Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

16.11.2021 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначив, що починаючи з 01.03.2019 року він був прийнятий на роботу в Львівське казенне експериментальне підприємство засобів пересування і протезування в Луцький протезно-ортопедичний цех на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування е/уст., де працює на день подачі позовної заяви. Вказує, що Підприємством щомісячно здійснювалося нарахування та виплату йому сум заробітної плати. Разом з тим, починаючи з червня 2021 року фактична виплата йому заробітної плати частково не здійснювалась. Згідно довідки, яка була надана йому за місцем роботи, за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року відповідачем було нараховано, однак не виплачено йому заробітну плати на суму 8735, 85 грн. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з Підприємства на свою користь 8735, 85 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та 432,22 грн. компенсації за порушення строків виплати нарахованої але не виплаченої заробітної плати, а всього суму в розмірі 9168, 07 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходив. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 9 від 01.03.2019 року [PERSON] з 04.03.2019 року за сумісництвом був прийнятий на роботу в Луцький протезно-ортопедичний цех Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування е/уст. (а.с. 7). Згідно довідки Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування № 503 від 28.10.2021 року, у відповідача перед позивачем за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року виникла заборгованість по заробітній платі, загальний розмір якої складає 8735, 85 грн. (а.с. 8). Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом Згідно ст. 94 КЗпП України та ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України встановлено, шо заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 141 КЗпП України встановлено, що обов`язок неухильно додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі.? Враховуючи наведене, суд вважає обгрунтованою позовну вимогу [PERSON] про стягнення заробітної плати та вважає за необхідне стягнути з Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування на його користь нараховану але не виплачену заробітну плату за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року в розмірі 8735, 85 грн. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплат, у тому числі і з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у ньому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Разом з тим, ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством . Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати проводиться згідно ст. 34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За наявності зазначених умов, у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. Конституційний Суд України у справах щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмежень будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. Відповідно до розрахунку, який додається [PERSON] до його позовної заяви сума компенсації за порушення строків виплати заробітної платистановить 432, 22 грн. (а.с. 9-10). (Розрахунок: період з квітня 2020 року по травень 2020 року - сума компенсації (до оподаткування) 364, 71 грн.; період з березня 2021 року по серпень 2021 року - сума компенсації (до оподаткування) 67, 51 грн.). Таким чином, компенсація за порушення строків виплати заробітної платив розмірі 432, 22 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За наведених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування про стягнення заробітної плати, компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ту обствину, що позивачка від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», із відповідача на користь держави слід стягнути 992, 40 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 115, 141, 233 КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: approved