Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

В січні 2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов позов [PERSON] про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.05.2014 №2-2758 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), що проживає за адресою: [ADDRESS] ; скасування запису про реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20.05.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 363993432208, індексний номер: 13159703) (т.1 а.с.2-6). В подальшому 08.05.2018 [PERSON] уточнила позовні вимоги, доповнивши позов вимогою: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з житлового будинку літ «А-1», літньої кухні «В», сараю «Д», вбиральні «Е», воріт «№4», замощення «№1», колодязя «К». (т.1 а.с.105-107). Свій позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на будинок по [ADDRESS] , право власності на який у померлого виникло на підставі рішення виконкому Бориспільської міської районної ради народних депутатів №151 від 07.12.1989 та свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок №218 від 19.02.1990. 07.03.2006 року його дружина [PERSON] прийняла спадщину за законом, написавши заяву до Бориспільської районної державної нотаріальної контори. У 2008 році [PERSON] мати померлого [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду, з цивільним позовом до Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та визнання права власності на домоволодіння. 13.06.2008 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Свідоцтво № 218 від 19.02.1990 року про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Бориспільської районної ради №151 від 07.12.1989 року визнано недійсним. Право власності на жилий будинок [ADDRESS] визнано за [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , заповівши, все своє майно дочці - відповідачу [PERSON] 20.05.2014 року державним нотаріусом Бориспільської нотаріальної контори Київської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2-2758 [PERSON] , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2008 року по справі №1794/2008. 20.05.2014 року [PERSON] отримала витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, як спадкоємиця, щодо житлового будинку по [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер № 2-2758 виданий 20.05.2014 року. Також вказує, що у 2016 році позивач [PERSON] , дізнавшись про рішення суду першої інстанції від 13.06.2008 року та порушення своїх прав, змушена була звернутись до Апеляційного суду Київської області зі скаргою, і 29.02.2016 року Апеляційним судом Київської області винесено рішення, яким апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, а саме рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2008 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) до Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області - відмовлено. Також зазначає, що у 2017 році правонаступник [PERSON] її дочка [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , банківської сільської ради Бориспільського району Київської області, ' Бориспільської районної ради Київської області про визнання частково незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. 06.07.2017 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області, залишеним в силі постановою Апеляційного суду Київської області від 07.12.2017, [PERSON] у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Позивач зазначає, що 25.12.2017 року було отримано відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якими відповідач [PERSON] значиться власником об`єкту нерухомого майна за № 363993432208 житлового будинку загальною площею 100.7 кв. м. по [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок було зареєстровано Бориспільською районною нотаріальною конторою Київської області на підставі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-2758 від 20.05.2014. Позивач вважала видане [PERSON] свідоцтво незаконним та таким, що порушує її право власності на житловий будинок по [ADDRESS] як належного спадкоємця. 30.07.2018представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с.147-148), за змістом якого вважає позовні вимоги необ`єктивними, такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому зазначає, що позивач умовчує, що крім неї, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є їхні діти [PERSON] та [PERSON] , а також мати - [PERSON] , які на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] : в Ѕ будинку проживала дружина [PERSON] - позивач по справі, їхні діти [PERSON] та [PERSON] , в іншій Ѕ частині будинку - його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті сина. Також зазначає, що [INFO] [PERSON] померла та відповідно до заповіту все своє майно залишила відповідачці [PERSON] , яка у встановлені законом строки звернулась до нотаріальної контори та прийняла спадщину згідно оспорюваного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-2758 від 20.05.2014. 06.08.2018 представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив (т.1 а.с.153-156), за змістом якого зазначає, що відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району, згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 31.07.2018 та погосподарського обліку сільської ради [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з 1988 року. [PERSON] як представник позивача за довіреністю приймав участь у да най справі. А [PERSON] не прийняла спадщину після смерті свого сина адже помилково вважала будинок своїм та у 2008 році зверталася до Бориспільського міськрайонного суду з відповідним позовом про визнання права власності на будинок. 04.09.2018 [PERSON] звернувся до суду з позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом як третя особа, яка заявляє самостійні позовні вимоги на предмет позову, та просив: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - яке залишилося після смерті його батька [PERSON] (т.1 а.с.179-183). Обґрунтовуючи самостійні позовні вимоги, [PERSON] посилилася на обставини, викладені в первісному позову [PERSON] , а також на ту обставину, що двох з матір`ю, позивачем у справі, прийняв спадщину за законом після смерті батька, якому належав спірний будинок. В подальшому після смерті позивача [PERSON] та залучення третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] в якості право наступника позивача, [PERSON] уточнив і доповнив позовні вимоги (предмет позову) та відповідно до поданих заяв, що надійшли до суду 21.08.2020 (т.2 а.с.127-130) та 23.07.2021 (т.2 а.с.213-216) просив : визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.05.2014 №2-2758 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , видане державним нотаріусом Бориспільського районної державної нотаріальної контори Київської області, на ім`я [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ); скасувати запис про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20.05.2014 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 363993432208, індексний номер: 13159703); визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - та складається з житлового будинку літер «А-І», літньої кухні «В», сараю «Д», вбиральні «Е», воріт «№4», замощення «№1», колодязя «К». 26.12.2018 представником відповідача за позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] - [PERSON] адвокатом Синяченкоа В.П. подано відзив з проханням відмовити у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на спірне домоволодіння (т.2 а.с.23-25). Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначає, що [PERSON] проживав разом із батьками в спірному домоволодінні і прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а тому має право на прийняття участі у спадкуванні частки у спільному спадковому майні. Ухвалою від 07 жовтня 2018 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху (т.1 а.с.77-78). Ухвалою від 27 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 82-83). Ухвалою від 19 квітня 2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі до Розгляду Верховним Судом цивільної справи №359/3236/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Іванківської сільської ради, Бориспільської районної ради про визнання часткового незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право н власності на будинок та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (т.1 а.с.96-97, 101). Ухвалою від 19 квітня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та витребувано з Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи №173/2006, відкритої щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (т.1 а.с.98-99). Ухвалою від 17 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у даній цивільній справі до розгляду іншої цивільної справи зі заявою [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини (т.1 а.с.209-211, 225-226). Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 17 жовтня 2018 року, задоволено клопотання позивача [PERSON] про допит свідків : [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.212-213,227-228). Ухвалою від 17 жовтня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (т.1 а.с. 232). Ухвалою від 30 січня 2019 року було зупинено провадження у даній цивільній справі до залучення до участі у справі правонаступників [PERSON] , яка померла [INFO] , подану третьої особою [PERSON] заяву про залучення його до участі у справі правонаступника позивача - залишити без задоволення, як подану передчасно, до спливу визначеного чинним законодавством строку для прийняття спадщини (т.2 а.с.40-42, 53-54). Ухвалою від 18 вересня 2019 року було поновлення провадження у справі (т.2 а.с.62). Ухвалою від 06 лютого 2020 року заучено в якості правонаступника померлої [PERSON] , позивача у даній цивільній справі, її спадкоємця за заповітом та третю особу із самостійними вимогами - [PERSON] (т.2 а.с.108-110). Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 08 вересня 2020 року, суд повернувся до стадії підготовчого засідання (т.2 а.с.135-136). Ухвалою від 13 січня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (т.2 а.с. 182). Ухвалою від 20 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху (т.2 а.с.205-207). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити. Вважали, що відповідачі не набули права спадщину на спірне домоволодіння, і обставини, які це підтверджують, були встановлені рішеннями суду, які набрали законної сили, а також в ході судового розгляду цієї справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечувала проти позову та просила відмовити в задоволенні з урахуванням тих обставин, що на думку відповідача спірний будинок був побудований батьками відповідача [PERSON] та спадкодавця [PERSON] , а також, що мати відповідача [PERSON] проживала у спірному будинку на момент смерті свого чоловіка [PERSON] , а також на момент смерті її сина - спадкодавця [PERSON] та прийняла спадщину, а тому ані позивачка [PERSON] ні її син та спадкоємець [PERSON] не могли успадкувати цілий будинок після смерті їх чоловіка та батька [PERSON] . Також вважає, що відповідач [PERSON] , який був зареєстрований у спірному будинку, прийняв спадщину після померлого батька - [PERSON] , що також має враховуватися судом. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечував проти задоволення позову в частині визнання права власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за позивачем, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину після смерті обох батьків: померлого спадкодавця [PERSON] та позивача [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків : [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, витребувані спадкові справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] та чоловік покійної позивачки [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується долученими до матеріалів цивільної справи копіями свідоцтва про смерть [PERSON] Серії [NUMBER] , свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] Серії [NUMBER] , свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] , свідоцтва про народження [PERSON] Серії [NUMBER] (т.1 а.с.11,9,196, т.2 а.с.104). Після смерті [PERSON] у Бориспільській районній державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа №173 (т.1 а.с.127-136). З матеріалів спадкової справи встановлено, що 14.03.2006 року позивачем [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іванківське», розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, та майновий пая у колективному сільськогосподарському підприємстві «Іванківське» (т.1 а.с.128). За змістом поданої заяви зазначено, що спадщину його довірительниця прийняла шляхом постійного проживання разом із померлим. На підтвердження факту спільного проживання до нотаріальної контори було подано довідки виконавчого комітету Іванківської сільської ради , видані у 2005 році за №№1848 та 1003, за змістом яких зазначено, що [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] з 1942 року по день його смерті, а також, що [PERSON] постійно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] з 1964 року по даний час (т.1 а.с.132). 14.03.2006 державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Черненко Н.Б. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі №1-383, за змістом якого зазначено, що спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина - [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іванківське», розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, та майновий пая у загальному пайовому фонді КСП «Іванківське» (т.1 а.с.128). Суд звертає увагу, що згідно з Дорученням, посвідченим 07.03.2006 секретарем виконкому Іванківської сільської ради Феніною С.М., на підставі якої позивач [PERSON] представляв в Бориспільській районній державній нотаріальній контрі свою матір [PERSON] , зазначено, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (т.1 а.с.132-на звороті). Ця обставина, що позивач [PERSON] був зареєстрований та на момент смерті батька - спадкодавця [PERSON] проживав за однією зі спадкодавцем адресою по [ADDRESS] , підтверджується також даними його паспорта [NUMBER] , виданого 21 червня 2002 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області (т.2 а.с.89), а також Довідкою, виданою 01.08.2018 за №1206 Виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області (т.1 а.с.159). Так, за змістом вказаної довідки згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 31.07.2018 року та погосподарського обліку сільської ради її син [PERSON] , [INFO] на проживає з 1988 року та був знятий -2.10.2015 року з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстровані та проживають: заявник [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.159). Крім того, за змістом Довідок, виданих 09.07.2018 за №723 та 23.04.2018 за №424 Іванківською сільською радою Бориспільського району Київської області згідно погосподарської книги №14 на 2001-2005 роки разом із [PERSON] в Ѕ частині будинку по [ADDRESS] були зареєстровані: дружина - [PERSON] , 1946 р.н., син - [PERSON] , 1964 р.н., син - [PERSON] , 1966 р.н.; мати [PERSON] - [PERSON] ,1912 р.н., була зареєстрована в іншій Ѕ частині будинку по день смерті [INFO] (т.1 а.с.149,150). Ці ж обставини, що на момент смерті [PERSON] з ним проживали його дружина [PERSON] та син [PERSON] , а також, що [PERSON] після призову в армію, з кінця 1980-х за місцем реєстрації по [ADDRESS] не проживав, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] .. Встановлено, що 19 лютого 1990 року на ім`я [PERSON] на підставі рішення виконкому Бориспільської районної ради народних депутатів №151 від 7 грудня 1989 року було видано Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] , зареєстроване Бориспільському міжміському бюро технічної інвентаризації 19 лютого 1990 року в реєстрову книгу №1 під реєстровим №218, а також в подальшому зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.09.2006. Визнано за [PERSON] (матір`ю відповідача [PERSON] ) право власності на жилий будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.17). В подальшому, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2008 року у цивільній справі №2-1794/2008 за позовом [PERSON] до Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та визнання права власності на домоволодіння, було задоволено позов у повному обсязі: визнано свідоцтво №218 від 19.02.1990 року про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] на підставі рішення Бориспільської районної ради №151 від 07.12.1989 року недійсним. Визнано за [PERSON] право власності на жилий будинок [ADDRESS] (т.1 а.с.43-44). Встановлено, що 17.07.2008 року на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2008 за [PERSON] було зареєстровано право власності на нерухоме майно ц Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом №19569376 від 17.07.2008 (т.1 а.с.31). [INFO] [PERSON] померла у віці 101 року (т.1 а.с.12). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 15 листопада 2005 року секретарем виконавчого комітету Іванківської сільської ради Феніною С.М. за реєстровим №288, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] (т.1 а.с.216). 20 травня 2014 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Скрипка А.О. було видано оспорюване Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі №2-2758, за змістом якого зазначено, що спадкоємцем майна [PERSON] , 1912 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , відповідач у справі, спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в співаників по [ADDRESS] (т.1 а.с.41). Право власності на спірний житловий будинок 20.05.2014 зареєстровано за відповідачем [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21850607 від 20.05.2014 (т.1 а.с.39). Підстава для реєстрації: свідоцтво про право на спадщину за законом №2758, видане 20.05.2014 (а.с.39). [INFO] померла [PERSON] , дружина померлого спадкодавця [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (т.2 а.с.90). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 18 січня 2017 року секретарем виконавчого комітету Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області Угро Н.П. за реєстровим №8, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не було і все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] , [INFO] (т.2 а.с.100). З матеріалів спадкової справи №2/2019, яка була відкрита у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г., встановлено, що 10.01.2019 позивачем [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері [PERSON] (т.2 а.с.88). Крім того, 01.03.2019 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] звернувся відповідач [PERSON] (т.2 а.с.102). Також встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року у цивільній справі №359/3236/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, Бориспільської районної ради Київської області про визнання частково незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, залишеним в силі Ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2017 року, в задоволенні позову було відмовлено. Ці рішення суду залишені без змін постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року (т.1 а.с.51-59, 60-63, 160-168). Так, за змістом Постанови Верховного Суду від 06 червня 2018 року (т.1 а.с.160-168) [PERSON] просила встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за заповітом після смерті [PERSON] (батька померлого спадкодавця [PERSON] ) на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] ; визнати недійсним рішення виконавчого комітету Іванківської сільської ради народних депутатів від 26 жовтня 1989 року в частині затвердження в списку жителів села Іванків, яким оформлено свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, надання [PERSON] будинку по [ADDRESS] ; визнати недійсним рішення виконавчого комітету Бориспільської районної ради народних депутатів від 07 грудня 1989 року за № 151 «Про оформлення права власності на житлові будинки громадянам села Іванків» в частині оформлення права власності на житловий будинок громадянам села згідно списку під № 244 [PERSON] по [ADDRESS] ; визнати свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 19 лютого 1990 року на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] , недійсним; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з житлового будинку літ «А-І», літньої кухні «В», сараю «Д», вбиральні «Е», воріт «№ 4», замощення «№ 1», колодязя «К». Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довела належними та допустимими доказами порушення її прав спадкоємця оформленням права власності на спірний житловий будинок за [PERSON] , оскільки право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у спадкодавців - [PERSON] та [PERSON] - у встановленому законом порядку не виникло. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року залишено без змін. В постанові Верховного Суду зазначено, що за змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями статей 549,554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також встановлено, що [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] не зверталася, спадкову справу заведено не було та свідоцтво про право власності на спадкове майно не видавалося. Суди встановили, що за спірним будинком після смерті [PERSON] доглядав його син [PERSON] . Після смерті батька він разом із своєю сім`єю здійснив добудову будинку та провів капітальний ремонт за рахунок власних коштів, в результаті чого загальна площа будинку збільшена до 100,7 кв. м. Крім того, у постанові Верховного суду зазначено наступне. 19 лютого 1990 року [PERSON] на підставі рішення Бориспільської районної ради № 151 від 07 грудня 1989 року отримав свідоцтво про право власності № [NUMBER] на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина за законом. 07 березня 2006 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , звернувшись із відповідною заявою до Бориспільської районної державної нотаріальної контори. 14 березня 2006 року [PERSON] отримала витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі як спадкоємець, а 02 жовтня 2007 року отримала витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Технічний паспорт № [NUMBER] на житловий будинок по [ADDRESS] виготовлений на ім`я [PERSON] . Згідно експлікації до плану будинку та його характеристики: загальна площа будинку 100,7 кв. м, житлова площа 28,5 кв. м. При житловому будинку є такі надвірні будівлі та споруди: погріб, літня кухня, сарай, вбиральня, ворота, огорожа, замощення, колодязь. 29 квітня 2010 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1200 га по [ADDRESS] , на якій розташоване спірне домоволодіння. Верховним Судом зазначено, що таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у позові [PERSON] , дійшли обґрунтованого висновку про те, що майно у тому вигляді, у якому було зареєстровано за [PERSON] та існує на момент розгляду справи, не належало за життя спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] , та про відсутність правових підстав для визнання недійсними рішення виконавчого комітету Іванківської сільської ради народних депутатів від 26 жовтня 1989 року та свідоцтва про право власності, виданого на ім`я [PERSON] [INFO] (т.1 а.с.160-168). Вищенаведені встановлені у судових рішеннях фактичні обставини щодо осіб, які є учасниками даної цивільної справи, не підлягають доказуванню та свідчать про те, що мати відповідача [PERSON] - [PERSON] не набула права на спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] на спірний житловий будинок по [ADDRESS] , і реєстрація за [PERSON] права власності на вказане домоволодіння у липні 208 року (т.1 а.с.51) відбулася на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2008 року, яке було скасоване рішенням апеляційного суду Київської області від 29 лютого 2016 року (т.1 а.с.45-50). Отже оспорюване Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 травня 2014 року (т.1 а..41), на підставі якого право власності на спірне домоволодіння [ADDRESS] було зареєстроване за відповідачем [PERSON] (т.1 а.с.39-40), видано на майно, яке не належало спадкодавцю [PERSON] , а було власністю спадкодавця [PERSON] , який сином померлої [PERSON] , чоловіком померлої позивачки [PERSON] та батьком позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що оспорюване Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 травня 2014 року за реєстровим №2-2758, видане на ім`я [PERSON] на спірний житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , є недійсним та підлягає скасуванню, оскільки порушує права позивача [PERSON] на спадщину, що була прийнята ним після смерті його батьків [PERSON] та [PERSON] . З цих же підстав підлягає скасуванню запис про державну реєстрацію права власності на спірний будинок за відповідачем [PERSON] . Так, за змістом статей 1220, 1222, 1270 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - дня смерті спадкодавця. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України, визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу вимог частини 5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі з урахуванням показів допитаних в суді свідків, у правдивості свідчень яких у суду відсутні підстави сумніватися, встановлено, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] (власника спірного житлового будинку) разом із з ним проживали і, таким чином, прийняли спадщину його дружина [PERSON] та його син, позивач у справі, [PERSON] . Відповідач [PERSON] , а також мати відповідача [PERSON] - [PERSON] , хоча і були зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем [PERSON] , проте разом із ним не проживали: мати спадкодавця [PERSON] проживала в іншій половині будинку, окремо від родини сина померлого [PERSON] , а син спадкодавця відповідач [PERSON] за місцем реєстрації з батьками не проживав. А тому, ані [PERSON] ані [PERSON] не прийняли спадщину після [PERSON] , який помер [INFO] . Доказів, які б спростовували вищенаведені висновки суду відповідачами надано не було. При цьому суд звертає увагу, що позивач [PERSON] від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк не відмовився, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, зокрема на спірний будинок. І той факт, що він, від імені матері [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини та земельну частку та майновий пай на спадкоємця за законом [PERSON] , не спростовує встановленого в судовому засіданні факту прийняття ним спадщини та не позбавляє позивача права на спадщину, яка належить йому з моменту її відкриття. Суд також звертає увагу, що померла спадкодавець [PERSON] , яка разом із сином позивачем [PERSON] прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] , не заявляла самостійних вимог щодо визнання за нею права на частку у спільному майні подружжя на спірний будинок, і таких доказів суду надано не було. А тому, як спадкоємці померлого [PERSON] за законом його дружина [PERSON] та його син [PERSON] набули право на спадщину в рівних частках по Ѕ частині жилого будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Крім того, встановлено, що відповідач [PERSON] не набув право на спадкування після смерті матері [PERSON] , оскільки спадкування відбулось за заповітом, складеним на користь позивача [PERSON] , та оскільки [PERSON] не має право на обов`язкову долю у спадщині. А тому право на спадщину, що була прийнята [PERSON] , але нею не оформлена у зв`язку з триваючим розглядом даної цивільної справи увійшло до складу спадщини, яку успадкував за заповітом позивач [PERSON] . Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції Постанови КМУ від 23 серпня 2016 року №553), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. З урахуванням викладеного, зважаючи на спір, що виник щодо права на спадкування та спадкового майна, а також встановлені судом обставини, щодо недійсності виданого відповідачу [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, прийняття спадщини спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволення позовних вимог та пропорційно до задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів, в тому числі що відповідач [PERSON] є належним відповідачем за двома позовними вимогами немайнового характеру про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права, а також відповідачі [PERSON] та [PERSON] є належними відповідачами за позовною вимогою майнового характеру щодо визнання права власності на спадковий будинок (сплачений судовий збір 1% від ціни позову - 2150 грн.), суд дійшов висновку з них на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору, а саме: з відповідача [PERSON] в розмірі 2419 гривень 80 копійок та з відповідача [PERSON] в розмірі 1075 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved