Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 13.08.2018 о 07:23 в м. Харкові водій [PERSON] , керуючи ТЗ «ВАЗ-2101», д/н [NUMBER] по вул. Гвардійців Широнінців на перехресті з виїзду від будинку № 29 по вул. Валентинівська при повороті ліворуч, не надав перевагу у русі автомобілю «Ford Fiesta», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення,чим заподіяв матеріальну шкоду та порушив ПДР України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника ТЗ «Ford Fiesta», д/н [NUMBER] , застрахована відповідно до Полісу АК/8999249 у ПАТ «Українська Акціонерна Страхова компанія «АСКА», куди позивач звернувся безпосередньо після ДТП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника ТЗ «ВАЗ-2101», д/н [NUMBER] , застрахована ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» відповідно до Полісу АМ/3547432 у СТ 06.04.2018. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.07.2018 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, що є страховим випадком. Позивачем 21.08.2018 ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» рекомендованим листом з повідомленням надіслані усі необхідні документи для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування, який складає 185738,70грн. згідно звіту про оцінку вартості збитків та у відповідності до ЗУ «Про страхування». Проте, з боку страхової компанії вимоги позивача проігноровано. Позивач написав листа до МТСБУ зі зверненням щодо невиконання ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» своїх зобов`язань, на що отримав відповідь про припинення останнім членства в МТСБУ. Далі, розмір матеріальної шкоди становить 185738,70грн., проте перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежуються зазначеною страховою сумою, а саме,100000грн. Позивачем понесено також витрати у розмірі 1500грн. на виготовлення звіту №540/18 про оцінку вартості (розміру)збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ. Крім того, позивачу заподіяно й моральну шкоду через затягування процесу виплати, порушення взятих відповідачем на себе зобов`язань, у зв`язку з чим позивач зазнав душевні страждання, відсутність компенсації страхових виплат, зруйнувало звичний укладу життя позивача тощо, що останній оцінює у 100000грн. Також позивач, просить стягнути неустойку з відповідача, однак при відсутності урегульованого її розміру у договорі страхування, укладеного [PERSON] зі страховиком, розмір розрахунку неустойки, позивач має надати суду пізніше. Позивач надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав, правом надання відзиву проти позову, пред`явленням зустрічного позову не скористався, а тому суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст.280 ЦПК України. [PERSON] , його представник в судове засідання не з`явились, пояснень, заперечень до суду не надали. Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи із такого. Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що 13.08.2018 о 07:23 в м. Харкові водій [PERSON] , керуючи ТЗ «ВАЗ-2101», д/н [NUMBER] по вул. Гвардійців Широнінців на перехресті з виїзду від будинку № 29 по вул. Валентинівська при повороті ліворуч, не надав перевагу у русі автомобілю «Ford Fiesta», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо та скоїв з ним зіткнення,чим заподіяв матеріальну шкоду та порушив п.16.13 ПДР України. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.07.2018 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника ТЗ «Ford Fiesta», д/н [NUMBER] , застрахована відповідно до Полісу АК/8999249 у ПАТ «Українська Акціонерна Страхова компанія «АСКА». Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника ТЗ «ВАЗ-2101», д/н [NUMBER] , застрахована ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» відповідно до Полісу АМ/3547432 у СТ 06.04.2018 та на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 100000грн. Такі обставини підтверджено копіями Полісу № АМ/3547432 у СТ 06.04.2018, Полісу №АК/8999249від 08.05.2018, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, постанови Московського районного суду м. Харкова від 17.07.2018 (а.с.5-7, 15,16,20,21,38). Позивачем подано до ТДВ «СТ «Домінанта» заяву про виплату страхового відшкодування від 21.08.2018 (а.с.17). Відповідно до звіту № 549/18 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 05.07.2018 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Ford Fiesta», д/н [NUMBER] , внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки (13.06.2018) становить 185738,70грн.(а.с.22-24). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Згідно договору страхування страховим випадком визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається страховиком, виходячи із суми заподіяного в результаті настанні страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга цієї статті визначає, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно пункту 22.1 статті ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої осіб. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 14 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Далі, у відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування заданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшукуванням). Так, рішенням Московського районного суду м. Харова від 20.01.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 85738,70грн. Рішення набрало законної сили (а.с.112-114). Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з ТДВ «Страхове товариство «ДОМІНАНТА» суму невиплаченого страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування АМ/3547432 у СТ 06.04.2018 в сумі 100000грн. підлягають задоволенню. Далі, судом встановлено, що всі необхідні умови для отримання страхового відшкодування були виконані позивачем вчасно і в повному обсязі. Такі обставини підтверджено заявою [PERSON] , що спрямовувались на адресу відповідача (а.с.17). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 991 ЦК України рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови, проте на сьогодні таке мотивоване рішення позивач не отримав. Відповідно до ст. 36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування здійснити виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 36.5. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, страхова виплата мала бути виплачена в межах ліміту відповідальності, передбачених вказаним вище страховим полісом та у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. До того ж, зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Між тим, з боку позивача не надано суду розрахунку розміру неустойки, а на підставі наданих документів, що містяться в матеріалах справи, суд позбавлений можливості визначити розмір неустойки за кожний день прострочення виплати страхового платежу з урахуванням індексу інфляції основного боргу за увесь час прострочення виплати страхового платежу, а тому в цієї частині позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача вчинену моральну шкоду, яку оцінює у 100000грн. та яка відобразилась у душевних стражданнях через затягування процесу виплати, порушення взятих відповідачем на себе зобов`язань, відсутність компенсації страхових виплат, що зруйнувало звичний уклад життя позивача тощо. Відповідно до вимог п.8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1,2 ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Далі, відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Абзацом першим п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 з подальшими змінами та доповненнями, визначеного, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частина друга ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самою, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивача, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової0 шкоди від 31.03.1995 № 4). Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Посилання позивача, що у зв`язку із діями відповідача отримав душевні страждання, що зруйнувало звичний укладу життя позивача тощо належними та достатніми доказами не підтверджено, а тому у суду відсутні підстави для задоволення вимог позову і в цієї частині. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Далі, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача витрати, понесені на виготовлення звіту про оцінку вартості збитків в сумі 1500грн. Так, на а.с. 25 міститься Акт №249/18 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) від 05.07.2018, із якого вбачається, що [PERSON] за надання звіту про вартість матеріального збитку ТЗ «Ford Fiesta», д/н [NUMBER] сплатив ФОП [PERSON] 1500грн. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Таким чином, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрати, понесені на виготовлення звіту про оцінку вартості збитків в сумі 1500грн. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України стягнення судових витрат у вигляді судового збору, суд також покладає на відповідача.

Outcome: partial