Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулись заявники [PERSON] , [PERSON] за спільною заявою про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 07 грудня 2012 року між заявниками зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Заявники зазначають, що сімейне життя не склалось, фактично шлюбні відносини припинені. Переконані, що примирення неможливе, а подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Між заявниками досягнуто згоди щодо розміру аліментів на дітей та порядку їх виплати, про що укладено нотаріально посвідчений договір. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. Заявники в судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей та сім?ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове не з`явився. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, доводи поданої заяви, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно з положенням ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві 07 грудня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1867 (а.с. 8). Заявники мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9) та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно положень частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Згідно ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Заявники наміру та бажання поновлювати подружні стосунки не мають. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Як убачається з матеріалів справи, 05 серпня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати, за умовами якого сторонами було погоджено питання участі батьків в утриманні дітей (а.с. 11). 18 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні, за умовами якого сторонами було погоджено визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу та участь батьків у їх вихованні (а.с. 21). У відповідності до ч.3 ст.293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких заявники наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки заявники не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому заява [PERSON] , [PERSON] про розірвання шлюбу за заявою подружжя підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved