Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

10.01.2022 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова комапнія "Кредит-Капітал", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Горелик Євген Борисович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що йому стало відомо про відкрите виконавче провадження щодо стягнення з нього на користь ТОВ "Фінансова комапнія "Кредит-Капітал" грошових коштів у розмірі 13713,37 грн. на підставі виконавчого напису №21085 від 15.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. Зазначений виконавчий напис вважає незаконним та просить суд його скасувати, оскільки при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом було порушено вимоги ЗУ «Про нотаріат», а саме: сума заборгованості не була безспірною, письмову вимогу про усунення порушень він не отримував, перед відповідачем не було жодних зобов`язань, були порушені порядок та умови вчинення виконавчого напису (а.с. 1-5). Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 11.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу його права: подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; подати відзив на позов. Запропоновано третім особам подати письмові пояснення щодо позову (а.с. 23-24). Відповідач - представник ТОВ "Фінансова комапнія "Кредит-Капітал" в установлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження суду не надав, правом на подання відзиву не скористався. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Горелик Євген Борисович, правом на подання письмових пояснень щодо позову не скористалися; витребуваних судом доказів суду не надали. За приписами статтей ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки у зв`язку з відсутністю клопотання будь-якої зі сторін про інше. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини. 04.02.2014 року між позивачем [PERSON] та Акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено кредитний договір № 003-04429-040214. За договором відступлення права вимоги №395/К від 20.04.2018 року ТОВ "Фінансова комапнія "Кредит-Капітал" є правонаступником всіх прав та обовязків Акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитним договором № 003-04429-040214. 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. на підставі п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 21085 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова комапнія "Кредит-Капітал" заборгованості в розмірі 13713,37 грн. (а.с.10). 22.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Гореликом Є.Б. відкрито виконавче провадження ВП №67977371 на підставі виконавчого напису № 21085, вчиненого 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова комапнія "Кредит-Капітал" заборгованості в розмірі 13713,37 грн. (а.с.12). В ході примусового виконання даного виконавчого документу, приватним приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Гореликом Є.Б. вчинені певні дії, в тому числі, звернено стягнення на заробітну плату боржника (а.с.13-19). За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5від 22.02.2012 року (далі за текстом Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі за текстом Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Згідно з розділом 1 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 були внесені зміни. Перелік було доповнено новим розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно з цим розділом для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року) постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», було визнано незаконною та нечинною. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 (п. 83) оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Оскаржений виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 15.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений 04.02.2014 року між позивачем [PERSON] та Акціонерним товариством «Дельта Банк» кредитний договір № 003-04429-040214, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Отже, вчиняючи 15.06.2021 року виконавчий напис №21085, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф.неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною, порушила вимоги ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно з правовою позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 року по справі №645/1979/15-ц (п. 38-43) вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п. 47 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц; п. 95 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17). Зважаючи на наведене, враховуючи, що судом встановлено порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал". Аналогічна правова позиція викладена у п. 52 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц. Таким чином, оскільки судом встановлено в судовому засіданні факт порушення приватним нотаріусом Данич О.Ф. порядку вчинення виконавчого напису від 15.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 21085, про стягнення з [PERSON] користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості в розмірі 13713,37 грн., що є самостійною та достатньою підставою для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 992,40 грн. (а.с.21). Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволені повністю, на підставі ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved