Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

В грудні 2021 року року ОСББ «Успіх м. Біла Церква» подало позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати вненсків на утримання будинку ОСББ «Успіх м. Біла Церква». В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 16.11.2011 року співвласниками приміщень будинку за адресою: [ADDRESS] було створено ОСББ «Успіх м. Біла Церква». Відповідач [PERSON] є співвласником будинку, так як має право власності на нежитлове приміщення №27, площею 159,8 кв.м., що розташоване на першому поверсі будинку за адресою: [ADDRESS] , що набуто ним відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №86 від 31.01.2014 року. Відповідач не сплачує внески за надані позивачем послуги на утримання будинку. За період з 01.11.2018 року по 31.10.2021 року, виник борг в сумі 37 968 грн.48 коп., що і просить позивач стягнути з відповідача та відшкодувати витрати по справі в розмірі 2270 грн. 30.12.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача, голова правління ОСББ"Успіх м. Біла Церква" Борисенко А.М. просив закрити провадження у справі, в частині, оскільки відповідачем на час розгляду справи заборгованість за період з 01.12.2018 по 31.10.2021 року в розмірі 36 913, 80 грн. сплачена, тому позивач не підтримує своїх позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову та після відкриття судом провадження у цій справі, але просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку за листопад 2018 року в розмірі 1054 68 грн. та просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив по справі, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, в зв`язку з пропуском строку позовної давності, та одночасно зазначив, що 30.01.2022 року він погасив заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року в розмірі 36913,80 грн., шляхом перерахування коштів на банківський рахунок ОСББ «Успіх м. Біла Церква», вказав на пропуск позивачем строків позовної давності, до заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку за листопад 2018 року в розмірі 1054,68 грн., оскільки на день подання позову в грудні 2021 року трирічний строк для стягнення закінчився. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що скориставшись своїм правом, 16.11.2011 року співвласниками приміщень будинку за адресою: [ADDRESS] було створено ОСББ «Успіх м. Біла Церква», про що було внесено запис у відомості ЄДРПОУ за №13531020000004319. Відповідач [PERSON] є співвласником будинку, так як має право власності на нежитлове приміщення №27 пдощею, 159,8 кв.м., що розташоване на першому поверсі будинку за адресою: [ADDRESS] , що набуто ним відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №86 від 31.01.2014 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №288186658 (а.с.5) Встановлено, що 01.11.2018 року були проведені загальні збори співвласників (членів) ОСББ «Успіх м. Біла Церква», від 01.11.2018 року на яких було прийнято, по третьому питанню денного, рішення - з 1 листопада 2018 року підтвердити та встановити розмір внеску (послуги) на утримання будинку ОСББ «Успіх м. Біла Церква», за адресою: м.Біла Церква Київської області по вул.Б.Хмельницького, 9, що сплачується членами ОСББ, в запропонованому правлінням розмірі - 6,60 грн. за 1 кв.м. площі приміщення. (а.с.6,10). На підставі вищевикладеного позивач нарахував відповідачеві суму внесків на утримання будинку ОСББ «Успіх м. Біла Церква», щомісяця, з розрахунку 159,80 кв.м*6,60 грн.=1054,68 грн. відповідно до рішення загальних зборів співвласників (членів) ОСББ «Успіх м. Біла Церква» від 01.11.2018 року. Згідно довідки-розрахунку [PERSON] має заборгованість зі сплати внесків за період з 01.11.2018 по 31.10.2021 року в розмірі 37 968,48 грн. Станом на 30.01.2022 року вказана заборгованість відповідачем погашена частково. З квитанції про оплату АТ «Райффайзен Банк» №126509780 від 30.01.2022 року вбачається, що [PERSON] сплатив заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку за період з 01.12.2018 року по 31.10.2021 року у сумі 36913,80 грн. Також, відповідач подав суду заяву про застосування положення про строки позовної давності до заборгованості за листопад 2018 року у розмірі 1054,68 грн., оскільки на день подання позову в грудні 2021 року трирічний строк для її стягнення закінчився. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив давності, про застосування якого якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач подав суду заяву про застосування положення про строки позовної давності до заборгованості за листопад 2018 року у розмірі 1054,68 грн., Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Вище зазначене дає підстави для висновку про те, що здійснення і захист цивільних прав тісно пов`язані з фактором часу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Таким чином, суд вважає за можливе, в рамках даного позову застосувати положення про строк позовної давності, оскільки на день подання позову в грудні 2021 року трирічний строк для стягнення заборгованісті зі сплати внесків на утримання будинку за листопад 2018 року в розмірі 1054,68 грн., сплив. Враховуючи вищезазначене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів у розмірі 1054,68 грн., в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Встановлено, що відповідач задовольнив вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором після пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 3, ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що оскільки відповідач, після пред`явлення позову задовольнив вимоги позивача, то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial