Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.11.2021 року позивач звернувся з позовом до відповідачів з вимогами про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , а саме: обтяження за № 42265159, підстава обтяження лист, 1108, 23.07.1999 року, Друга запорізька нотконтора, ухвала Лен. суду, архівний запис; обтяження №42265094, підстава обтяження: ухвала, 17, 22.07.1999 року, нарсуд, Ленінський район, 2 нот. контора, архівний запис. В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька позивач приватизував квартиру [ADDRESS] . Навесні 2021 року, маючи намір розпорядитися вказаною квартирою, позивач дізнався, що на неї накладені арешти. Під час розгляду цивільної справи №2-317/2000 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу та моральної шкоди, в якості забезпечення позову було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Проте, спірна квартира ніколи не належала батьку позивача на праві власності. Крім того, рішення суду про стягнення боргу було фактично виконано 19.03.2002 року. Позивач у судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про уточнення вимог та розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить скасувати арешти з майна. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним сином, причини не явки суду не повідомили, відзив на позовом не надали. Третя особа у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходилась цивільна справа № 2-1991/200 (№ 2-317/2000) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу. З довідки голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2021 року, вбачається, що вищевказана справа була знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання. З рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2000 року, яке зберігається в архіві Ленінського районного суду м. Запоріжжя вбачається, що у позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики та моральної шкоди відмовлено. Ухвалою Запорізького обласного суду від 28 березня 2000 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2000 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2000 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1482 грн. заборгованості, 300 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та 74,95 грн. по сплаті держмита, а всього 1856,95 грн. Постановою Запорізького обласного суду від 20 лютого 2001 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2000 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 300 грн. моральної шкоди скасовано, та постановлено рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 1999 року накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21011 д.н. [NUMBER] , 1981 р.в. та автомобіль «Опель-Аскона» д.н. [NUMBER] , 1896 р.в., які зареєстровані на ім`я [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] . Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2002 року знято арешт з автомобіля ВАЗ 21011 д.н. [NUMBER] , 1981 р.в., який зареєстрований на ім`я [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] . З копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 02 вересня 2003 року вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . З відомостей про державну реєстрацію обтяжень вбачається, що кв. [ADDRESS] , знаходиться під арештом. Підстава обтяження: лист, 1108, 23.07.1999 Друга запорізька нотконтора, ухвала Лен.суду; Суб`єкт обтяження: Трухманов О.Г. З копії листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 15 листопада 2021 року, вбачається, що згідно перевірки бази даних ВП/ВД та АСВП встановлено, що виконавчий лист 2-648/98 Ленінського суду м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу не перебуває. З Запорізького обласного державного нотаріального архіву на запит позивача від 10.11.2021 року було надано копію постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.1999 року про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , копію супровідного листа Відділу ДВС від 20.07.1999 року до нотаріальної контори №2 м. Запоріжжя про ухвали суду. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна від 15.06.2021 року на квартиру [ADDRESS] , накладено арешти: - заборона на нерухоме майна, підстава обтяження: лист , серія та номер: 1108, виданий 23.07.1999, видавник: Друга запорізька нотконтора, ухвала Лен. суду, суб`єкт обтяження: [PERSON] , архівний запис, номер запису про обтяження: 42265159, від 22.06.2005 року; -заборона на нерухоме майна, підстава обтяження: ухвала суду, серія та номер: 17, виданий 22.07.1999, видавник: Нарсуд, Ленінський район, 2 нот. контора, суб`єкт обтяження: [PERSON] , архівний запис, номер запису про обтяження: 42265094, від 22.06.2005 року. Згідно\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154\~ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта\~статті 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Наведене узгоджується з правовою позицію, викладеною у постанові від 06 травня 2020 року (справа № 756/8156/18, провадження № 61-48774ск18). Судом встановлено, що [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] 02.09.2003 року шляхом реалізації свого права на приватизацію. [PERSON] , батько позивача, не був власником [ADDRESS] , тому накладення арешту ухвалою суду 22.07.1999 року на вказану квартиру жодним чином не могло забезпечити позов, крім того, на виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби не перебуває жодних виконавчих проваджень, в яких [PERSON] є боржником. Наявність арештів створює для позивача перешкоди у реалізації його права на розпорядження квартирою, яка належить йому на праві власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved