Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

В жовтні 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат - 57600,00 грн та 2270,00 грн судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.09.2017, близько «08» год. «00» хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Nissan Місrа», реєстраційний номер [NUMBER] , у с. Павлівка Чернігівського району Чернігівської області, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] .. Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07.06.2018 року по справі № 748/918/18, [PERSON] визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Станом на день ДТП транспортний засіб марки «Nissan Місrа», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахований не був. Представник потерпілої [PERSON] 22.11.2018 року звернувся до позивача із заявою про настання страхової події, та її представник було сплачено 18.12.2018 року суму страхового відшкодування у розмірі 57600,00 грн. За викладених обставин, позивач вважає, що з моменту виплату отримав право регресу до особи, яка вчинила ДТП. Ухвалою судді від 11 листопада 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на адресу поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.09.2017, близько «08» год. «00» хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Nissan Місrа», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вул. Фасадна (частина автодороги Р- 56 в с. Павлівка, Чернігівського району та області) в с. Павлівка, Чернігівського району та області зі сторони с. Пакуль, Чернігівського району та області в напрямку м. Чернігова. Рухаючись у вказаному напрямку та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі будинку № 11 по вул. Фасадна (частина автодороги Р-56 в с. Павлівка Чернігівського району та області) в с. Павлівка Чернігівського району та області, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не вибрав безпечної швидкості руху, а саме рухався по населеному пункту зі швидкістю 73,6 км/год., не зменшив швидкості руху та не зупинив автомобіль, щоб надати дорогу пішоходу [PERSON] , яка перетинала проїзну частину вул. Фасадна зліва направо відносно руху автомобіля, в результаті чого здійснив наїзд на останню. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. У даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3(6), 12.4, 18.1, Правил дорожнього руху України, що є причиною та умовою виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07.06.2018 року по справі № 748/918/18, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України і за цей злочин призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Цивільний позов прокурора задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь бюджету м.Чернігова витрати на лікування потерпілої в сумі 47825,40 грн.. Цивільний позов потерпілої задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 грн. моральної шкоди. Автомобіль [PERSON] не був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /а.с.8/, Тому 22 листопада 2018 року представник [PERSON] [PERSON] звернулася до МТСБУ з відповідною заявою за відшкодуванням шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.09.2017 року по вул. Фасадна в с. Павлівка Чернігівського району Чернігівської області за участю транспортного засобу марки «Nissan Місrа», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , на суму 57600,00 грн /а.с.10-20/. 18 грудня 2018 року МТСБУ виплатило представнику [PERSON] [PERSON] , страхове відшкодування згідно наказу № 11600 від 17.12.2018 року у розмірі 57600,00 грн /а.с.9,22,23/. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відтак, відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ч. 1 ст. 1191 ЦК України МТСБУ набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача. В 2 та 3 абз. п. 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зазначено, що з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Зважаючи на той факт, що МТСБУ набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, суми заявлених позовних вимог підтверджені наявними матеріалами справи, а саме платіжним доручення № 1014799 від 18 грудня 2018 року /а.с.23/ про сплату страхового відшкодування, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 2270,00 грн. слід стягнути з [PERSON] на користь позивача, як того вимагає ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved