Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису №13861, вчиненого 28.10.2021р. нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує на те, що 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. був вчинений виконавчий напис №13861 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором від 12.03.2008 року, укладеним з ПАТ «Сведбанк» у розмірі 97 351,76 доларів США. Зазначає, що вказаний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, а саме ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Позивач вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис без оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис№13861, вчинений 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, стягнути з відповідача та стягнути понесені позивачем судові витрати у розмірі 21 362,00 грн. Ухвалою суду від 08.12.2021 р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. 10.01.2022 року до суду надійшов відзив ТОВ «Кредитні ініціативи», у якому відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначив, що твердження позивача про те, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису були відсутні правові передумови для вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально засвідчений є не обгрунтованим та не відповідає дійсності в повному обсязі, оскільки на момент подання відзиву Постанова КМ України від 26.11.2014 року №662 про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не скасована, та залишається чинною. Даний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом відповідно до вимог законодавства. Заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу у сумі 20 000 грн. вважають завищеним та надмірним. Позивачем не доведено, що ним були понесені витрати на правову допомогу у такому розмірі. До позовної заяви не долучено жодних доказів, які б довели факт оплати позивачем наданих йому адвокатом послуг. В зв`язку з вищевказаним, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 13.01.2022р. представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив. Треті особи пояснень щодо позову не подали. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати по справі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані суду письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №070/0308/45-006, за яким банк надав відповідачу кредит у сумі 51 200,00 доларів США. За рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.11.2018 року №310/11534/13-ц в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено через пропуск позивачем позовної давності. Постановою Запорізького апеляційного суду від 12.03.2019 року рішення Бердянського міськрайонного суду від 19.11.2018 року залишено без змін. У рішенні Бердянського міськрайонного суду встановлені такі обставини: 12 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №070/0308/45-006, за яким банк надав відповідачу кредит у сумі 51 200,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом та кінцевою датою повернення 12 березня 2038 року. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12.03.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №0705/0308/45-006-Р-1. 27.02.2009 року банк в односторонньому порядку змінив умови договору щодо строку виконання зобов`язання. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно з яким ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором №070/0308/45-006від 12.03.2008р., укладеним з [PERSON] 28.11.2012 року між ТОВ ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно з яким ТОВ ФК «Вектор плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором №070/0308/45-006 від 12.03.2008р., укладеним з [PERSON] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 13861 від 08.10.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором за період з 01.02.2018р. по 01.02.2021р. в розмірі 97 351,76 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 37 169,08 доларів США, простроченої заборгованості за процентами та комісіями- 59 499,70 доларів США, строкової заборгованості за процентами та комісіями - 682,98 доларів США. У виконавчому написі зазначено, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 0705/0308/45-006 від 12.03.2008 року, укладеним між ним і ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «кредитні ініціативи». На підставі виданого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. 01.12.2021 року було відкрито виконавче провадження №67711695 з примусового виконання цього виконавчого напису нотаріуса (а.с.16). 01.12.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 264 932,96 грн. та про арешт усього нерухомого та рухомого майна боржника [PERSON] (а.с.17,18). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Приватним нотаріусом Сазоновою О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано наступне. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172«Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент вчинення виконавчого напису діяв наступній в редакції «….Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, опублікована на офіційному сайті Верховної ради України. В постанові Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», та в Постанові КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», які містяться на офіційному сайті Верховної ради України, є посилання на вищевказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, та ухвалу Вищого адміністративного суду № К/800/6492/17 від 01.11.2017 р., якою дана постанова залишена без змін. З аналізу вищевказаних судових рішень, вбачається, що після 01.11.2017 р. (дата набрання законної сили Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14), нотаріуси не мають право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 01.12.2021р., після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір № 070/0308/45-006 від 12 березня 2008 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. З огляду на вищевказане, приватним нотаріусом Сазоновою О.М. недотримані умови вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тому наявні підстави для визнання цього виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 172/1652/18. Позивач вказує на те, що виконавчий напис взагалі не містить інформації про надані нотаріусу документи, на підставі яких нотаріус дійшов висновку про безспірність заборгованості і наявності підстав для вчинення виконавчого напису. Дійсно, з виконавчого напису від 08.10.2021 року взагалі не вбачається, що нотаріусу були надані документи, які б свідчили про наявність заборгованості і її безспірність, а також документи, які б підтверджували направлення вимоги про погашення заборгованості боржнику і отримання ним такої вимоги. Не надано суду таких документів і відповідачем у справі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про визнання оскаржуваного виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. 25.01.2022 року представником позивача подано до суду розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач [PERSON] , загальний розмір яких склав 20 000грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1362,00 грн.(а.с.1,29). Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу суд враховує наступне. Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги №24/21 від 06.12.2021р., квитанції до прибуткового ордеру від 06.12.2021р., 20.12.2021р., 12.01.2022р., 25.01.2022р., акт виконаних робіт від 25.01.2022р. Згідно акту виконаних робіт до від 25.01.2022р. до Договору про надання правової допомоги від 06.12.2021р. №24/21 адвокатом Безух М.І. виконані наступні роботи: - складання та подання адвокатського запиту на отримання документів - вартість робіт склала 3000,00 грн.; - підбір судової практики, складання та подання до суду позовної заяви - вартість робіт склала 6000 грн.; - складання та подання до суду заяви про забезпечення позову - вартість робіт склала - 3000,00 грн.; - представництво інтересів в суді - вартість робіт склала - 5000,00 грн.; - складання документів з процесуальних питань, клопотань, від відповіді на відзив - вартість робіт склала 3000,00 грн. Судом встановлено, що адвокат не приймав участі у судовому засіданні. Таким чином, за підрахунком суду загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 15000,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 16 362,00 грн. (15 000 +1362,00).

Outcome: approved