Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

В жовтні 2021 року позивач акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 26 липня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 26200000435058 (кредитний договір № 1), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 49876,25 грн.; дата надання кредиту - 26.07.2019 року; кінцева дата погашення кредиту - 22.07.2022 року; валюта кредиту - UAH; строк користування кредитом - 36 міс.; цільове призначення - на споживчі потреби; процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 48% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56 % річних. Згідно розрахунку, станом на 14.09.2021 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 1 становить 73373,92 грн., яка складається з залишку строкового кредиту - 39951,31 грн.; залишку нарахованих строкових відсотків - 2033,31 грн.; залишку нарахованих строкових комісій - 00,00 грн.; залишку простроченого кредиту - 9924,94 грн.; залишку прострочених відсотків - 21464,36 грн.; залишку прострочених комісій - 4185,61 грн. 04 квітня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22033000119686, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 24800 грн.; дата надання кредиту - 04.04.2019 року; кінцева дата погашення кредиту - 04.05.2023 року; валюта кредиту - UAH; строк користування кредитом - 49 міс.; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за кредитним лімітом 4,7 % від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56 % річних. 29.05.2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 2, відповідно до умов якої, сума кредиту становить 12725,99 грн., змінено строк повернення кредиту до 04.05.2023 року та змінено розмір комісії за обслуговування кредиту до 1,99% від суми виданого кредиту. Звертають увагу суду, що згідно п. 7 додаткової угоди № 1 передбачено, що дана додаткова угода підписується клієнтом шляхом повідомлення працівнику банку коду, надісланого листом на власну електронну адресу клієнта [PERSON] були погоджені умови додаткової угоди Згідно розрахунку, станом на 14.09.2021 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 2 становить 14214,15 грн., яка складається з залишку строкового кредиту - 6470,04 грн.; залишку нарахованих строкових відсотків - 00,00 грн.; залишку нарахованих строкових комісій - 00,00 грн.; залишку простроченого кредиту - 3558,50 грн.; залишку прострочених відсотків - 00,00 грн.; залишку прострочених комісій - 4185,61 грн. Отже, загальна сума заборгованості за кредитними договорами становить 87588,07 грн., яка складається з: суми заборгованості по кредитному договору № 1 - 73373,92 грн.; суми заборгованості по кредитному договору № 2 - 14214,15 грн. Згідно п. 2.1 УДБО визначає, що перелік послуг банку, умови та порядок здійснення банком банківського обслуговування клієнта, права та обов`язків сторін, порядок сплати вартості послуг банку, відповідальність сторін та інше. УДБО містить елементи різних договорів (є змішаним у розумінні ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України). До відносин сторін застосовуються у відповідних частинах положення чинного законодавства України про договори, елементи яких містяться в цьому договорі. Згідно п. 2.5.1 УДБО вважається укладеним, а умови публічної пропозиції банку прийняті (акцептовані) клієнтом з моменту оформлення заяви-згоди за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами УДБО. У разі ненадання фізичною особою необхідних документів чи відомостей або умисного надання неправдивих відомостей щодо себе, вважається, що такі дії фізичної особи позбавляють банк можливості надання цій особі банківських послуг, у зв`язку з чим банк відмовляє такій фізичній особі в укладанні з нею УДБО та її обслуговуванні. Банк може відмовити клієнту у наданні послуг(и) за цим УДБО у випадках, передбачених законодавством України, а також якщо це може призвести до порушення законодавства та/або надання таких послуг не передбачено або заборонено нормативно-правовими актами НБУ (мораторій, заборона, обмеження тощо). В межах дії договору про надання банківських послуг, банком здійснено кредитування поточного рахунку клієнта, надавши останньому можливість використовувати кредитні кошти у сумі визначеній договором надання банківських послуг, що підтверджується випискою по рахунку, які клієнтом своєчасно повернуті не були. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. На виконання вимог ст. 175 ЦПК України, АТ «Банк Кредит Дніпро» на адресу відповідача направляли вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами, проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога банку була залишена відповідачем без виконання. А тому просили суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 87588 грн. 07 коп., судовий збір в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 1-5). Ухвалою судді від 29 листопада 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 92-93). В судове засідання, яке було призначене на 03.02.2022 року о 12 год. 30 хв., представник АТ «Банк Кредит Дніпро» Лисенко Віталій Миколайович, який діє на підставі довіреності № 216 від 22.12.2021 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 101-102) не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до чинного законодавства, однак на раніше призначене судове засідання - 11.01.2022 року о 10 год. 30 хв., через електронну пошту, надіслав до суду заяву, зареєстровану 11.01.2022 року за вх. № 738, в якій просив проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 98-99). Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 11.01.2022 року о 10 год. 30 хв., не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Із зазначеного поштового повідомлення вбачається, що відповідачу вручено особисто ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками до неї 09.12.2021 року та повідомлено про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 11 січня 2022 року о 10 годині 30 хвилин. 11 січня 2022 року судове засідання було відкладено на 03 лютого 2022 року о 12 год. 30 хв., у зв`язку з неявкою відповідача (а.с. 104). Відповідачу [PERSON] було направлено судову повістку про розгляд справи, яке призначено на 03.02.2022 року о 12 год. 30 хв. рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Із зазначеного поштового повідомлення вбачається, що відповідачу вручено судову повістку 13.01.2022 року про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 03 лютого 2022 року о 12 годині 30 хвилин, однак відповідач в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 03 лютого 2022 року був повідомлений завчасно, у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву АТ «Банк Кредит Дніпро». Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 03.02.2022 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача АТ «Банк Кредит Дніпро» підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26200000435058 (кредитний договір № 1), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі (а.с. 11). Так, банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 49876,25 грн.; дата надання кредиту - 26.07.2019 року; кінцева дата погашення кредиту - 22.07.2022 року; валюта кредиту - UAH; строк користування кредитом - 36 міс.; цільове призначення - на споживчі потреби; процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 48% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56 % річних. Станом на 14.09.2021 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 1 становить 73373,92 грн., яка складається з залишку строкового кредиту - 39951,31 грн.; залишку нарахованих строкових відсотків - 2033,31 грн.; залишку нарахованих строкових комісій - 00,00 грн.; залишку простроченого кредиту - 9924,94 грн.; залишку прострочених відсотків - 21464,36 грн.; залишку прострочених комісій - 4185,61 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи (а.с. 12-14). 04 квітня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22033000119686, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі (а.с. 45). Банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 24800 грн.; дата надання кредиту - 04.04.2019 року; кінцева дата погашення кредиту - 04.05.2023 року; валюта кредиту - UAH; строк користування кредитом - 49 міс.; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за кредитним лімітом 4,7 % від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56 % річних. Також, 29.05.2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 2, відповідно до умов якої, сума кредиту становить 12725,99 грн., змінено строк повернення кредиту до 04.05.2023 року та змінено розмір комісії за обслуговування кредиту до 1,99% від суми виданого кредиту. Звертають увагу суду, що згідно п. 7 додаткової угоди № 1 передбачено, що дана додаткова угода підписується клієнтом шляхом повідомлення працівнику банку коду, надісланого листом на власну електронну адресу клієнта [PERSON] були погоджені умови додаткової угоди (а.с. 46-47). Станом на 14.09.2021 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 2 становить 14214,15 грн., яка складається з залишку строкового кредиту - 6470,04 грн.; залишку нарахованих строкових відсотків - 00,00 грн.; залишку нарахованих строкових комісій - 00,00 грн.; залишку простроченого кредиту - 3558,50 грн.; залишку прострочених відсотків - 00,00 грн.; залишку прострочених комісій - 4185,61 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи (а.с. 48-50). Згідно п. 2.1 УДБО визначає, що перелік послуг банку, умови та порядок здійснення банком банківського обслуговування клієнта, права та обов`язків сторін, порядок сплати вартості послуг банку, відповідальність сторін та інше. УДБО містить елементи різних договорів (є змішаним у розумінні ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України). До відносин сторін застосовуються у відповідних частинах положення чинного законодавства України про договори, елементи яких містяться в цьому договорі. Згідно п. 2.5.1 УДБО вважається укладеним, а умови публічної пропозиції банку прийняті (акцептовані) клієнтом з моменту оформлення заяви-згоди за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами УДБО. У разі ненадання фізичною особою необхідних документів чи відомостей або умисного надання неправдивих відомостей щодо себе, вважається, що такі дії фізичної особи позбавляють банк можливості надання цій особі банківських послуг, у зв`язку з чим банк відмовляє такій фізичній особі в укладанні з нею УДБО та її обслуговуванні. Банк може відмовити клієнту у наданні послуг(и) за цим УДБО у випадках, передбачених законодавством України, а також якщо це може призвести до порушення законодавства та/або надання таких послуг не передбачено або заборонено нормативно-правовими актами НБУ (мораторій, заборона, обмеження тощо). В межах дії договору про надання банківських послуг, банком здійснено кредитування поточного рахунку клієнта, надавши [PERSON] можливість використовувати кредитні кошти у сумі визначеній договором надання банківських послуг, що підтверджується виписками по рахунку, які містяться в матеріалах справи (а.с. 18-44, 54-74) та на даний час відповідачем повернуті не були. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання договорів від 26.07.2019 року та від 04.04.2019 свідчить про те, що [PERSON] всі умови даних договорів цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказані договіри були прочитані та підписані сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладенні договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до статті 1, 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування», Постанови НБУ № 49 від 8 червня 2017 року, передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (включаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. Статті 47 та 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», закріплюють право банку самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що Велика Палата Верховного Суду залишала без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка включає, у тому числі проценти й винагороду у вигляді комісії (постанова від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18); постанова від 04 липня 2018 року у справі № 686/19162/15-ц (провадження № 14-236цс18). Отже, чинним законодавством України передбачено право кредитодавця у договорі споживчого кредиту встановлювати оплату за обслуговування кредиту у вигляді комісії. До того ж, Постанова НБУ № 49 передбачає лише надання розпису складових вартості кредиту за таблитизованою формою без деталізованого опису складу/переліку послуг за комісію по обслуговуванню заборгованості. Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» на адресу відповідача [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами, проте, зазначена вимога банку була залишена відповідачем без виконання. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 26200000435058 від 26.07.2019 року у сумі 73373 грн. 92 коп., що складається із: суми залишку строкового кредиту - 39951,31 грн.; суми нарахованих строкових відсотків - 2033,31 грн.; суми простроченого кредиту - 9924,94 грн.; залишку прострочених відсотків - 21464,36 грн., та заборгованість за кредитним договором № 22033000119686 від 04.04.2019 року у сумі 14214 грн. 15 коп., що складається із: суми залишку строкового кредиту - 6470,04 грн.; суми залишку простроченого кредиту - 3558,50 грн.; суми прострочених комісій - 4185,61 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Отже, позивач звертаючись до суду з відповідним позовом просив стягнути з відповідача заборгованість саме у сумі 87588,07 гривень, яка утворилася з зв`язку з порушенням зобов`язань з боку відповідача. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача АТ Банк Кредит Дніпро», а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270,00 гривень, понесення яких документально підтверджено (а.с. 6). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved