Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У вересні 2021 року кредитна спілка «СуперКредит» звернулася до суду із позовом, в якому зазначено, що 15 березня 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № СК60/002/19/193/04СЗ та додатковий договір про транш № 1 до цього кредитного договору, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 15000,00 грн на строк до 15 березня 2021 року. З метою забезпечення виконання вказаного зобов`язання, кредитна спілка «СуперКредит» уклала з [PERSON] договір поруки. Посилаючись на те, що позичальник своїх зобов`язань перед кредитною спілкою «СуперКредит» не виконує, позивач просить стягнути на свою користь з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] солідарно заборгованість, яка виникла станом на 13 серпня 2021 року, в сумі 26553,20 грн, в тому числі: частина несплаченого тіла кредиту за період 4 червня 2020 року по 13 серпня 2021 року - 9665,31 грн, заборгованість по процентах за період з 4 червня 2020 року по 15 березня 2021 року - 11243,82 грн, інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 16 березня 2019 року по 31 липня 2021 року - 2034,15 грн, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період за період з 16 березня 2019 року по 13 серпня 2021 року - 1087,40 грн, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період за період з 16 березня 2019 року по 13 серпня 2021 року - 2522,52 грн. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі своїм правом подати відзив не скористалися. Судом встановлено, що 15 березня 2019 року між кредитною спілкою «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії № СК60/002/19/193/04СЗ, відповідно до якого кредитна спілка надала позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 15000,00 грн на споживчі потреби зі змінюваною процентною ставкою. Цього ж дня, між кредитною спілкою та позичальником було укладено додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору, за умовами якого кредитна спілка надає позичальнику транш згідно умов кредитного договору зі сплатою платежів згідно погодженого графіку платежів строком повернення до 15 березня 2021 року. Підпунктами 2 та 5 пункту 2.4 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти згідно додаткового договору про транш № 1 до цього кредитного договору, а також сплати витрати, пов`язані з листуванням, у разі неналежного виконання ним умов кредитного договору. Для забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору 15 березня 2019 року кредитна спілка «СуперКредит» уклала з [PERSON] договір поруки. Договором поруки передбачено обов`язок поручителя солідарно з позичальником відповідати перед кредитодавцем за виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором та додатками до нього (пункт 1.1 цього договору). Строк дії договору поруки становить шістдесят місяців, тобто до 15 березня 2024 року, але до повного виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань (пункт 3.1 вказаного договору). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним договором, позивач 7 червня 2021 року надіслав відповідачам вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором з вимогою повернення простроченої заборгованості за кредитом в строк до 27 червня 2021 року, однак дана вимога відповідачами виконана не була. Відповідно до статті 1054 частини 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини 2 цієї ж статті та частини 2 статті 1046 ЦК України кредитний договір вважається укладеним з моменту передання грошей. Статтею 526 ЦК України визначено, що, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1 статті 554 ЦК України). Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Відповідачами доводи позивача щодо невиконання ними зобов`язань за договором не спростовані, а тому майнові права кредитної спілки «СуперКредит» підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості в солідарному порядку. Суд бере до уваги розрахунки, надані позивачем, згідно яких заборгованість за кредитним договором станом на 13 серпня 2021 року року складає 26553,20 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту за період 4 червня 2020 року по 13 серпня 2021 року - 9665,31 грн, заборгованість по процентах за період 4 червня 2020 року по 15 березня 2021 року - 11243,82 грн, інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 16 березня 2019 року по 31 липня 2021 року - 2034,15 грн, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 16 березня 2019 року по 13 серпня 2021 року - 1087,40 грн, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 16 березня 2019 року по 13 серпня 2021 року - 2522,52 грн. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19. Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість по тілу кредиту станом на 15 березня 2021 року становить 15000, 00 грн в примітці розрахунку зазначено, що частину тіла кредиту стягнуто рішенням Романівського районного суду Житомирської області в розмірі 5334,69 грн, а тому стягненню підлягає 9665,31 грн заборгованості за тілом кредиту за період 4 червня 2020 року по 13 серпня 2021 року Заборгованість по процентах станом на 15 березня 2021 року становить 28839,40 грн в примітці розрахунку зазначено, що частину процентів стягнуто рішенням Романівського районного суду Житомирської області в розмірі 17595,58 грн, а тому стягненню підлягає 11243,82 грн заборгованості по процентах за період 4 червня 2020 року по 15 березня 2021 року. Також, враховуючи, що строк кредитування відповідача закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами, стягненню підлягають річні проценти за період після прострочення грошового зобов`язання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Наявність рішення Романівського районного суду Житомирської області про часткове стягнення заборгованості на користь позивача по тілу кредиту та процентам за користування кредитом підтверджує відсутність у користуванні цих грошових коштів, так як вони вже стягнуті. А тому підстави для нарахування на стягнуту суму коштів інфляційних втрат та 3 відсотків річних правові підстави відсутні, у зв`язку з тим, що ця частина боргу стягнута до закінчення строку дії кредитного договору, а саме до 15 березня 2021 року. Отже, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, 3 % річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 9665,31 грн та процентів за наданим кредитом в сумі 11243,82 грн, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 16 березня 2021 року до заявленого позивачем періоду 13 серпня 2021 року, що становить 151 день, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Тобто 9665,31 грн (борг за кредитом) х 151 день х 3 : 100 : 365 = 119,96 грн, а також 11243,82 грн (нараховані проценти за кредитом) х 151 день х 3 : 100 : 365 = 139,55 грн. Розмір інфляційних витрат на прострочене тіло кредиту слід розраховувати, як зазначалося вище, з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 16 березня 2021 року до заявленого позивачем періоду, для розрахунку вказаної величини (31 липня 2021 року) за наступною формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], що становить 223,78 грн. З урахуванням викладеного, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 21392,42 грн заборгованості за кредитним договором, в тому числі: заборгованість за кредитом - 9665,31 грн, заборгованість по процентах - 11243,82 грн, інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 16 березня 2021 року по 31 липня 2021 року - 223,78 грн, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 16 березня 2021 року по 13 серпня 2021 року - 119,96 грн, три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 16 березня 2021 року по 13 серпня 2021 року - 139,55 грн. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частин 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина 3 статті 137 ЦПК України) Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). На підтвердження розміру витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 21 липня 2021 року, згідно умов якого адвокат Білецький Б.М. бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в об`ємі та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги від 20 серпня 2021 року [PERSON] надані правові послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] на суму 3000,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 2573 від 20 серпня 2021 року кредитна спілка «СуперКредит» сплатила [PERSON] 3000,00 грн за надання правової допомоги згідно договору від 21 липня 2021 року. Частково задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial