Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщення, а саме - квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що квартира [ADDRESS] перебуває на балансі Мирненської селищної ради та належить до її комунальної власності. У приватну власність в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду нікому не передана. Позивач є наймачем даного житла на підставі ордеру № 3 від 02.03.2021, де мешкає разом зі своєю родиною. На даний час в квартирі крім членів родини позивача, зареєстровані й відповідачі, які з 01 жовтня 2020 року не проживають в ній, добровільно її покинули, особисті речі в квартирі відсутні. Відповідачі квартирою не цікавляться, в утриманні житла участі не приймають, комунальні платежі не сплачують. На сьогоднішній день наявність реєстрації відповідачів у спірній квартирі позбавляє позивача, як наймача житла, можливості здійснювати право користування ним, він вимушений здійснювати оплату комунальних послуг з розрахунку на всіх зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, тому звернувся з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 06.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи, призначено судовий розгляд. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідачів не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 11.01.2022 на адресу суду надійшла заява про можливість розгляду справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судова повістка направлялась за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв`язку з поміткою «адресат відсутній». На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає відповідача належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, про дату слухання справи повідомлений належним чином. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача та представника третьої особи про слухання справи за їх відсутності та в зв`язку з неявкою відповідачів фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. 02.03.2021 [PERSON] та його родині у складі 5 осіб, видано ордер № 3, на підставі рішення виконавчого комітету Мирненської селищної ради від 18.02.2021 № 9, на право заселення до квартири [ADDRESS] /а.с.10/. Відповідно до довідки № 702 від 27.07.2021, квартира [ADDRESS] перебуває на балансі Мирненської селищної ради Мелітопольського району Запорізької області і належить до комунальної власності територіальної громади, у приватну власність в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду нікому не передана. Квартиронаймачем даного житла є [PERSON] /а.с.7/. Як вбачається з довідки № 701 від 27.07.2021, виданої Мирненською селищною радою, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с.8/. Відповідно до довідки № 703 від 27.07.2021, виданої Мирненською селищною радою, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані але з 01.10.2020 до 09.07.2021 не проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з копії актів від 09.07.2021 та 01.10.2021, складених депутатом Мирненської селищної ради, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкають, їх особисті речі відсутні, що підтверджено сусідами [PERSON] та [PERSON] /а.с.13,14/ Згідно довідки № 26 від 27.07.2021 [PERSON] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проводить оплату комунальних послуг по особовому рахунку № [NUMBER] , заборгованості не має/а.с.15/. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Аналіз норм статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: не проживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин не проживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частина третя статті77 ЦПК України). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). За правилом ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з цивільним процесуальним законом, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. Так, позивач звернувся з позовом про визнанням такими, що втратили право користування житловим приміщенням відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Однак, як вбачається з довідки № 1025 від 09.11.2021, наданої Мирненською селищною радою, [PERSON] , [INFO] , знято з місця реєстрації за адресою [ADDRESS] , з 01 листопада 2021 року, що означає те, що останній втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають. Стосовно позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням слід зазначити наступне. Так, при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 454/2025/15-ц, провадження № 61-46621св18. В силу вимог ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум ВСУ у постанові від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Оскільки, як було встановлено судом, відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин, понад шість місяців, тому суд вважає, що така свідома поведінка відповідача, свідчить про втрату ним інтересу до такого жилого приміщення, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, і тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, абз. 2 п. 31, абз. 3 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial