Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

В грудні 2021 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов Кирило Костянтинович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що в листопаді 2021 року вона отримала повідомлення на додаток «Дія» про те, що існує постанова про відкриття виконавчого провадження від 09 листопада 2021 року, яка прийнята до виконання приватним виконавем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К., з якої вона дізналась, що дійсно 09 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження №67429127 на підставі виконавчого напису №60946, виданим 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. З постанови вона дізналась, що з неї стягнуто на користь відповідача грошові кошти. Позивач з виконавчим написом не погоджується та вважає, що він не підлягає виконанню, оскільки здійснений виконавчий напис є незаконним. Відповідно до Договору кредитної картки №26255043216104-ПК від 22 січня 2016 року кредитування рахунку № [NUMBER] в межах кредитної лінії, відкрито у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на ім`я [PERSON] здійснюється протягом строку, визначеного графіку погашення платежів строком на 12 місяців, де зазначено, що строк дії кредитного ліміту складає до 25 січня 2017 року. Відповідно до Договору та тарифного плану строк дії кредитної картки становить 1 рік. Тобто строк кредитного договору становить 25 січня 2017 року. Після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються. Отже, ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» мало право пред`являти вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі, яка існувала лише станом на 25 січня 2017 року. І саме з цієї дати почав спливати строк позовної давності за даним кредитним договором і сплив 25 січня 2020 року. Виконавчий напис видано 25 травня 2021 року після спливу строку пред`явлення вимоги за кредитним договором. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом був підставою для відкриття виконавчого провадження та стягнення заборгованості у розмірі за період з 26 листопада 2020 року по 30 квітня 2021 року, тобто після спливу строку позовної давності. Вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою у зв`язку з виконанням такої заборгованості у позивача перед відповідачем відсутність такої заборгованості станом на дату винесення виконавчого напису у такому розміні та через пропуск строків позовної давності і тому така заборгованість не має ознак безспірності. Тому між сторонами існує спір про право. Крім того, право кредитодавця нарахувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування (строку на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Строк дії договору до 25 січня 2021 року. Строк позовної давності сплив 25 січня 2020 року. Відповідно нараховані відсотки понад встановлені строки нараховані неправомірно. Розрахунок заборгованості врахований нотаріусом при видачі виконавчого напису здійснено за період з 26 листопада 2020 року по 30 квітня 2021 року, тобто після припинення строку дії кредитного договору. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких вчинений виконавчий напис за №60946 від 25 травня 2021 року. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим провадженням ВП №67806621, яке відкрите на підставі виконавчого напису №60946 від 25 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 51367,57 грн. Відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення копій ухвал про відкриття провадження, забезпечення позову та позовної заяви з додатками, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому поштового відправлення 11 січня 2022 року (а.с.34). 25 січня 2022 року від відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає позовну заяву безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідачем виконано вимоги, передбачені п.2 постанови КМУ від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, отже даний виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого за №60946, правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору №477/16 відступлення прав вимоги від 26 листопада 2020 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 26 листопада 2020 року по 26 листопада 2023 року, а отже твердження позивача є помилковим щодо пропуску вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом. Адже право вимоги виникло у відповідача 26 листопада 2020 року і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 25 травня 2021 року минуло менше трьох років (а.с.35-40). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. своїм правом подати відповідні письмові заперечення не скористався, повідомлений про розгляд справи належним чином шляхом направлення копій ухвал про відкриття провадження, забезпечення позову та позовної заяви з додатками, конверт, яких направлявся на адресу третьої особи повернувся до суду 12 січня 2022 року без вручення у зв`язку з відсутністю адресата (а.с.33). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Хохлов К.К. згідно з відомостями, які містяться в рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, 11 січня 2022 року отримав копію ухвали про відкриття провадження, забезпечення позову та копію позовної заяви з додатками, проте своїм правом подати відповідні письмові заперечення не скористався (а.с.34). Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що виконавчим написом зареєстрованим в реєстрі за №60946, вчиненим 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. звернуто стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ідентифікаційний код - 35625014, якому АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» код платника податків згідно з ЄДРПОУ 14352406. на підставі Договору факторингу №477/16 від 26 листопада 2020 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №26255043216104 від 22 січня 2016 року, укладеного між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 листопада 2020 року по 30 квітня 2021 року включно, у сумі: 16 196,39 грн. - заборгованість по основному боргу; 35 121,18 грн. - заборгованість по відсоткам; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 51 367,57 грн. (а.с.11). Матеріали справи свідчать, що приватним нотаріусом вчинення виконавчого напису здійснено на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» і п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. 09 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67429127 на підставі виконавчого напису №60946, виданого 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 51 367,57 грн. (а.с.22-23). 11 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у ПТ «Климчук і компанія» «Ломбард Капітал» (а.с. 9-10). Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це, відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 Закону України «Про нотаріат» та гл.16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш як 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більш як один рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до пп.1, 3 гл.16 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку №296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку). Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №405/1015/17. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 16.05.2018 року у справі №320/8269/15-ц, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року, справа №161/6092/18-ц. За виконавчим написом за реєстровим №60946, вчиненим 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вбачається, що з боржника [PERSON] стягнуто на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №26255043216104 від 22 січня 2016 року, за період з 26 листопада 2020 року по 30 квітня 2021 року. Сума заборгованості складає 51 367,57 грн., в тому числі: 16 196,39 грн. - заборгованість по основному боргу; 35 121, 18 грн. - заборгованість по відсоткам; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Як вбачається зі змісту Кредитного договору №26255043216104 від 22 січня 2016 року, укладеного між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» і [PERSON] та графіку платежів, Банк надав клієнту кредит на суму 3 300,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 4% в місяць. Погашення кредиту повинно здійснюватися у вигляді щомісячних платежів. Строк кредитного ліміту - 12 місяців з моменту укладання цього договору, тобто до 22 січня 2017 року (а.с.12, 17). Між тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що заборгованість за відсотками за користування кредитом нарахована в межах строку дії кредитного договору, в той час, як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Крім того, матеріали цивільної справи не містять Договору факторингу №477/16 від 26 листопада 2020 року укладеного між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», інших доказів на підтвердження заборгованості за Кредитним договором №26255043216104 від 22 січня 2016 року за період з 26 листопада 2020 року по 30 квітня 2021 року в розмірі 51 367,57 грн. З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що з наявних у матеріалах справи документів вбачається спірність вимог кредитора, тому виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Крім того, підставою здійснення оспорюваного виконавчого напису є постанова КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, до якої постановою КМУ №662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Одночасно з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження № 12-5гс2) дійшла висновку, що якщо спірні виконавчі написи вчинені нотаріусом з недотриманням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів у редакції постанови КМУ від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка на час вчинення виконавчого напису була нечинною згідно із судовим рішенням, зазначені порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 25 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Матеріали справи не містять даних про те, що Кредитний договір №26255043216104 від 22 січня 2016 року, укладений між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] , який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису №60946, вчиненого 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості Кредитним договором №26255043216104 від 22 січня 2016 року в розмірі 51 367,57 грн., таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору за пред`явлення позову в сумі - 908 гривень 00 копійок, судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі - 454 гриві 00 копійок, а всього - 1 362 грн. 00 коп.

Outcome: approved