Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

11 листопада 2021 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Світловодський відділ Державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 2080 про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованості в сумі 18959грн. 86коп. за кредитним договором від 28 березня 2013 року № 1922/4271BCL1A, укладеного з ПАТ "Платинум Банк". За вказаним виконавчим написом, державним виконавцем Світловодського відділу Державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 65015982. Відповідач вважає оскаржуваний виконавчий напис таким, що вчинений з грубим порушенням діючого законодавства, і як наслідок, стягнення за вказаним виконавчим написом є неправомірним. Нотаріус не повідомив позивача про вчинення вказаного виконавчого напису та не з`ясував всі передбачені обставини. Враховуючи викладені обставини позивач змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року відкрито спрощене провадження по справі без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 65015982 яке знаходиться на виконанні у Світловодському відділі Державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що проводиться на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайлова за реєстровим номером 2080 від 16 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" заборгованості в розмірі 18959грн. 86коп., згідно кредитного договору від 28 березня 2013 року укладеного з ПАТ "Платинум Банк". 04 січня 2022 року представник відповідача ТОВ "Фінпром Маркет", подав до суду письмову заяву про визнання позову в частині визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення судових витрат в розмірі 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, а саме в сумі 454.00грн. судового збору за подання позивачем даної позовної заяви та 227,00 грн. сплачених позивачем при звернені до суду з заявою про забезпечення вказаного позову. (а.с. 38) Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду пояснення на позовну заяву. (а.с.38) Третя особа - Світловодський відділ Державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду пояснення на позовну заяву. (а.с.33) Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи згідно ст. 229 ЦПК України, наявні у справі докази та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Згідно наданої копії виконавчого напису підставою для його видачі є кредитний договір №1922/4271ВСL1A від 28 березня 2013 року, укладений позивачем з ПАТ "Платинум Банк" правонаступником усіх прав та обов`язків якого за вказаним договором, є ТОВ "Фінпром Маркет", якому ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20-ФК від 09 липня 2020 року, якому в свою чергу відступило право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі договору факторингу №20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу відступило право вимоги ТОВ "Фінансова Компанія "Бізнесфінанс" на підставі договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу ПАТ "Платинум Банк" відступило право вимоги на підставі договору факторингу №201407030-Г від 30 липня 2014 року. (а.с.12) У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 29 липня 2014 року по 16 липня 2020 року включно в сумі 18959грн. 86коп., в тому числі 50.00грн. - плата за вчинення виконавчого напису. (а.с.12) Постановою старшого державного виконавця Світловодського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Гончаренко Ірини Володимирівни від 02 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження №65015982 на підставі виконавчого напису № 2080 від 16 липня 2020 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованості в розмірі 18959грн.86 коп. (а.с. 11) Суд, вирішуючи даний спір виходить з наступного. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Позивач в обґрунтування позовної заяви посилається на те, виконавчий напис вчинений з грубим порушенням законодавства, без належних доказів розміру заборгованості та факту відступлення права вимоги, що свідчить про незаконність вчинення спірного виконавчого напису. Таким чином, вчинивши спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович не дотримався встановленої процедури, що потягло порушення законних прав позивача. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній вчинено з порушенням діючого законодавства та позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При зверненні до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., крім того позивачем сплачено судовий збір при зверненні до суду з заявою про забезпечення даного позову в розмірі 454,00грн., який останній просить суд стягнути з відповідача на його користь. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved