Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити: -факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Євсуг Біловодського району Луганської області, є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , уродженки села Євсуг Старобельського району Луганської області, яка померла [INFO] ; -факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженки села Євсуг Старобельського району Луганської області, яка за життя була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , визначивши датою її смерті - [INFO] , місце смерті - місто Хрустальний, Луганської області, причина смерті - хронічна ниркова недостатність ІV стадії. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] вказала, що вона є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Хрустальний, Луганської області, причина смерті: хронічна ниркова недостатність ІV стадії. [PERSON] звернулася до Біловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) для проведення державної реєстрації смерті її сестри [PERSON] , але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що для державної реєстрації смерті був наданий документ, виданий на території, де органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та він не відповідає встановленій формі документів відповідно до чинного законодавства України та не є підставою для проведення державної реєстрації смерті. Також, в обґрунтування своїх вимог заявник вказала, що вона, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними сестрами, однак з наявних документів, які є у заявника, неможливо підтвердити родинний зв`язок з померлою у зв`язку з тим, що у свідоцтві про народження [PERSON] нерозбірливий текст. Заявник звернулася до Біловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з приводу видачі повторного свідоцтва про народження її сестри, але їй було надано відмову, у зв`язку з тим, що книги державної реєстрації актів про народження за 1939-1943 рік були передані на зберігання до Державного архіву Луганської області, а серед книг, які знаходяться на зберіганні у Державному архіві, актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Перевірити по іншим примірникам актових записів про народження не має можливості, так як вони знаходяться на території непідконтрольній українській владі у м. Луганськ. Встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті померлої особи відповідно до діючого законодавства України. Заявник [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , однак в посвідці про народження її сестри [PERSON] запис нерозбірливий, через тривалий період зберігання документу, посвідка видана у 1940 році. А також, що її сестра, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Хрустальний, Луганської області, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №17 від 15 січня 2021 року. Заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Біловодського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Старобільському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, згідно законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії Лікарського свідоцтва про смерть № 17 від 15 січня 2021 року смерть [PERSON] , [INFO] , настала [INFO] в м. Красний Луч, Луганської Народної Республіки. Причина смерті (мовою оригіналу): хроническая почечная недостаточность IV степени, хронический калькулезный пиелонефрит (а.с.15). Відповідно до копії фотокартки, зробленої з місця поховання встановлено, що (мовою оригіналу) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.30). Згідно витягу №00029637342 від 19 лютого 2021 року виданого Біловодський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) встановлено, що 19 лютого 1966 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , актовий запис №130 (а.с.13). Згідно посвідки серії [NUMBER] , яка була надана заявником у судовому засідання для ознайомлення встановлено, що [INFO] народилася (мовою оригіналу) [PERSON] , в графі батьки зазначено: батько (мовою оригіналу) - [PERSON] , мати (мовою оригіналу) - [PERSON] (а.с.14). Тобто [PERSON] , [INFO] , змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу на [PERSON] . Відповідно до ксерокопії сторінок паспорту серії [NUMBER] виданого 09 серпня 2002 року Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Євсуг Старобельського району Луганської області (а.с.11). Згідно ксерокопії паспорту серії [NUMBER] виданого 15 лютого 2001 року Біловодським РВ УМВС України в Луганській області та який належить заявнику [PERSON] , [INFO] встановлено, що остання уродженка села Євсуг Біловодського району Луганської області (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого (мовою оригіналу) 11 октября 1969 года Евсугским сельским советом Беловодского района Луганской области встановлено, що (мовою оригіналу) 11 октября 1969 года [PERSON] , 1949 года рождения и [PERSON] , 1950 года рождения, одружилися, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] , відповідний запис №25 (а.с.8). Тобто прізвище заявника [PERSON] до одруження - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого (мовою оригіналу) Евсугским рай ЗАГС встановлено, що (мовою оригіналу) 12 апреля 1950 года родилась [PERSON] , в графі батьки зазначено: батько (мовою оригіналу) - [PERSON] , мати (мовою оригіналу) - [PERSON] , відповідний запис №45 (а.с.7). Таким чином судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мають спільних батьків: батька - [PERSON] , матір - [PERSON] , а також місце народження обох є с. Євсуг. За вказаних обстави суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є рідними сестрами. Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання - ч. 1 ст. 316 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; - повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів;- повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов`яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов). Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Пунктом 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Таким чином судом було встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Хрустальний Луганської області. За вказаних обставин, суд вважає що заява [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення підлягає задоволенню, та вважає за можливе встановити: - факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Євсуг Біловодського району Луганської області та [PERSON] , [INFO] , уродженка села Євсуг Старобельського району Луганської області, яка померла [INFO] в м. Хрустальний, Луганської області, є рідними сестрами; - факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Євсуг Старобельського району Луганської області, яка за життя була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] в м. Хрустальний, Луганської області, причина смерті - хронічна ниркова недостатність IV стадії, хронічний калькульозний пієлонефрит.

Outcome: approved