Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач 18.02.2021 р. звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є власником вказаної квартири відповідно до витягу з Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2021 року. У даній квартирі зараз проживають її матір [PERSON] , сестра [PERSON] та зареєстрований вітчим - [PERSON] , який після шлюбу з її матір`ю з 2009 року проживав та був зареєстрований в якості члена сім`ї. Відповідач 06.05.2017 року забрав всі свої речі та повідомив [PERSON] , що він йде проживати до іншої жінки. У листопаді 2018 року шлюб між ними було розірвано і він з цього часу в квартирі не з`являвся і його речей в квартирі немає. [PERSON] в даний час не спілкується з [PERSON] , на її прохання знятись з реєстрації в добровільному порядку не реагує. Відповідач не приймає участі в утриманні квартири, а тому позивач несе додаткові витрати з утримання квартири, а отже вимушена звернутись до суду. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила позовні вимоги задоволити та розглядати справу без її участі. Відповідач до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції з повісткою про виклик, а також шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті "Судова влада України". Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Треті особи [PERSON] та Димерська селищна територіальна громада у судове засідання не з`явились, надали заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі. Третя особа - Голова Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборна 65 А» смт. Димер [PERSON] до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції з повісткою про виклик. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 03 лютого 2022 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.05.2007 року серії [NUMBER] та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.08.2007 року серії ССЕ № 226686 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Це також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 244960921 від 18.02.2021 р. З довідки виконавчого комітету Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 17.02.2021 року № 183/02-25 видно, що у квартирі [ADDRESS] , який належить [PERSON] з 05.03.2009 року зареєстрований відповідач - [PERSON] . Згідно акту про фактичне проживання особи на території смт. Димер від 29.12.2021 року, який складений депутатом Димерської селищної ради Литвин Т.В. в присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але з травня 2017 року за даною адресою не проживає. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1-2 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. За ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Реєстрація відповідача у житловому будинку належному позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідач втратив право на користування квартирою [ADDRESS] , що належить позивачу, у зв`язку із відсутністю без поважних причин понад чотири роки, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 454, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved