Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

09.06.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Управління комунального майна Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити дії по приватизації житлових приміщень гуртожитку. В обгрунтування вимог позивачка зазначила, що 22.08.2017 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради їй було надано ордер на житлове приміщення гуртожитку №47 серія 002903. 07.09.2017 року року позивачка зареєструвала місце проживання та заселилася до кімнат. При цьому, вказує, що дозвіл на приватизацію гуртожитка по [ADDRESS] /було надано Миколаївською міською радою 28.09.2017 року. 25.10.2019 року позивачка звернулася до ЦНАП з заявою про приватизацію кімнат [ADDRESS] , при цьому нею було подано повний пакет документів. Листом від 29.11.2019р №2805/10/01/08/19 відповідач повідомив позивачку, що заява не розглянута, а розпорядження не винесено через невідповідність стану приміщення. Вирішення даного питання запропоновано винести на розгляд комісії. Станом на сьогоднішній день питання приватизації кімнат [ADDRESS] не вирішено відповідачем. Також відповідач не вживає жодних дій щодо усунення порушення прав та інтересів позивачки. В обгрунтування своїх вимог посилається на приписи статтей 4, 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», статтей 1, 5, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", статті 26 та 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункти 13 та 23 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396. Просить зобов`язати Управління комунального майна Миколаївської міської ради здійснити (провести) приватизацію кімнат [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 11.06.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 15.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Управління комунального майна Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити дії по приватизації житлових приміщень гуртожитку. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання. 16 серпня 2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в задоволенні позовної заяви відмовити. В обгрунтування своєї позиції зазначає таке. Рішенням Миколаївської міської ради від 26.09.2017 №26/22 було вирішено залишити будівлю за адресою: [ADDRESS] у статусі «гуртожиток» та дозволити проведення приватизації його жилих приміщень. Організацію та проведення роботи з приватизації жилих приміщень у гуртожитку по [ADDRESS] доручено управлінню комунального майна Миколаївської міської ради відповідно до повноважень. Відповідно до Положення про порядок передачі житлових приміщень гуртожитків, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, у власність громадян затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 04.03.2010 №44/24 «Про затвердження Положення про порядок передачі житлових приміщень гуртожитків, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, у власність громадян» заявник та члени його сім`ї, які виявили бажання приватизувати житлове приміщення (кімнату, кімнати, жилі блоки, секції) у гуртожитку, повинні звернутися до відділу обліку та розподілу житла виконкому Миколаївської міської ради, надавши свої паспорти та завірену копію довідки, зазначеної у п. 20 Положення, для отримання довідки-погодження на приватизацію (передачу) житлового приміщення (кімнати, кімнат, жилих блоків, секцій) у гуртожитку. З вересня 2019 року з ініціативи відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради проводяться виїзні перевірки фактичного проживання мешканців за адресами реєстрації проживання в гуртожитках міста. Під час таких перевірок було виявлено, що фактичний стан приміщень гуртожитку по [ADDRESS] не відповідає документам, які надано для приватизації, а саме наявність самочинної забудови. Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. Відповідач звертає увагу, що позивачкою не надано інформації фахівців архітектурно-проектних організацій щодо відповідності виконаних забудов та перепланувань кімнат [ADDRESS] гуртожитку архітектурно-будівельним нормам. Таким чином, управлінням комунального майна Миколаївської міської ради було відмовлено позивачці у винесені розпорядження про приватизацію кімнат [ADDRESS] , через наявне самовільне перепланування та не надання відповідних документів щодо технічних умов і будівельних норм до житла. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 10.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач, належним чином повідомлений про дату час та місце проведення судового засідання свого представника не направив, про наявність поважних причин, які перешкоджають участі в судовому засіданні суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його (представника) участі, суду не надав. Враховуючи приписи частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України, а також наявність відзиву та ту обставину, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, справа розглядається за відсутності представника відповідача. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав наведених в ньому, додатково позивачка пояснила, що в гуртожитку є приватизовані кімнати, які теж самостійно переплановані їх мешканцями. Кімнати [ADDRESS] , в яких проживає позивачка дійсно переплановані, але вона сама нічого не перебудовувала, а вже вселилася в такі кімнати. Представник позивачки додатково посилався на недоведеність наявності самочинного будівництва на момент розгляду відповідачем заяви позивачки, а також на приписи статтей 100 та 152 ЖК УРСР, якими надано право на перепланування приміщень гуртожитків. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2017 року позивачці було видано ордер на житлове приміщення у гуртожитку №47 серія 002903 на право заняття житла у гуртожитку по [ADDRESS] жилою площею - 29,4 кв. м. Склад сім' ї зазначено три особи - [PERSON] , [PERSON] (донька) та [PERSON] (донька). Як вбачається з відмітки в паспорті позивачки 07.09.2017 року її місце проживання було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 28 вересня 2017 року, Рішенням Миколаївської міської ради №26/22 "Про надання дозволу на приватизацію жилих приміщень у гуртожитку по [ADDRESS] " вирішено залишити будівлю за адресою: [ADDRESS] у статусі «гуртожиток» та дозволити проведення приватизації його жилих приміщень. Організацію та проведення роботи з приватизації жилих приміщень у гуртожитку по [ADDRESS] доручено управлінню комунального майна Миколаївської міської ради відповідно до повноважень. Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань житлово-комунального господарства, комунальної власності та благоустрою міста (Рєпіна), першого заступника міського голови Дадівєріна А.Д. 25.10.2019 позивачка звернулась до центру надання адміністративних послуг з заявою про приватизацію кімнат [ADDRESS] , надавши пакет документів. Листом від 29.11.2019 №2805/10/01/08/19 управління комунального майна Миколаївської міської ради повідомило позивача про те, що заява не розглянута, а розпорядження не винесено через невідповідність стану приміщення. Вирішення даного питання запропоновано винести на розгляд комісії із розв`язання проблемних питань забезпечення прав мешканців гуртожитків на житло. Листом від 28.07.2021 №2007 комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» надані копії технічної інвентаризації кімнат [ADDRESS] , виконані КП «ММБТІ» 30.12.2016 та ТОВ «Миколаївський обласний Інжиніринговий центр» 04.10.2019. Як вбачається з експлікації приміщень кімнати [ADDRESS] адресою: м. Миколаїв, від 04 жовтня 2019 року кімнати [ADDRESS] розташовані на 4 поверсі вказаного будинку, при цьому кімната №141 житловою площею 10,8 кв. м., а кімната №142 житловою площею 17,2 кв.м. Також зазначено, що місця спільного користування з кімнатами №143, 144, 145, 146, 147: куня площею 14,1 кв. м.; душова площею 1,3 кв.м., 1,3 кв.м; вбиральня площею 1,2 кв.м.,1,3 кв.м.; коридор площею 10,6 кв.м., 13,2 кв.м.; кладова площею 2,2 кв.м.; вмивальня площею 2,0 кв.м., 2,0 кв.м., 7,3 кв.м.; хол площею 11,4 кв.м.; балкон площею 1,9 кв.м. Згідно з планом літ. "А", будинку [ADDRESS] від 30.12.2016 року вбачається, що здійснене переобладнання кімнат приміщення, зокрема місць загального користування, а саме коридор площею 10,6 кв.м., розділено та облаштовано два коридори (відносно кімнат [ADDRESS]) площею 1,8 кв.м., та 6,3 кв.м., також переобладнано хол площею 11,4 кв.м., також переобладнано душову площею 1.3 кв.м. та вмивальну площею 7,3 кв.м. та 2,0 кв.м. На місці вказаних приміщень загального користування облаштовано (відносно кімнат [ADDRESS]) коридор площею 2,1 кв.м., вбиральня площею 1,1 кв.м. та душова площею 1,9 кв.м. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу положень ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 127 ЖК України визначено поняття гуртожиток, якою передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Для гуртожитків надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки). Таким чином, судом встановлено, що позивачка правомірно вселилася в гуртожиток по [ADDRESS] на підставі ордера на житлове приміщення у гуртожитку від 22 серпня 2017 року №47 серія 002903. Частинами третьою, п`ятою статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частиною п`ятою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Згідно з частиною десятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність із законодавством нормативно-правових актів наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 було затверджено Положення, яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положення, в тому числі й рішення органу приватизації. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність із законодавством нормативно-правових актів наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 було затверджено Положення, яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положення, в тому числі й рішення органу приватизації. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» і Положення встановлюють порядок передання квартир у приватну власність, згідно з яким наймач та члени його сім`ї повинні звернутися до органу приватизації з відповідною заявою, орган приватизації зобов`язаний у місячний термін із дня одержання заяви прийняти рішення про передання житла у власність, після чого оформити відповідне свідоцтво. Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачено список документів, які подає особа до органів приватизації: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають: - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла; - копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла; - форму первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз. За малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі. Форму журналу реєстрації заяв та прийнятих документів наведено у додатку 3. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що цей Закон не поширюється на громадян, які: 1) проживають у гуртожитках, призначених для тимчасового проживання, у зв`язку з навчанням, перенавчанням чи підвищенням кваліфікації у навчальних закладах та у зв`язку з роботою (службою) за контрактом; 2) мешкають у гуртожитку без правових підстав, визначених цим Законом; 3) мешкають у спеціальних гуртожитках, призначених для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена, або яким немає можливості повернути колишнє жиле приміщення; 4) потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз; 5) проживають у гуртожитках, що мають статус соціальних на день набрання чинності цим Законом. Згідно з пунктом 15 статті 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», встановлено, що проживання у гуртожитку протягом тривалого часу - проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років. Частинами 1 та 2 статті 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" встановлено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. При цьому, підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачкою та її представником факт переобладнання приміщень гуртожитку по [ADDRESS] , а саме, місць загального користування: коридор площею 10,6 кв.м., розділено та облаштовано два коридори (відносно кімнат [ADDRESS]) площею 1,8 кв.м., та 6,3 кв.м., також переобладнано хол площею 11,4 кв.м., також переобладнано душову площею 1.3 кв.м. та вмивальну площею 7,3 кв.м. та 2,0 кв.м. На місці вказаних приміщень загального користування облаштовано (відносно кімнат [ADDRESS]) коридор площею 2,1 кв.м., вбиральня площею 1,1 кв.м. та душова площею 1,9 кв.м. Суд зазначає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. При цьому, представник позивачки посилається на приписи статтей 100 та 152 ЖК Української РСР, якими встановлено, що виконання власниками (наймачем) робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Натомість, не надає доказів на підтвердження того, що під час переобладнання приміщень гуртожитку по [ADDRESS] не було втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Таким чином, судом встановлено, що оскільки приміщення гуртожитку по [ADDRESS] про приватизацію яких ставилося питання позивачкою, були самовільно переплановані, а тому приватизація вказаних приміщень, може відбуватися лише після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. На момент звернення позивачки до центру надання адміністративних послуг з заявою про приватизацію, розгляду її звернення відповідачем та вирішення справи судом, рішення про визнання перепланування гуртожитку по [ADDRESS] таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла, не приймалося, а тому дії відповідача узгоджуються з приписами статті 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків". Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка вселилася і фактично проживає в гуртожитку меше 5 років, а відтак, з урахуванням пункту 15 статті 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не може бути визнана такою, що проживає у гуртожитку протягом тривалого часу (постійно сукупно п`ять і більше років), та у відповідності до статі 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», на позивачку не поширюється сфера дії вказаного закону. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed