Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 10.08.2021 р. і до повноліття сина. Позов обґрунтований тим, що дитина - [PERSON] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] , батько дитини - [PERSON] , не надає достатніх коштів на утримання сина, хоча працює неофіційно та більшість часту перебуває на роботі за кордоном - у Польщі, нещодавно придбав автомобіль, а тому має достатній дохід та реальну змогу сплачувати аліменти у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно. [PERSON] просить позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що він проживає у м. Бердичеві Житомирської області та не працює, у даний час важко влаштуватись на роботу, тим більше, за кордоном, відомості [PERSON] про те, що він працює за кордоном, є видумкою та нічим не підтверджуються, так само як і нічим не підтверджуються відомості про покупку ним автомобіля. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.06.2006 р. (а. с. 6). Зі змісту позовної заяви [PERSON] випливає, що дитина проживає з нею, з змісту відзиву випливає, що [PERSON] проти цієї обставини не заперечує. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення останнім повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати [PERSON] на утримання сина, Суд виходить з такого. У матеріалах відсутні будь-яки докази, на підставі яких Суд може з`ясувати обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України для визначення розміру аліментів, зокрема, обставини щодо доходу [PERSON] ( [PERSON] не подала будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] має достатній дохід та реальну змогу сплачувати аліменти у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, оскільки працює у Республіці Польщі). Однак Суд зважає на те, що [PERSON] є працездатною особою, що випливає зі змісту відзиву, у якому він не посилається на незадовільний стан здоров`я та інші обставини, які б перешкоджали йому працювати. Будучи працездатним, [PERSON] не позбавлений можливості працевлаштуватись та отримувати заробітну плату. У Житомирській області, де проживає [PERSON] , середня заробітна плата у грудні 2022 р. (остання наявні інформація на момент ухвалення рішення) становила 14 621,00 грн. на місяць (інформація про що є загальнодоступною у мережі Інтернет, зокрема, на таких ресурсах як https://minfin.com.ua, http://www.ukrstat.gov.ua). Тобто [PERSON] має можливість працевлаштуватись та отримувати у середньому 14 621,00 грн. на місяць, що після сплати обов`язкових платежів становитиме близько 11 550,59 грн. При цьому Суд враховує, що [PERSON] проживає у м. Бердичеві Житомирської області, тобто в одному з великих міст Житомирської області, яке є районним центром, що збільшує його можливість працевлаштуватись та отримувати заробітну плату у середньому розмірі у Житомирській області. На момент ухвалення рішення прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 481,00 грн., що встановлено статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік". Таким чином після витрачання коштів на своє утримання у мінімальному розмірі (2 481,00 грн.) у власності [PERSON] залишатиметься близько 9 069,59 грн. (11 550,59 - 2 481,00). Між тим, очевидно, що кошти у розмірі 2 481,00 грн. не забезпечать на належному рівні задоволення потреб [PERSON] , а тому останній витрачатиме на своє утримання більше коштів у 2 - 3 рази, тобто у середньому 6 202,50 грн., а відтак у його власності залишатиметься близько 5 348,09 грн. (11 550,59 - 6 202,50). З цих коштів (5 348,09 грн.) [PERSON] може платити аліменти на утримання сина у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, оскільки при цьому у його власності залишатиметься усього близько 8 550,59 грн. щомісячно на своє утримання, що більше ніж у 3,4 рази перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб (2 481,00 грн.), тобто дозволить йому утримувати себе більше, ніж на мінімальному рівні. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що аліменти [PERSON] на утримання сина мають бути визначені у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно. Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на кожну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 588,56 грн.

Outcome: partial