Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

07.12.2021 року адвокат Флис В.В., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся в Сокирянський районний суд з позовом до Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області та Відкритого акціонерного товариства «Сокирянське ремонтно-транспортне підприємство», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] про звільнення майна з-під арешту та виключення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про його арешт. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що у власності [PERSON] перебуває житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,4 кв.м. та земельна ділянка площею 0,097 га. Позивачу від нотаріуса стало відомо, що на підставі повідомлення ВАТ «Сокирянське РТП» від 29.08.1989 року Сокирянською державною нотаріальною конторою накладено обтяження на його будинок, при цьому власником вказано [PERSON] , який є його сусідом. Позивач також зазначив, що ніколи не мав будь якого відношення до ВАТ «Сокирянське РТП» та не перебував у договірних відносинах із даним товариством. З метою зняття вищевказаного арешту з житлового будинку та земельної ділянки 15.09.2021 року адвокатом Флис В.В. була направлена заява на адресу відкритого акціонерного товариства «Сокирянське ремонтно-транспортне підприємство», однак відповіді він не отримав. 25.10.2021 року адвокатом Флис В.В. направлена заява на адресу Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області. Проте у відповіді нотаріус зазначив, що [PERSON] особисто не звертався про зняття заборони та не надавав відповідного повідомлення про відсутність боргів (погашення заборгованості) на його ім`я перед Сокирянським РТП, а також оскільки справи Сокирянської державної нотаріальної контори за 1945-2003 роки передані на постійне зберігання до Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області, зняття заборони на житловий будинок не є можливим. Просив звільнити з під-арешту та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт будинку за адресою: [ADDRESS] , накладеного Сокирянською державною нотаріальною конторою Чернівецької області на підставі повідомлення б/н від 29.08.1989 року Сокирянського РТП, зареєстрованого 21.03.2008 року за реєстраційним номером обтяження 6835286. 14.12.2021 року до суду надійшла заява від в.о. державного нотаріуса Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області Панасюка В.М. де останній зазначив, що згідно ухвали Верховного Суду України від 05.12.2007 року №6-16344св07 нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносини, пов`язаних з нотаріальною дією. В заяві від 11.01.2022 року державний нотаріус Панасюк В.М. повідомив, що проти задоволення позову не заперечує, просив розглянути справу без його участі. 22.12.2021 року третя особа - [PERSON] надіслав до суду письмові пояснення щодо позову в яких зазначив, що з 1983 року по 1997 рік він працював у ВАТ «Сокирянське РТП» водієм. Дійсно в 1989 році він отримав кредитні кошти від товариства, які через місяць повернув. Будь-якого відношення до будинку за адресою [ADDRESS] він не має, адже проживає за адресою [ADDRESS] . Вважає, що арешт на будинок позивача було накладено помилково, у зв`язку з чим проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу без його участі. 13.01.2022 року представник позивача Флис В.В. звернувся до суду з письмовою заявою в якій також просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач ВАТ «Сокирянське РТП» участь свого представника в судовому засіданні не забезпечило, відзиву на позов не подало. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 21.05.2014 року серії [NUMBER] та від 23.07.2014 року серії [NUMBER] , витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2014 року № 21966142, від 23.07.2014 року №24639537 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 11.09.2021 № 274381117 [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м., розмір частки 1/1 та земельної ділянки під вищезазначеним будинком, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,097 га. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 11.09.2021 року № 274381117 також вбачається, що 21.03.2008 року за №6835286 реєстратором Сокирянська державна нотаріальна контора накладено обтяження на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого вказано [PERSON] . Згідно відповіді державного нотаріуса Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області М. Девди №2/01-17 від 17.01.2022 року, наданого на запит суду, в справах архіву знаходиться на зберіганні реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами по Фонду №33 «Сокирянська державна нотаріальна контора» за 1989 рік, в якому за №7 від 29.08.1989 року зроблено запис про накладення заборони відчуження майна, власником якого є [PERSON] на підставі повідомлення Сокирянського РТП б/н від 29.08.1989 року на будинок [ADDRESS] . Документів, на підставі яких накладено заборону відчуження нерухомого майна до державного нотаріального архіву у Чернівецькій області не передано. Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В силу ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У свою чергу, обтяження - це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Згідно ст.73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, іншої юридичної особи про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Враховуючи наведені норми закону, а також те, що Сокирянською державною нотаріальною конторою накладено обтяження на будинок позивача на підставі повідомлення Сокирянського РТП від 29.08.1989 року щодо [PERSON] , з помилковим зазначенням адреси будинку позивача [PERSON] , відповідно вказане у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження підлягає виключенню, з метою поновлення прав останнього. З огляду на викладене, позов [PERSON] в частині позовних вимог до ВАТ «Сокирянське РТП » підлягає задоволенню. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». В своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово зазначав, що відповідно до статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у справах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Враховуючи наведе, позов [PERSON] в частині заявлених вимог до Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області задоволенню не підлягає.

Outcome: partial