не суперечить зазначеним конституційним принципам, а визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності суб`єктів права у сфері відносин захисту населення від інфекційних хвороб. У постанові Верховного Суду від 10.03.2021 року у справі № 331/5291/19 Верховний Суд зазначив, що відповідно до ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тобто не освіта, а саме життя, здоров`я та безпека людини визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Отже, вирішуючи питання про співвідношення ст.3 та ст.53 Конституції, не можна не визнати пріоритетність забезпечення життя та здоров`я людини над правом на освіту, інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні безпеки життя і здоров`я громадян. Держава, встановивши правило про те, що без щеплень дитина не може бути допущена до занять, не тільки реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учнів та працівників школи або дитячого садка, а й захищає таким чином власне дитину, яка не отримала профілактичних щеплень. З огляду на суспільні інтереси тимчасове відсторонення дитини від занять ( до проведення щеплення, отримання позитивного висновку лікарських (консультативних) комісій не призвело до порушення конституційних прав на освіту, яку вона може отримати в інших формах. Постановою Верховного Суду у справі № 682/1692/17 зазначено, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто було виправданим. В рішенні ЄСПЛ «Соломахін проти України» справа № 24429/03 від 15.03.2012 року сформований висновок, що обов`язкове щеплення як примусовий медичний захід є втручанням у гарантоване статті 8 Конвенції до приватного життя особи, а саме фізичну та психологічну недоторканість. Однак, таке втручання було передбачене законодавством України та переслідувало легітимну мету охорони здоров`я, що не може вважатись порушенням ст. 8 Конвенції, а саме право на приватне життя. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для скасування наказу керівника Державного навчального закладу «Черкаський професійний ліцей» від 08.11.2021 року » № 03-4/138 про відсторонення [PERSON] від роботи у зв`язку з невиконанням вимог законодавства України про обов`язковість щеплень від коронавірусної хвороби COVID-19 не має законних підстав. Більш того, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, позивач 26.11.2021 року наказом № 03-4/150 допущена до роботи у зв`язку з усуненням обставин, що обумовили відсторонення її від роботи. Вимоги позивача щодо поновлення її на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від першої позовної вимоги, а тому також не підлягають задоволенню. Постільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, тому суд вважає судовий збір віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed