Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між сторонами, визначити місце проживання дітей з ним та стягнути з відповідача аліменти на їх утримання. Розгляд справи проводився в порядку загального позовного провадження. Сторони обопільно написали заяви, якими просили слухання справа проводити у їх відсутність. Позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи направлені заяви, судом вирішено розгляд справи проводити у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів та, відповідно, без фіксації його перебігу з прийняттям рішення у підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони є громадянами України, мають зареєстровані місця проживання на території Житомирського району Житомирської області та отримували коди платників податків. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір. 29 листопада 2003 року між сторонами укладено шлюб. У сторін народились наступні діти: 1 квітня 2004 року [PERSON] , [INFO] [PERSON] та 23 червня 2014 року [PERSON] . Діти проживають разом з батьком. За висновком служби у справах дітей доцільним є проживання дітей разом з батьком. Правовідносини між сторонами врегульовані та відповідають наступним нормам права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст. 112 СК України). Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 ЦПК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ч. 1 ст. 161 ЦПК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що шлюб фактично припинено і продовження існування таких відносин буде суперечити інтересам сторін. Так само, підлягають до задоволення вимоги про визначення місця проживання дітей, оскільки спору щодо цього фактично не існує. Служба у справах дітей не заперечує щодо визначення місця проживання разом із позивачем та батьком дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача та на утримання спільних трьох дітей, суд вирішує дані вимоги задовольнити частково та перейти до розміру аліментів визначених у частці від доходу відповідача, але не менше ніж визначений законом їх мінімальний розмір. Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 1 816, 00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial