Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець\~виконавчого округу\~м.Києва\~Журид С.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис № 174301 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості в розмірі 7418,00 грн. На виконання виконавчого напису приватним виконавцем Журид С.М. відкрито виконавче провадження №67738026 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. Позивач\~вважає,\~що виконавчий\~напис не\~відповідає вимогам\~ст.\~87,88\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~приватний нотаріус\~не переконався\~у безспірності\~заборгованості позивача\~перед відповідачем,\~у нотаріуса\~були відсутні\~повноваження на\~вчинення виконавчого\~напису на\~кредитному договорі,\~який не\~відносився до\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~також нотаріус\~не визначив\~чи не\~минув встановлений\~строк для\~вчинення виконавчого\~напису. У зв`язку з вказаними обставинами просить задовольнити вимоги позову та стягнути судові витрати. На виконання вимог п.п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Компаніївського районного суду Кіровоградської області Мумиги І.М. від 28.12.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та задоволено клопотання позивача про витребування доказів у справі.(а.с.19-21) Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 2840000962428 від 11.01.2022, причину своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов на адресу суду не надсилав. Третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Є.М., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення Укрпошти за № 28400009624444 від 11.01.2022, яке повернулося на адресу суду з довідкою «Укрпошти» про причини повернення/досилання, з відміткою графи «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Журид С.М. належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 2840000962436 від 11.01.2022, причину своєї неявки суду не повідомив, заяв та клопотань на адресу суду не надсилав. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~\~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором. Приватним нотаріусом 15.06.2021 вчинено виконавчий напис № 174301 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 7418,00 грн. на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172. (а.с.15) Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Журид С.М. від 02.12.2021 було відкрите виконавче провадження №67738026 з примусового виконання виконавчого напису №174301 від 15.06.2021.(а.с.14). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст.\~1\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями\~постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662\~внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2\~Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року\~на час їх застосування, який визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2\~статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 15.06.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору вчиненого у простій письмовій формі. На вимогу суду, приватним нотаріусом та відповідачем не були наді копії документів на підставі, яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останньою суду не надано. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 174301 від 15.06.2021 приватний нотаріус керувався не чинними положеннями Закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №61-154 св18 та в постанові Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №12-5гс21. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до\~статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (за подання позовної заяви). На підставі викладеного,

Outcome: approved