Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

21 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 09 березня 2017 року він уклав шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Чорноморському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 85. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Подружнє життя з відповідачкою не склалося. Шлюбні відносини з вони припинили з травня 2021 року, в зв`язку з тим, що відповідач виїхала з м. Чорноморська, мешкає за місцем реєстрації і підтримує стосунки з іншим чоловіком. На сьогоднішній день їх сім`я фактично розпалась, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і шлюб носить формальний характер. Подальше їх спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На примирення він не згоден і твердо вирішив розлучитися. Строк на примирення не потрібен. Тому він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 09 березня 2017 року у Чорноморському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 85. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від ньго надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, ніяких клопотань та заяв від неї не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09 березня 2017 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 85, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 09 березня 2017 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам позивача, адже позивач категорично налаштований на розірвання шлюбу, на примирення не згоден, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved