Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 27.05.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - Розірвати договір від 08.08.2019 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] , стосовно визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні; - Визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 7, 8, 141, 151, 153, 155 СК України. Ухвалою суду від 08.06.2021 року провадження по справі відкрито. 04.08.2021 року до справи надано відзив на позов. 22.09.2021 року на відзив надано відповідь. Ухвалою суду від 11.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Мельниченко В.В. позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала відзив на позовну заяву. Матеріали справи містять заяву представника третьої особи - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування про розгляд справи за відсутності представника, висновок, наданий по даній справі, підтримують. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони перебували в шлюбі, що був розірваний рішенням суду від 11.09.2019 року. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . 08.08.2019 року між сторонами було укладено договір про визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні, відповідно до якого дитина мала проживати один місяць з матір`ю, один з батьком. Позивач вказує, що після розлучення у вересні 2019 року він виїхав за кордон на роботу, тому донька тимчасово проживала у матері позивача [PERSON] . Вказана обставина була вимушеною, пов`язаною з особливостями роботи позивача. Однак у травні 2020 року відповідач [PERSON] забрала до себе дитину і не привозила її до батька, в даному випадку у відсутність батька до матері позивача - бабусі дитини. До серпня 2020 року, поки позивач не повернувся з рейсу, донька протягом трьох місяців постійно проживала з матір`ю. В подальшому позивач від доньки дізнався, що вона не бажає проживати з матір`ю, оскільки [PERSON] зловживає алкоголем, веде розгульний спосіб життя, з донькою вела себе грубо, ображала її, що дуже засмучувало дитину і нанесло їй психологічну травму. Тому позивач вирішив забрати доньку до себе додому, де з 02.08.2020 року позивач з донькою і проживають. Позивач [PERSON] зазначає, що за весь час відповідач [PERSON] з донькою спілкується мало, лише по телефону, особистих зустрічей не відбувається, матеріально не допомагає, всі витрати несе позивач як батько. При цьому з серпня 2020 року по теперішній час донька жодного бажання до спілкування та побачень з матір`ю не виявляла, категорично проти проживання з відповідачкою та бажає проживати з позивачем, а у його відсутність з його матір`ю [PERSON] . Позивач вважає, що подальше існування договору про визначення місця проживання дитини помісячно з батьком і матір`ю є неможливим, однак відповідач [PERSON] не бажає ідти до нотаріуса та розірвати вищевказаний договір. Також позивач [PERSON] зазначає, що на підставі судового наказу з 18.01.2021 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] посилається на те, що відповідно до укладеного сторонами договору від 11.09.2019 року проживання дитини з бабусею взагалі не розглядалось, а позивач [PERSON] укладаючи договір усвідомлював, що він працює на контрактній основі більше 10 років, тобто вводив в оману відповідача щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів. З жовтня 2019 року позивач перебував у рейсі по 01.08.2020 року та жодної участі у вихованні дитини не приймав, матеріально не допомагав. В зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] намагалась домовитися з позивачем в досудовому порядку з жовтня 2019 року по травень 2020 року вона не зверталася до суду з метою ненанесення дитині психологічних травм. До виконавчої служби з метою примусового виконання судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів звернулась лише 12.08.2020 року, оскільки позивач жодним чином не допомагав дитині. Жодних доказів щодо здійснення насилля відносно спільної дитини, зловживання алкогольними напоями, ведення розгульного способу життя позивачем не надано. Також відповідач зазначає, що батько здійснює психологічний вплив на дитину, оскільки в присутності батька дитина поводить себе дивно, сковано, а коли батька немає поруч дитина жвава та весела з матір`ю. В свою чергу батько не займається розвитком динити, навчанням, дитина не відвідує жодного кружка, з однолітками не спілкується, а тільки з батьком. Відповідач зазначає, що на протязі 17 років до розлучення позивач неодноразово здійснював фізичне насилля відносно відповідача, після кожного рейсу на протязі декількох місяців систематично зловживав алкогольними напоями і до теперішнього часу веде розгульний спосіб життя. Заявлені в позові вимоги щодо проживання дитини разом з батьком не відповідають дійсності, так як [PERSON] працює на контрактній основі і перебуває за межами України від півроку до року, тобто позивач вводить суд, органи опіки та піклування та відповідача в оману. Представник Київської районної адміністрації як органу опіки та піклування Ключко О.В. подала до суду заяву, в якій просить провести судове засідання за відсутності представника третьої особи, у вирішенні всіх питань покладається на розсуд суду. Одночасно представник повідомила, що відповідно до висновку від 16.03.2021 року №497/01-11 Київська районна адміністрація Одеської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивач [PERSON] та [PERSON] з 02.09.2006 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2019 року /а.с.11/. [PERSON] народилась [INFO] , про що 28.04.2009 року складено відповідний актовий запис №755, що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 13.08.2020 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса). Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. 08.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мізрахі Е.В. /а.с.8-9/. Відповідно до цього договору Батьки домовились про місце проживання Дитини - [PERSON] , [INFO] , та про порядок здійснення батьківських прав Матір`ю та Батьком, про умови здійснення батьками права на особисте виховання дитини, який проживатиме окремо від Дитини . Згідно з п. 1.3. Договору місцем проживання Дитини Батьки визначили таким чином: - місце проживання Матері за адресою: [ADDRESS] - січень місяць кожного року, березень місяць кожного року, травень місяць кожного року, липень місяць кожного року, вересень місяць кожного року, листопад місяць кожного року; - місце проживання Батька за адресою: [ADDRESS] - лютий місяць кожного року, квітень місяць кожного року, червень місяць кожного року, серпень місяць кожного року, жовтень місяць кожного року, грудень місяць кожного року. Відповідно до п. 4.4. Договору при відсутності домовленості між Сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку. Всі спори, що виникають в процесі виконання цього договору, та розбіжності в тлумаченні окремих положень цього договору, вирішуються Сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. Судом досліджено Висновок "Щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] " від 16.03.2021 року №497/01-11, відповідно до якого вважається доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , [INFO] /а.с.12-16/. З вказаного Висновку вбачається, що на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 04.03.2021 року у присутності обох батьків, були детально розглянуті всі представлені документи та встанослено зокрема наступне. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 13.11.2020 року у ході візиту спеціалістів служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що батько проживає разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Для виховання та розвитку дитини створено належні умови. У протоколі бесіди від 13.11.2020 року спеціалістів служби у справах дітей Одеської міської ради у Київськомму районі з малолітньою [PERSON] , [INFO] , зазначено, що дівчина до недавнього часу проживала з матір`ю. Мати зловживала спиртними напоями, останнього часу в стані алкогольного сп`яніння била дитину. Проживати дівчина бажає тільки з батьком, бачитися з матір`ю не має бажання. Мати телефонує дочці кілька разів на тиждень. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради від 11.12.2020 року фахівцями із соціальної роботи було здійснено вихід за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та складено акт оцінки потреб сім`ї/особи, згідно з яким батько здатний виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за малолітньою дитиною. Відповідно довідки, виданої ОНВК №84 "Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" Одеської міської ради Одеської області від 10.09.2020 року №375, [PERSON] , [INFO] , навчається в закладі. Відповідно до характеристики, наданої від 11.09.2020 року №584/01-34 ОНВК №84 "Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" Одеської міської ради Одеської області [PERSON] , [INFO] , зарекомендувала себе як дисциплінована учениця. Батьки систематично контролюють навчання доньки та відповідально ставляться до її виховання. Регулярно відвідують батьківські збори та виконують рекомендації вчителів. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 10.12.2020 року у ході візиту спеціалістів служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що для виховання та розвитку дитини створено належні умови. Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради від 11.12.2020 року фахівцями із соціальної роботи було здійснено вихід за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та складено акт оцінки потреб сім`ї/особи, згідно з яким мати здатна виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за малолітньою дитиною. Відповідно до висновку експерта №12/20 за результатами проведення судової психологічної експертизи від 24.11.2020 року батькам наадні рекомендації: - відвідування дитиною психолога, пісочної терапії, творчих гуртків для подолання тривожності, підвищення самооцінки, боротьби зі страхами тощо; - заняття спортом (відповідно до власних уподобань дитини); - припинення зустрічей дитини з матір`ю до того часу, коли малолітня [PERSON] , [INFO] , проявить бажання спілкування з нею. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 04.03.2021 року, батько дитини, наполягав на задоволенні своєї заяви стосовно визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , заперечувала проти постійного проживання доньки з батьком. Під час засідання комісії у ході бесіди з малолітньою [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина бажає проживати з батьком, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до проекту висновку від 23.02.2021 року №05/2259 служба у справах дітей Одеської міської ради вважає можливим визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , [INFO] . Згідно з Відомостями №В4-252162-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку станом на 24.11.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , з 27.04.2012 року, [PERSON] , [INFO] , з 13.04.1994 року, [PERSON] , [INFO] , з 05.05.1985 року /а.с.23/. Згідно з Висновком експерта №12/20 за результатами проведення, складеного Лабораторією психологічних досліджень "Психологіка" (ФОП [PERSON] ) 24.11.2020 року /а.с.32-40/ судовий експерт дійшов наступних висновків: - Індивідуально-психологічні особливості дитини - [PERSON] , [INFO] : високий рішень розвитку вербального інтелекту, висока емоційна чутливість, скромність, вразливість, недовірливість, надмірна уразливість у спілкуванні, розвинене почуття обов`язку, залежність настрою і поведінки від схвалення або несхвалення з боку оточуючих, невпевненість в собі та своїх силах, високий рівень ситуативної тривоги та напруги. - Поведінка матері ( [PERSON] ) негативно впливає на психічний стан дочки ( [PERSON] ), руйнує її систему цінностей та самооцінку, викликає страх. У відношенні [PERSON] до дитини встановлюється наявність ознак психологічного насилля. - Дитина ( [PERSON] ) поруч з матір`ю відчуває себе в небезпеці, переживає сильну руйнівну тривогу та напругу через непередбачуваність поведінки матері, її агресивні прояви, не відчуває емоційного зв`язку з матір`ю, не бажає її бачити. [PERSON] любить батька, бажає бути поряд з ним, вважає його найріднішою людиною, відчуває поряд з ним спокій та безпеку. - Батько дитини ( [PERSON] ) відчуває любов та прив`яаність до своєї доньки ( [PERSON] ), проявляє зацікавленість в добробуті дитини та її перебуванні у безпеці. - Зі слів дитини ( [PERSON] ) її вихованням, розвитком та доглядом за нею займаються батько ( [PERSON] ) та бабуся з боку батька. - Дитина ( [PERSON] ) не має емоційного зв`язку з матір`ю ( [PERSON] ). Матеріали справи містять копії квитанцій, надані обома сторонами на підтвердження сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] як батьком так і матір`ю /а.с.71-72,82-85/. Судом досліджено Висновок "Щодо визначення способів участі гр. [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] " від 05.11.2021 року №1587/01-11 /а.с.100-101/. Вказаним висновком зокрема встановлено наступне. Відповідно до акту бесіди від 27.04.2021 року спеціалістів служби у справах дітей Одеської міської ради з малолітньою [PERSON] , [INFO] , з`ясовано, що дитина категорично заперечує проти побачень з матір`ю. Відповідно до результатів психологічної роботи з дитиною, проведеної психологом 1 категорії відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради (лист від 20.10.2021 року №05/01-808), [PERSON] вважає батька та бабусю найголовнішими в родині. Виявлено, що між малолітньою та матір`ю втрачений емоційний зв`язок. Батькам дитини рекомендовано приділяти увагу емоційному розвитку доньки. Оберігати дитину від стресових ситуацій з метою збереження її психо-емоційного стану та здорового формування особистості. Мати малолітньої, [PERSON] , [INFO] , запропонувала наступний графік спілкування з донькою : кожного вівторка з 10.00 год. до вечора; кожної п`ятниці з 19.00 год. до вечора неділі. Батько малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , надав письмові пояснення, що категрично проти зустрічей дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. Відповідно до вказаного висновку Київська районна адміністрація Одеської міської ради вважає доцільним на теперішній час визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , шляхом її систематичних побачень з дитиною: кожної суботи з 12.00 год. до 15.00 год. З листа Заступника директора-начальника ВСР ЦСС у Київському районі від 20.10.2021 року №05/01-808 вбачається, що 08.10.2021 р., 18.10.2021 р. та 19.10.2021 р. психологом відділу соціальної роботи центру соціальних служб Одеської міської ради у Київському районі була проведена психологічна робота з дитиною за адресою: вул. Корольова, 9, каб. №403 /а.с.102-103/. За результатами психологічної роботи з малолітньою [PERSON] , [INFO] , рекомендовано приділяти увагу особисто-емоційному розвитку [PERSON] . Оберігати дитину від стресових ситуацій, з метою збереження її психоемоційного стану та здорового формування особистості. В судовому засіданні 08.12.2021 року свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивача [PERSON] та відповідно бабусею [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] підтвердила, що коли позивач був у рейсі онука [PERSON] проживала з нею, повністю довіряє бабусі, повертатись до матері не хоче, тому що мати кричала на неї та давала потиличники. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами було укладено нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні, який на теперішній час фактично не виконується, дитина проживає разом з батьком. На теперішній час між сторонами наявний спір щодо визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні. Вказані питання розглядались Київською районною адміністрацією Одеської міської ради як органом опіки та піклування як на підставі наданих сторонами документів, так і на підставі складених відповідними органами та установами актів та висновків згідно з діючим законодавством. Визначаючи місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд враховує, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини, однак виходячи із найкращих інтересів доньки, яка відповідно до висновків психологів, не має психоемоційного зв`язку з матір`ю та не бажає проживати разом з матір`ю, про що повідомила органи опіки та піклування, суд вважає доцільним визначили місце її проживання саме разом з батьком. Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання доньки з матір`ю буде мати позитивний вплив на дитину. Також відсутні обставини, що могли б бути причиною відхилення судом висновку органу опіки та піклування як належного та допустимого доказу по справі. При цьому, суд зазначає, що на час розгляду справи у батька відсутнє бажання сприяти спілкуванню дитини з матір`ю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved