Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

09 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Рівненська міська рада, [PERSON] , Управління містобудування та архітектери Рівненської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про знесення самовільного будівництва та звільнення земельної ділянки, в якій просить зобов`язати відповідача [PERSON] повністю звільнити самовільно захоплену нею частину належної [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] (усунути перешкоди у користуванні нею) шляхом знесення самочинно збудованої між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] господарської будівлі прямокутної форми, одноповерхової, розмірами (довжиною та шириною) 5,3 м х 2,95 м, висотою 3,2 м, фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи. В обгрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначила, що вона у 2015 році вже зверталась до Рівненського міського суду із таким же позовом до відповідача. Спір був вирішений у справі №569/10027/15-ц на користь позивача: рішенням Рівненського міського суду від 02 листопада 2018 року вимога позивача була задоволена. Рішення суду набрало законної сили, а тому встановлені у ньому обставини є преюдиційними і для розгляду цього позову. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , а відповідач - квартири [ADDRESS] . Земельні ділянки, на яких розміщені ці будинки є суміжними. Їх спільна межа землеустроєм (в натурі) не встановлена, є умовною та проходить посередині спільного двору, розміщеного між будинками. Ініціювавши землеустрій належної їй земельної ділянки, та визначивши у Головному управлінні геокадастру її межу, що є спільною із земельною ділянкою відповідача позивач виявила, що самочинно збудована відповідачем господарська будівля розміщена на межі та на частині земельної ділянки позивача по всій довжині цієї будівлі. Управлінням ДАБІ у Рівненській області (акт №810 від 17.10.2015 року) було встановлено, що на умовній межі, що є спільною для двох земельних ділянок та розділяє їх, розташовані (одна за одною) дві самочинно збудовані господарські будівлі: перша від житлових будинків, яка і є матеріальним предметом вимоги - прямокутної форми, одноповерхова, розмірами 5,3 м. x 2,95 м., висота 3, 20 м. фундаменти - бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи; друга - що розташована за першою та не є предметом вимоги - прямокутної форми, двохповерхова, розмірами 3, 65м. x 2, 95м., висота 5м, фундаменти бетонні, стіни зведені із звичайної керамічної цегли, перекриття дерев`яні балки, покрівля азбестоцементні листи. Позивач [PERSON] у своєму позові зазначає, що у справі №569/10027/15-ц вона просила суд зобов`язати відповідача знести самочинно збудовану господарську будівлю вцілому (без зазначення її розмірів та інших технічних даних) але із врахуванням даних Акту №810 від 17.11.2015 року Управління ДАБІ у Рівненській області вона уточнила свій позов та просила зобов`язати відповідача знести господарську будівлю, що знаходиться у м.Рівне, біля будинків 21, [ADDRESS] із технічними характеристиками: розмірами 3,65 м на 2,95 м, висотою 3,2 м, фундаменти - бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, перекриття дерев`яні балки, покрівля - азбестоцементні листи та звільнити захоплену земельну ділянку, зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі. Уточнюючи позовні вимоги вона допустила описку, зазначивши замість фактичної довжини цієї будівлі, що зазначена в Акті №810 від 17.11.2015 року цифрою 5,3 м, довжину іншої будівлі, зазначеної в цьому ж акті цифрою 3,65 м. Позивач у 2020 році звернулась до Рівненського міського суду із заявою про виправлення описки, однак ухвалою Рівненського міського суду, залишеній в силі ухвалою Рівненського апеляційного суду у задоволенні такої заяви було відмовлено. У зв`язку з цим, рішення суду у справі № 569/10027/15-ц на сьогодні відповідачем виконане шляхом знесення лише частини спірної будівлі та шляхом звільнення лише частини земельної ділянки, а частина спірної будівля та земельної ділянки позивача довжиною 1,65 м. продовжують порушувати право позивача на приватизацію належної їй тієї ж земельної ділянки. 19 січня 2021 року відповідачем [PERSON] надісланий до суду відзив на позов, у якому вона зазначає, що задовольняючи позовні вимоги у справі № 569/10027/15-ц, суд в рішенні не зазначив, що при розгляді справи він виходить за межі позовних вимог, у тексті рішення. Вимоги із розміром 5.30 м х 2.95 м, висота 3.20 м, можуть розглядатись як окремі позовні вимоги, однак вони вже були позовними вимогами у справі № 569/10027/15-ц, та позивачка добровільно відмовилась від них частково шляхом подачі уточненої позовної заяви, що підтверджується рішеннями судів першої інстанції, апеляційної і касаційної інстанції, що набрали законної сили по справі № 569/10027/15-ц. Окрім того зазначила, що приміщення, яке просить знести позивач ніколи відповідачу не належало в повному обсязі. Вона використовувала лише частину цього приміщення, друга частина належала іншому співвласнику [PERSON] , і цю обставину неодноразово встановлювали судом під час розгляду справи № 569/10027/15-ц. У відзиві відповідач вказує, що позовні вимоги позивача не можуть бути задоволені у викладеній поточній редакції, оскільки як посилається позивач, вказане приміщення вже частково знесене в розмірах, які належали відповідачу.А відтак розміри та технічні характеристики, на які покликається позивач у позовних вимогах, а саме: будівля прямокутної форми, одноповерхова, розмірами (довжиною та шириною) 5,3 м х 2,95 м., висотою 3,20 м., фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи, об`єктивно не можуть бути збережені, і суд не може винести рішення в частині тих розмірів, які є втраченими у зв`язку із виконанням судового рішення по справі №569/10027/15-ц.Звертає увагу також на те, що до матеріалів поданої позовної заяви до суду, не додано жодного доказу, що будівля знаходиться на земельній ділянці, яка належить [PERSON] . На земельну ділянку, на якій знаходиться спірна забудова виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дана земельна ділянка сформована в цілісну ділянку із кадастровим номером 5610100000:01:023:0080, яка знаходиться за адресою відповідачки, і ні в який спосіб не зачіпає інтересів позивачки. Згідно опису меж сусідніх земельних ділянок, земельна ділянка, яка є в користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не межує із [PERSON] . Вказана земельна ділянка межує виключно із земельними ділянками Рівненської міської ради та земельними ділянками гр.. [PERSON] , Рівненського гарнізону, Кооперативу власників автотранспорту «Супутник». Разом із відзивом відповідачем [PERSON] 19.01.2021 року подано до суду заяву про пропуск позивачем строку позовної давності, передбаченого ст. 256,257 ЦК України та застосування наслідків пропуску строку позовної давності при розгляді справи. У заяві відповідач зазначає, що позивачу було відомо про розміри забудови з 22 січня 2016 року, з дня подачі заяви про уточнення позовних вимог, однак із невідомих обставин у період з 22.01.2016 року по 09.12.2020 року вона не ставила вимог про захист її прав. Отже, оскільки позов було подано до суду лише 09 грудня 2020 року то строк позовної давності позивачем пропущений, що є підставою для відмови в позові. 22 січня 2021 року до суду надійшли пояснення на відзив, подані представником позивача [PERSON] [PERSON] у яких він зазначає, що позовна вимога у цій справі є збільшенням позовної вимоги у справі №569/10027/15-ц і необхідність такого збільшення є лише процесуальною, оскільки суд у справі №569/10027/15-ц дійшов висновку, що позивач хоч і мала підстави заявити у цій справі позовну вимогу про знесення всієї будівлі, однак позовну вимогу сформулювала лише щодо її частини, зазначивши менші розміри будівлі, ніж підтверджені матеріалами справи. Зазначає також, що той факт, що спірна будівля вже частково знесена не має значення для цієї справи, бо свідчить лише про виконання рішення суду у справі № 569/10027/15-ц, а предметом спору у цій справі є знесення спірної будівлі взагалі, тобто у залишковій її частині. Вказує, що право відповідача та інших на земельну ділянку саме площею 346 кв.м. нічим не підтверджується. 27 січня 2021 року до суду надійшли заперечення на відзив позивача, подані представником відповідача [PERSON] [PERSON] у яких вона зазначає, що позивач ставить перед судом питання про знесення вже не існуючої будівлі, оскільки у зв`язку з виконанням рішення Рівненського міського суду у справі №569/10027/15-ц приміщення із розмірами 5,3м х 2,95 м, висотою 3,2 м фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли не існує в забудові прямокутної форми одноповерхової, із зазначеними розмірами. 26 березня 2021 року до суду надійшли пояснення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в яких вона зазначає, що рішення суду ними виконано, будівлю знесено, жодних порушень ні нею, ні [PERSON] допущено не було. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2020 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 22 січня 2021 року. Визначено сторонам строк для подачі відзиву на позов, відповіді, заперечень, пояснень. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Бухти Н.А. та витребувано з канцелярії Рівненського міського суду Рівненської області матеріали справи №569/10027/15-ц для огляду в судовому засіданні. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Бухти Н.А. та залучено [PERSON] ( [ADDRESS] ) до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року виключено із числа учасників даної справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Бухти Н.А. та витребувано у позивача [PERSON] копії наступних доказів: рішення щодо земельного спору від 06.03.2015 № 01-11/331/2 винесене Рівненською міською радою; заяви громаднки [PERSON] від 15.07.2015 на ім"я секретаря Рівненської міської ради Грищука А.В.; листа управління містобудування та архітектури від 10.03.2015 № 01-201179 на ім"я голови постійної комісії з питань архітектури, будівництва та землевпорядкування А.Сачука з додатками; відповіді ГУ Держгеокадастру у Рівненській області відділу у м. Рівному № Н-73/0-0.17.2-63/146-20 від 10.08.2020; відповіді Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастру від 10.09.2020 № Н-3346/0.0.27-6642/6-20; відповіді Рівненської міської ради від 04.11.2020 № Ко-2716/20 на ім"я [PERSON] . Ухвалою суду від 26 липня 2021 року залучено Управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради та Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області в якості третіх осіб до участі у даній справі. Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Рівненська міська рада, [PERSON] , Управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про знесення самовільного будівництва та звільнення земельної ділянки закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 05 листопада 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав повністю, просив їх задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати, що понесені [PERSON] по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві на позов, підтримала заяву про застосування строків позовної давності. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] у зв`язку з його безпідставністю. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Є.Накопалов в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву за вх.№ 53401/21-вх від 20.03.2021 року в якій просив розгляд справи провести без участі представника управління. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління містобудування та архітектури Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву за вх.№ 4211/22-вх від 27.01.2022 року в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника управління містобудування та архітектури ВК РМР. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України). З аналізу приписів ч. ч. 3, 4 ст. 376 ЦК України можна зробити висновок, що ч. 3 цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо дотримання цільового призначення земель, а й до випадків, коли відсутнє таке порушення, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить. Аналіз норм права, викладених у зазначених ч.3, 4 ст. 376 ЦК України свідчить про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником під уже збудоване нерухоме майно. При цьому необхідно ураховувати положення ч. 1 ст. 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, яка здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил під час будівництва об`єкта. Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-1328цс15. Як встановлено судом, у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа № 569/10027/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи на стороні позивача - Рівненська міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області, державна інспекція сільського господарства у Рівненській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] про знесення самовільного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки. Позовні вимоги [PERSON] були обґрунтовані тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . З моменту введення будинків [ADDRESS] в експлуатацію, прибудинкова територія, а саме двір будинків [ADDRESS] поділений умовно навпіл та перебуває в користуванні всіх мешканців будинку. Відповідач [PERSON] шляхом самовільного захоплення в дворі земельної ділянки здійснила будівництво та реконструкцію будівлі без дозвільних документів. Захоплена відповідачем земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови Рівненської міської ради. Позивач зазначає, що вказані дії відповідача порушують її права та інтереси, оскільки самочинне будівництво виконане з порушенням пожежних та санітарних норм щодо розміщення до житлового будинку. Позивач не може отримати земельну ділянку у власність для обслуговування житлового будинку, відсутня можливість облаштувати проїзд та пандус до будинку в якому проживає інвалід І групи. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 569/10027/15-ц за позовом [PERSON] встановлено, що позивач при зверненні до суду просила зобов`язати відповідача [PERSON] знести самочинну добудову на [ADDRESS] та зобов`язати відповідача [PERSON] звільнити самовільно захоплену земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . 22 січня 2016 року позивачем [PERSON] подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій вона сформулювала позовні вимоги в такій редакції: «Зобов`язати відповідачку [PERSON] , знести самочинно збудовану господарську будівлю на [ADDRESS] , яка має наступні технічні характеристики:приміщення прямокутної форми, одноповерхове розмірами 3,65 м х 2,95 м, висота 3,20 м. Фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи. Зобов`язати відповідачку, [PERSON] , звільнити самовільно захоплену земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі, яка має наступні технічні характеристики: приміщення прямокутної форми, одноповерхове розмірами 3,65 м х 2,95 м, висота 3,20 м. Фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи.» Рішенням суду від 02 листопада 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи на стороні позивача - Рівненська міська рада, Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області, державна інспекція сільського господарства у Рівненській області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] про знесення самовільного будівництва та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки - задоволено. Зобов`язано відповідачку, [PERSON] , знести самочинно збудовану господарську будівлю на [ADDRESS] , яка має наступні технічні характеристики: приміщення прямокутної форми одноповерхове розмірами 3,65 м х 2,95 м., висота 3,20 м., фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи. Зобов`язати відповідачку, [PERSON] , звільнити самовільно захоплену земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі прямокутної форми одноповерхове розмірами 3,65 м х 2,95 м., висота 3,20 м., фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи. Вирішено питання судових витрат. Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 569/10027/15-ц рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року та постанова Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року залишені без змін. 07 вересня 2020 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із заявою про виправлення описки, просить виправити допущену у рішенні Рівненського міського суду у цій справі описку, виклавши абзаци (пункти) 2 та 3 резолютивної його частини у такій редакції: «Зобов`язати відповідачку [PERSON] , знести самочинно збудовану господарську будівлю на [ADDRESS] , яка має наступні технічні характеристики:приміщення прямокутної форми, одноповерхове розмірами5,3 м х 2,95 м, висота 3,20 м. Фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи. Зобов`язати відповідачку, [PERSON] , звільнити самовільно захоплену земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі, яка має наступні технічні характеристики: приміщення прямокутної форми, одноповерхове розмірами 5,3м х 2,95 м, висота 3,20 м. Фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи.» Заява мотивована тим, що у акті № 810 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, що складений 17.11.2015 року головним інспектором будівельного нагляду відділу з нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Стародубом А.В. УДАБІ у Рівненській області технічні характеристики приміщення визначені саме з такими розмірами. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2020 року в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] відмовлено, з посиланням на те, що саме такі розміри приміщення зазначались позивачем у прохальній частині позовної заяви. Постановою Рівненського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 30 вересня 2020 року залишена без змін. Апеляційний суд зазначив, що як видно зі змісту рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2020 року, в його резолютивній частині суд жодних помилок щодо розміру спірного приміщення не допустив і виклав цю частину судового рішення у точній відповідності до прохальної частини позову. Тому колегія суддів вважає необґрунтованими покликання автора апеляційної скарги про допущення судом помилки, адже справу розглянуто в межах заявлених вимог. Протягом усього тривалого часу розгляду цивільної справи позивач правом змінити предмет позову не скористалась, а навпаки неодноразово підтримувала свої заявлені вимоги. В обґрунтування своїх позовних вимог у даній справі позивач [PERSON] посилається на те, що розміри господарської будівлі, яка самочинно збудована відповідачем [PERSON] визначені актом №810 від 17.11.2015 року Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області. Відповідно до копії акту № 810 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, що складений 17.11.2015 року головним інспектором будівельного нагляду відділу з нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Стародубом А.В. УДАБІ у Рівненській області та міститься в матеріалах справи, за результатами перевірки будівництва господарської будівлі за адресою [ADDRESS] встановлено, що господарська будівля складається з двох секцій та має наступні технічні характеристики (заміри проводились звичайною будівельною рулеткою): 1.Приміщення прямокутної форми двоповерхове розмірами 3,65м х 2,95м, висота 5 м. Фундаменти бетонні, стіни зведені зі звичайної керамічної цегли, перекриття дерев`яні балки, покрівля - азбестоцементні листи; 2.Приміщення прямокутної форми одноповерхове розмірами 5,30м х 2,95м, висота 3,20. Фундаменти бетонні, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи. Як встановлено судом із копії постанови головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Матвійчук І.О. про закінчення виконавчого провадження ВП №60948462 виконавчий лист №569/10027/15-ц виданий 19.03.2019 року Рівненським міським судом Рівненської області про зобов`язання відповідача [PERSON] знести самочинно збудовану господарську будівлю на [ADDRESS] , яка має наступні технічні характеристики: приміщення прямокутної форми одноповерхове розмірами 3,65 м х 2,95 м., висота 3,20 м., фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи фактично виконано боржником. Із копії постанови головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Матвійчук І.О. про закінчення виконавчого провадження ВП №60948628 виконавчий лист №569/10027/15-ц виданий 19.03.2019 року Рівненським міським судом Рівненської області про зобов`язання відповідача [PERSON] звільнити самовільно захоплену земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , зайняту самовільним будівництвом господарської будівлі прямокутної форми одноповерхове розмірами 3,65 м х 2,95 м., висота 3,20 м., фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля азбестоцементні листи, виконаний боржником в повному розмірі. А отже, суд приходить до висновку, що господарської будівлі по [ADDRESS] , між будинками 21 та [ADDRESS] прямокутної форми, одноповерхової, розмірами (довжиною та шириною) 5,3 м х 2,95 м, висотою 3,2 м, фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи в такому вигляді, як вона існувала станом на 17.11.2015 року, на момент складення акту № 810 головним інспектором будівельного нагляду відділу з нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Стародубом А.В. УДАБІ у Рівненській області, не існує. Позивачем [PERSON] , в межах заявлених вимог у даній справі, не доведено належними, достовірними та достатніми доказами наявність станом на день звернення до суду господарської будівлі по [ADDRESS] між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] прямокутної форми, одноповерхової, розмірами (довжиною та шириною) 5,3 м х 2,95 м, висотою 3,2 м, фундамент бетонний, стіни дерев`яні та частково зведені із звичайної керамічної цегли, покрівля - азбестоцементні листи. Посилання позивача на положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, про те що не підлягають доказуванню зазначені в мотивувальній частині рішення обставини про безумовну самочинність спірної будівлі (як у цілому, так і у її залишковій частині) та на безумовну належність спірної будівлі саме відповідачці в цілому, і в залишковій частині, є необґрунтованими, оскільки цей висновок суду стосувався встановлення обставин для вирішення позовних вимог про знесення самочинно збудованої господарської будівлі на [ADDRESS] , яка має наступні технічні характеристики: приміщення прямокутної форми одноповерхове розмірами 3,65 м х 2,95 м, висота 3,20 м та приведення земельної ділянки у попередній стан. Так, судом було встановлено, що документів, які засвідчують, що земельна ділянка була відведена відповідачці [PERSON] або ж третій особі [PERSON] в установленому порядку для будівництва господарської будівлі, яка складається з двох секцій за адресою в [ADDRESS] немає. Також відсутнє рішення суду щодо визнання за вказаними особами, які здійснили самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їм відведена для цієї мети права власності на спірну будівлю. Таким чином, з рішення суду неможливо встановити безумовну самочинність спірної будівлі (як у цілому, так і у її залишковій частині) та безумовну належність спірної будівлі саме відповідачці вцілому, і в залишковій частині, адже суд встановив, що відсутнє рішення щодо визнання за вказаними особами, які здійснили самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їм відведена для цієї мети, тобто як за [PERSON] , так і за [PERSON] права власності. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за будівництво сараю на земельній ділянці на [ADDRESS] за ст. 97 КУпАП в тих розмірах, що встановлено під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та викладено в акті від 17.11.2015 р. З постанови від 03.06.2008 року про притягнення [PERSON] не вбачається, що нею здійснене самочинне будівництво сараю розміром 5,3 м х 2,95 м, висотою 3,2 м та що [PERSON] не здійснювала будівництва спірної будівлі. Крім того, судом у рішенні від 02.11.2018 встановлено, що з пояснень представника третьої особи вбачається, що вказаним будівництвом порушено також і права Рівненської міської ради як власника земельної ділянки на якій розташовано самочинно збудована дерев`яна будівля, оскільки для власників будинків за адресою [ADDRESS] порядок користування вказаною земельною ділянкою не визначався. У відповідь на заяву гр. [PERSON] , мешканця будинку [ADDRESS] від 21.05.2013 року за№Л-1303/462, міський голова м. Рівного звертався із листом до прокурора м. Рівне, в якому просив звернутись його із позовною заявою до суду в їх інтересах про знесення самочинного збільшеної частини споруди та приведення плану земельної ділянки у відповідність до первинного стану по [ADDRESS] . Тобто, з даних обставин, вбачається, що власником земельної ділянки на якій розташовано самочинно збудована дерев`яна будівля є Рівненська міська рада, оскільки для власників будинків за адресою [ADDRESS] порядок користування вказаною земельною ділянкою не визначався. Відповідь на звернення гр. [PERSON] у даній справі не може підтверджувати факти порушення прав позивача [PERSON] , адже він не є учасником процесу у даній справі і суд не може встановлювати обставини відносно осіб, що не залучені до участі у розгляді справи. Таким чином, рішенням суду встановлено відсутність права власності чи права користування [PERSON] на земельну ділянку на якій розміщений спірний об`єкт. Надані позивачем документи до позовної заяви були предметом дослідження під час вирішення попереднього спору та не містять обставин, які входять в предмет доказування для вирішення позовних вимог у даній справі. Крім того, позивачем не наведено та не доведено доказами яким саме чином, станом на даний час, [PERSON] порушуються її права та які саме. Як в рішенні суду у справі № 569/10027/15-ц так і у даній справі відсутні докази, які підтверджують, що наявність спірної будівлі порушує право позивача [PERSON] на приватизацію земельної ділянки. Вказівка позивача, що спірна будівля є безумовно самочинною, зокрема у залишковій її частині, є необґрунтованою. Позивач не надає суду доказів, що наявна будівля за адресою [ADDRESS] є залишковою частиною будівлі, яка була знесена на підставі рішення суду у справі № 569/10027/15-ц. Як випливає з акту державного виконавця від 26 жовтня 2020 року господарська будівля на [ADDRESS] розміром 3,65 м х 2,95 м, висота 3,20 м знесена, земельна ділянка приведена у попередній стан. Однак, даний факт не свідчить про те, що будівля, яка на даний час знаходиться на [ADDRESS] є саме частиною встановленого судом самочинного будівництва, які її розміри і що це саме залишкова частина будівлі. А отже наведені обставини вказують на відсутність правових підстав для задоволення позову позивача. Що стосується заяви представника відповідача [PERSON] [PERSON] про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Такий правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц. Зважаючи на не доведення позивачем вимог позову та відмову в позові по суті, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, належних та допустимих доказів на підтвердження вимог позивача суду не подано, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Outcome: dismissed