Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, який в подальшому було уточнено, позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.11.1996 вона придбала житловий будинок [ADDRESS] та отримала за цією адресою реєстрацію. 15.04.2015 на ім`я [PERSON] реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0557 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зазначено адресу земельної ділянки: [ADDRESS] , та видано свідоцтво про право власності серія [NUMBER] . Також надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 15.04.2015 за серією ЕЕР 923267. У вересні 2015 року, після виготовлення нового технічного паспорту та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, [PERSON] звернулася до реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] . 13.10.2015 рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 25247355 їй було відмовлено в державній реєстрації права власності на будинок, мотивуючи тим, що в документах вказано різні адреси, а саме: адреса житлового будинку у договорі-продажу вказана [ADDRESS] , а адреса земельної ділянки під цим домоволодінням вказана [ADDRESS] . 24.09.2015 начальник архівного відділу Виконкому Криворізької міської ради на її звернення надав відповідь, що відповідно до рішення Криворізької міської ради XIII сесії XXIV скликання від 13.11.2003 № 1181 «Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, [ADDRESS] » та XXXI V сесії V скликання від 24.12.2008 № 2920 «Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, [ADDRESS] . Будь-яких інших копій рішень щодо перейменування [ADDRESS] надано не було. Крім того, в архівному фонді Редакції газети «Червоний гірник» є рішення виконкому Криворізької міської Ради депутатів трудящих від 28.10.1975 № 350 «Про впорядкування назв вулиць, площ та провулків», згідно з яким [ADDRESS] . Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.1996, серія ААВ № 336601, з зазначеною адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності на підставі письмових доказів по справі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Представник позивача адвокат Щербатюк В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити у повному обсязі. Голова виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Ратінов І.Г. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника виконкому, заперечень щодо вимог позивача не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.1996 та реєстраційного посвідчення від 29.11.1996 житловий будинок [ADDRESS] та отримала за цією адресою реєстрацію. У вказаних правовстановчих документах вулиця, на якій розташовано житловий будинок з господарчими спорудами, вказана як [ADDRESS] (а.с. 4-7, 9-11, 14). 15.04.2015 на ім`я [PERSON] реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0557 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та зазначено адресу земельної ділянки: [ADDRESS] , та видано свідоцтво про право власності серія [NUMBER] . Також надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 15.04.2015 за серією ЕЕР 923267 (а.с. 8, 12). У вересні 2015 року, після виготовлення нового технічного паспорту та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, [PERSON] звернулася до реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] . 13.10.2015 рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 25247355 позивачу було відмовлено в державній реєстрації права власності на будинок, так як у документах вказано різні адреси, а саме: адреса житлового будинку у договорі-продажу вказана [ADDRESS] , а адреса земельної ділянки під цим домоволодінням вказана [ADDRESS] (а.с. 18). 24.09.2015 начальник архівного відділу Виконкому Криворізької міської ради на звернення позивача надав відповідь, що відповідно до рішення Криворізької міської ради XIII сесії XXIV скликання від 13.11.2003 № 1181 «Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, [ADDRESS] » та XXXI V сесії V скликання від 24.12.2008 № 2920 «Про впорядкування назв мікрорайонів, майданів, площ, [ADDRESS] (а.с. 15). Крім того, в архівному фонді Редакції газети «Червоний гірник» є рішення виконкому Криворізької міської Ради депутатів трудящих від 28.10.1975 № 350 «Про впорядкування назв вулиць, площ та провулків», згідно з яким [ADDRESS] (а.с. 13). За таких обставин вбачається, що позивач не спроможна захистити свої права в позасудовому порядку шляхом внесення змін чи виправлень до договору купівлі-продажу від 18.11.1996, зареєстрованому в реєстрі за № 4-2769. Натомість, її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , у суду жодних сумнівів не викликає і підтверджується наведеними вище та дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи наріч (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 321\~цього Кодексу встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини «майном» може бути «наявне майно», або активи, включно з вимогами, стосовно яких заявник здатен довести, що він мав принаймні «правомірне очікування» дієвої реалізації його майнового права» (Див.: Malhous v. Czech Republic (dec.) [GC], no. 33071/96, ECHR 2000-XII; Draon v. France [GC], no. 1513/03, ECHR 2006-IX; Pressos Compania NavieraS.A. and Others v. Belgium, no. 17849/91, §§ 29-31, ECHR A332). Отже, придбавши на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.1996 житловий будинок з господарськими спорудами, позивач мала розумне сподівання, що нотаріусом вірно, без помилок та відповідно до вимог закону оформлений правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на нього. Відповідно до статті 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно частини 1 статті 27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» від\~01.07.2004\~№ 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, в тому числі, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи наведені обставини, очевидну необхідність дотримання балансу індивідуального та публічного інтересу, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими і її позов підлягає до задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved