Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач в липні 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить звільнити її від сплати заборгованості по аліментам та користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] за період з грудня 2017 року по 31.05.2021 року у розмірі 93 411,44 грн. Зменшити розмір аліментів з ј частин усіх видів заробітку боржника до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що судовим наказом від 19.01.2018 оку з неї було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частин всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття. 26.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. На момент винесення судового наказу вона перебувала у СІЗО м.Херсона з 20.04.2017 року. Заборгованість по аліментам утворилась під час перебування у СІЗО, оскільки вона не мала можливості працювати та відповідно сплачувати аліменти, що має істотне значення. Так аліменти були стягнути з неї без урахування матеріального стану та місця її перебування. На теперішній час вона перебуває у скрутному матеріальному стані в зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.08.2021 року прийнято до провадження цивільну справу, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 20.12.2021 року на адресу суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення з яких вбачається, що на виконанні відділу знаходиться виконавче провадження № 56053025 з виконання судового наказу № 766/22902/17 від 19.01.2018 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.06.2021 року складає 96 165,72грн. Розрахунок проводився із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості за місцем перебування виконавчого провадження та на підставі наявних матеріалів виконавчого провадження.(ч.2 ст.192, ч.2 ст. 195 СК України) Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника на адресу суду надійшла заява про підтримання позовних вимог, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, при вирішення позовних вимог покладалася на розсуд суду. Представник Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, повідомивши, що згідно довідки розрахунку борг станом на 14.01.2021 року становить 78 447,00грн. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що судовим наказом виданим 19.01.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області справа № 766/22902/17 з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частин всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного наказу, державним виконавцем Корабельного районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) 26.03.2018 року відкрито виконавче провадження № 56053025. Станом на 26.05.2021 року заборгованість по аліментам становить 90 892,60 грн. Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2021 року справа № 766/12883/17 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 307 ч.2, 3011 ч.1, 321 ч.1, 321 ч.3 КК України та призначено покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2017 року і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць з конфіскацією всього майна. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано [PERSON] в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.04.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вважати [PERSON] такою, що відбула покарання у виді позбавлення волі та звільнити її з-під варти в залі суду. З довідок відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків від 27.05.2021 року, 05.08.2021 року, 08.09.2021 року відсутні відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] , відсутні відомості про доходи позивача згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України. Згідно відповіді ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» № 24/6/4-4057 від 14.09.2021 року наданої на запит адвокату , [PERSON] 24.04.2017 року прибула до слідчого ізолятора. 07.05.2021 року звільнена із зали суду по відбуттю строку покарання. Утримуючись під вартою, залучалася до робіт з благоустрою слідчого ізолятора без оплати праці. Згідно довідки ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» № 24/6/4-4057 від 14.09.2021 року [PERSON] під час перебування в слідчому ізоляторі до оплачуваної праці не залучалась, заробітну плату не отримувала на особистий рахунок кошти не надходили. Згідно зі ст. 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні положення закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Відповідно п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 рокусуд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Враховуючи те, що [PERSON] з 24.04.2017 року до 07.05.2021 року знаходилася під арештом в ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», не мала можливості працювати, одержувати дохід та утримувати дитину, суд вважає, що заборгованість по аліментах, які стягуються на користь відповідача на утримання дитини - [PERSON] , 2010 року народження, у позивача виникла з підстав, що мають істотне значення, тому є підстави для звільнення позивача від часткової сплати заборгованості за аліментами, яка виникла за період її перебування під вартою та неотримання нею доходу за вказаний період. Щодо вимог про зменшення розміру аліментів, що стягуються, суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51КонституціїУкраїни та статтею 180СКУкраїни передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. В обґрунтування своїх позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, що стягуються позивачем зазначено лише про перебування на теперішній час у скрутному матеріальному стані, надавши відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків від 27.05.2021 року, 05.08.2021 року, 08.09.2021 року про відсутність доходів. Разом з тим, така обставина не є підставою для врахування при визначенні розміру аліментів в розумінні ст.182 СК України. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Окрім зазначених відомостей позивачем жодним чином не доведено підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача в мінімальній частці від доходу передбаченою законом. Вирішуючи заявлені вимоги, суд повно та всебічно дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, приходить до висновку, що на виконання вимог статей 12,81 ЦПК України позивач не надала суду допустимі та належні докази, що її матеріальний або сімейний стан унеможливлює виплату нею аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду. При встановлених обставинах, позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів на утримання дитини задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: уразі задоволення позову -на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з позивача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. за вимогу про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: partial