Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована його колишня дружина [PERSON] , яка є відповідачкою по даній справі. Впродовж останніх двадцяти років відповідачка не проживає за місцем реєстрації, а саме у будинку, що належить позивачу. Реєстрація відповідачки у вищезазначеному будинку перешкоджає [PERSON] у реалізації його права на користування та розпорядження належним йому майном. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити та справу слухати у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини її неявки суду невідомі. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідачка належним чином повідомлялась про день, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без поважних причин і не повідомила причини неявки та не подала відзив на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Частина житлового будинку із надвірним будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 листопада 1976 року. Згідно копії будинкової книги та витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 1289 від 30.11.2021, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 19 березня 2000 року про, що зроблено актовий запис № 34, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Судом встановлено, що відповідачка - [PERSON] більше двадцяти років, без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] .

Outcome: approved