Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом до відповідачки [PERSON] ,посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Зазначає, що у вказаній квартирі, окрім неї також зареєстрована відповідачка [PERSON] яка є її донькою. З 2001 року вона не проживає у кВ. [ADDRESS] та не брала участь в утриманні квартири, при тому не повідомляючи про причини своєї відсутності за реєстрованим місцем проживання, що підтверджується актами ЖБК №39 від 19.05.2015 року, 26.09.2016 року, 20.05.2018 року та 06.10.2021 року. Також стверджує, що нею не вчинялися та не вчиняються перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою, а про її нинішнє фактичне місце проживання нічого не відомо. Тому тривала відсутність відповідача за реєстрованим місцем проживання створює перешкоди у повноцінному здійсненні права користування і розпоряджання належним чином майном та отриманні субсидії. На основі викладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до початку розгляду судом справи від неї надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду даної справи в суді в передбаченому законом порядку. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 23.07.2003 року (а.с.8) та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 22.07.2003 року. Відповідно до довідки ЖБК №39 від 19.05.2013 року №48 (а.с.7) по [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та [PERSON] 19.05.2015 року, 26.09.2016 року, 20.05.2018 року та 06.10.2021 року ЖБК№39 складено акти (а.с.11-14), які підписані головою М.Г.Думітращуком, про те, що [PERSON] з 2001 року не проживає у вище вказаній квартирі. Згідно зі ст.71 ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім`ї зберігається протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч.1 ст.321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст.391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідно до зазначених вимог Закону відповідач є особою, яка втратила право на користування спірним житлом. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме слід визнати відповідачку [PERSON] таким, що втратила право користування спірним житлом.

Outcome: approved