Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначено, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою та навчається на 1 курсі денної форми навчання в ННІ енергетики, автоматики і енергозбереження Національного біоресурсів і природокористування України. Позивач вказує, що син сторін, в зв`язку із навчанням не може утримувати себе самостійно, та позивач на даний час утримує сина сама з огляду на те, що виплата аліментів відповідачем за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2016 року у справі № 752/9178/16-ц припинена, так як син досяг повноліття. Посилаючись на викладене, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить стягувати із відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позову до закінчення сином навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років, щомісячно. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Відповідач з будь-якими клопотаннями, зокрема, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або в порядку спрощеного позовного провадження, однак, із повідомленням викликом сторін, - до суду не звертався. Відзив на позов та будь-які інші клопотання до суду зі сторони відповідача не надходили, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували із 24.04.1999 року в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.10.2011 року у справі № 2-5341/11. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є сторони у справі. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.08.2016 року у справі № 752/9178/16-ц, було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 16.06.2016 року і до повноліття дитини. Син сторін досяг повноліття, проживає та зареєстрований разом із матір`ю (позивачем у справі) та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до довідки ННІ енергетики, автоматики і енергозбереження Національного біоресурсів і природокористування України № 1378 від 06.09.2021 року, [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання в ННІ енергетики, автоматики і енергозбереження Національного університету біоресурсів і природокористування України. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за наявності сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встанволено, що син сторін досяг 18 річного віку, але його вік є меншим від 23 років. Останній, навчається на денній формі навчання, проживає із позивачкою, перебуває фактично на її утриманні, та інших доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Даказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу сину з боку відповідача суду надано не було. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повнолітній син сторін, який проживає разом із позивачкою, продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому суд дійшов висновку про необхідність присудження на користь позивача із відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною 23 років або припинення навчання в навчальному закладі, оскільки, такий розмір аліментів, на думку суду, у даній справі є збалансованим та відповідатиме інтересам дитини, а відтак позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. З огляду на викладене вище, на підставі ст. 199 СК України,

Outcome: approved