Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

В грудні 2021 року представник позивача звернулась до суду з позовною заявою до Бериславської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина у виді земельної ділянки. [PERSON] не залишив заповіту, не розпорядився належним йому майном. Спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після померлого [PERSON] є його син [PERSON] , інші спадкоємці пропустили строк прийняття спадщини та подали до нотаріальної контори заяви про те що звертатись до суду вони не будуть. Нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори Херсонської області заведена спадкова справа №186/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Однак [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним не надано документ що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Вказує що у державному акті на право приватної власності мала місце описка в написанні прізвища спадкодавця, зазначено « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Просить суд: 1) встановити факт належності [PERSON] який помер [INFO] державного акта на право приватної власності на землю серії ХС, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №436, який видано на ім`я « [PERSON] »; 2) визнати за [PERSON] [INFO] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,600 га, що розташована на території Максимо-Горківської (Степнянської) сільської ради Бериславського району Херсонської області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності тягне для позивача юридичні наслідки. Ухвалою суду від 30.12.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. У підготовчому судовому засіданні від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала. В підготовчому судовому засіданні від представника відповідача надійшла заява згідно змісту якої просила справу розглядати без його участі, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України та ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими з наступних підстав. У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії ХС від 01.03.1994 року, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №436, [PERSON] на підставі рішення сесії Максимо-Горківської сільської Ради народних депутатів від 27.11.1993 року №31 належить земельна ділянка площею 0,6 га, яка розташована на території Максимо-Горьківської сільської ради (а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.2021 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Степне Бериславського району Херсонської області, батьком вказаний [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в с. Степне Бериславського району Херсонської області (а.с. 12). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61912064 від 02.10.2020 року, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , Бериславською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №186/2020 (а.с.11). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.06.2021 року, земельна ділянка площею 0.600 га, кадастровий номер 6520686700:03:021:0025 належить [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування Максимо-Горківської сільської ради від 27.11.1993 року №31,\~ (а.с. 16). З листа завідувача Бериславської державної нотаріальної контори Третьякової О.М. №808/02-14 від 12.10.2021 року вбачається, що [PERSON] звернувся до Бериславської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,600 га, яка розташована на території Степнянської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Однак спадкодавцю неможливо видати вказане свідоцтво, оскільки ним не надано оригінал документу що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку. [PERSON] рекомендовано звернутись до суду для визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с. 13). Про втрату оригіналу державного акта на право приватної власності на землю серії ХС від 01.03.1994 року свідчить відповідне оголошення у друкованому засобі масової інформації. Позивач не має можливості одержати новий правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, враховуючи викладені обставини справи, вимоги закону та визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. Підстави для відмови в задоволенні позову відсутні.

Outcome: approved