Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 12 березня 1994 року у Відділі РАГС Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис за №168. В обґрунтування позову зазначила, що 12 березня 1994 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано уВідділі РАГС Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис за №168, від якого (шлюбу) мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося останнім часом, між ними перестало існувати взаєморозуміння внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим вони припинили між собою фактичні шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, підгрунтя до порозуміння, як і відчуття поваги та любові один до одного, - втрачено, та за наведених вище обставин, шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення, - неможливі, у зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Ухвалою суду від 16.11.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, яка зареєстрована в суді 07.02.2022 року за вх. №3096 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу з підстав та за обставин, зазначених в позові, підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Строк на примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлений належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, а також відзив на позов відповідач не подавав, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та подання суду відповідних доказів. При цьому, судом також відзначається, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене вище, суд констатує, що відповідач [PERSON] , будучи обізнаним про наявність в суді цивільної справи за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, за яким він є відповідачем, відзиву на позовну заяву, а так само будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень з приводу поданого позивачем позову про розірвання шлюбу, а також доказів на підтвердження своїх заперечень не подавав, на підставі чого суд вважає можливим розгляд справи за відсутності в судовому засіданні належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 12 березня 1994 року у Відділі РАГС Кіровоградського міськвиконкому, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №168 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , оригінал якого додано позивачем до позову, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначила втрату між ними взаєморозуміння внаслідок того, що кожний з них має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства,а так само втрату між ними поваги та любові один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, якою пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. При цьому, судом відзначається, що наполягання позивача на розірванні шлюбу з відповідачем є її волевиявленням, а будь-яке примушування до шлюбу, до проживання її разом з відповідачем, не передбачено Законом і, зокрема, ст. 56 СК України, крім того, як встановлено судом під час судового розгляду справи сторони не вчиняли дій, які б свідчили про можливість досягнення між ними примирення та збереження шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Окрім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин та небажання позивача їх відновлювати, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, про що свідчить подана позивачем заява, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., за клопотанням позивача, - залишити по фактично понесеним позивачем. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved