Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду від 24.03.2020 року повинен виплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/10 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років, починаючи з 19.02.2020 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням (виконавчий лист № 2/484/580/20 від 22.09.2020 року) станом на 31.10.2021 року складає 17 846 грн. 21 коп. З огляду на викладене, посилаючись на положення ч.1ст.196 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 19.02.2020 року по 31.10.2021 року у розмірі 5384 грн. 44 коп. Ухвалою суду від 05.01.2022 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву в якій просив позов задовольнити у повному обсязі, а в частині стягнення правової допомоги просив зменшити до 2 500 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, попердньо надав заяву із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.03.2020 року (справа № 484/598/20) [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років, починаючи з 19.02.2020 року На підставі вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження з його примусового виконання. Згідно з розрахунком, складеним головним державним виконавцем Гнатюком В., заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим провадженням, починаючи з лютого 2020 року і станом на 31.10.2021 року складає 17 846 грн. 21 коп. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Згідно з розрахунком суми неустойки за прострочення сплати аліментів, наданого позивачем, розмір пені за прострочення сплати аліментів на дітей за період з лютого 2020 року по жовтень 2021 року включно складє 5 384 грн. 44 коп. Суд зауважує, що тлумачення статті 196 СК України дає підстави для висновку про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Так, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів належить вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Положенням частини 1 ст. 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Наявність заборгованості зі сплати аліментів підтверджує те, що донька позбавлена майна, що належить їм за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання. Позивачем надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2020 року по жовтень 2021 року, який становить 5 384 грн. 44 коп. Наданий позивачем розрахунок пені відповідачем не спростовується, не довіряти йому у суду підстав немає, доказів які б спростували твердження позивача про наявність заборгованості по сплаті аліментів відповідачем не надано. Судом не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачу сплачувати своєчасно аліменти на утримання дітей. Відповідач є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, знав про свій обов`язок сплати аліментів, належних та допустимих доказів про те, що відповідач не міг сплачувати аліменти та те, що заборгованість по аліментах утворилася з неналежних від нього причин, суду не надано. Суд також наголошує, що обов`язок відповідача з утримання дитини виник з моменту їх народження, а отже з цього часу є відомим для нього. Відповідачем не зазначено та не надано доказів про те, що він як батько надавав або пропонував допомогу на утримання дитини у виді грошової і (або) натуральної форми, що могло б бути враховано під час вирішення питання про безпідставність нарахування неустойки. Так само не зазначено і не надано доказів неспроможності сплачувати аліменти своєчасно та з поважних причин. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстави для зменшення розміру неустойки, звільнення боржника від сплати заборгованості судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Підстави для зменшення розміру неустойки, звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 СК України. Судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача у дохід держави. Із змісту ст. 137 ЦПК Українив бачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно договору про надання правової допомоги від 08.12.2021 року, акту наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 09.12.2021 року, квитанції- долучених до матеріалів справи, позивач уклала з адвокатом Шалару О.І. договір про надання правової допомоги та здійснила оплату у розмірі 5000 грн. Оскільки представник плзивач зменшив розмір правової допомоги до 2 500 грн., а тому із відповідача на користь позивача слід стягнути 2 500 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial