Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила суд: збільшити розмір аліментів , що стягуються за рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2010 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/5 частини на ј частини зі всих видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути на її користь понесені нею витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2010 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/5 частини всих видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, що на утриманні відповідача перебуває ще одна неповнолітня дитина 2000 року народження, яка на даний час є повнолітньою. Крім того на даний час матеріальний стан відповідача поліпшився, оскільки він отримав одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби і при цьому від сплати аліментів ухиляється. Також те, що [PERSON] , [INFO] досяг повноліття на утримання якого сплачувались аліменти. Разом з тим матеріальний стан позивачки погіршився, оскільки вона отримує мінімальну заробітну плату, змушена орендувати квартиру, оплачувати комунальні послуги. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що член родини відповідача отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.09.2021 було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.11.2021 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив наступні фактичні обставини справи. Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2010 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/5 частини всих видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, що на утриманні відповідача перебуває ще одна неповнолітня дитина 2000 року народження. (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.04.2009 у позивача народився син [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Моринської сільської ради від 05.05.2015 року №395/02-32 [PERSON] проживає з [PERSON] і син знаходиться на повному утриманні матері. (а.с.13). Відповідно до довідки про доходи №1 від 01.09.2021, виданої ФОП [PERSON] заробітна плата [PERSON] за період з 01.06.2021 по 31.08.2021 склала 14923,87грн. суми до до виплати. (а.с. 14). Як вбачається з договору оренди квартири від 01.01.2021 [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS] . Розмір орендної плати складає 2500грн. за один місяць, витрати за комунальні послуги орендар сплачує самостійно (а.с.15-16). Відповідно до довідки №97 від 09.09.2021 [PERSON] навчається в 7-Б класі Черкаської ЗОШ №15 (а.с. 19). Як вбачається з копії декларації [PERSON] останнім отримано 135544 грн. одноразової грошової допомоги при звільненні 29.10.2019 (а.с.20) Як вбачається з копії декларації [PERSON] останній має у приватній власності квартиру в м. Києві та у 2019 році отримав дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 246546грн. та пенсію в розмірі 6989грн.(а.с. 21-22). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів, позивач послалася на те, що у відповідача змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки при визначенні попереднього розміру аліментів суд виходив з того, що на утриманні відповідача перебуває ще одна неповнолітня дитина 2000року народження. На даний час зазначена дитина є повнолітньою і не перебуває на утриманні відповідача. Щодо матеріального стану позивачка вказала на отримання відповідачем заробітної плати, пенсії та значної суми одноразової матеріальної допомоги. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 року (справа № 565/2071/19, провадження № 61-9460 св 20) Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме досягнення повноліття дитиною, яка раніше перебувала на його утриманні, а також поліпшення матеріального стану є підставою для зміни розміру аліментів. Вказані у позові обставини відповідачем спростовані не були, правом на відзив останній не скористався. Також суд зауважує, що стягнення аліментів у розмірі ј частини заробітку відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що позивачка довела підстави позову про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.12.2010 року, то позов слід задоволити. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки при подачі позову про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору, у відповідності до ЗУ «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з цим судовий збір віднести за рахунок держави. Доказів понесення витрат на правову допомогу позивачем не надано.

Outcome: approved