Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

23.09.2021 року позивач [PERSON] через представника звернувся до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третьою особою зазначивши Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкову М.В., і просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №19125, вчинений 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 59 859,09 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору за подачу позову у розмірі 908,00 грн., за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. було відкрите виконавче провадження № 63086862 про примусове виконання виконавчого напису №19125 від 21.08.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 59 859,09 грн. Постановою приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.09.2021 року за виконавчим провадженням №63086862 про примусове виконання виконавчого напису №19125 від 21.08.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 59859, 09 грн., звернуто стягнення на його заробітну плату за місцем його роботи та здійснюється утримання в розмірі 20% від заробітної плати. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса №19125 від 21.08.2020 року вчинено приватним нотаріусом Гораєм О.С. з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому він має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Так в ТОВ «Вердикт Капітал» він ніколи кредитів не отримував і жодних зобов`язань перед цією фінансовою компанією позивач не має. Ніяких повідомлень про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» стало правонаступником прав та обов`язків якоїсь фінансової чи банківської установи за отриманим кредитом позивач не отримував. Позивач вказує, що ним не було отримано письмової вимоги (повідомлення) ні від відповідача, ні від приватного нотаріуса, а тому він не визнає розмірів заборгованості, нарахованої ТОВ «Вердикт Капітал», у тому числі відсотків та комісії, оскільки позбавлений будь-якої інформації зі сторони стягувача щодо кредитних зобов`язань. У зв`язку з неінформуванням його про стан розрахунків за кредитним договором позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Отже, посилаючись на ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», приписи статей 15, 16, 18 ЦК України та підзаконні нормативні акти, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. 24.09.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заяву про забезпечення позову позивача [PERSON] , подану його представником у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрованого в реєстрі 21.08.2020 року, реєстровий №19125 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 59 859,09 грн., що здійснюється в межах виконавчого провадження №63086862, відкритого Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.09.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Призначено судове засідання. Разом з тим, 22.10.2021 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на законодавчі положення і висновки Верховного Суду, зокрема, щодо того, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Преліком, тому нотаріус не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, які в даному випадку були надані. Крім того, представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» надав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просить відмовити у задоволенні вимог позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на відсутність належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги і перерахунок коштів адвокату. В судове засідання 04.02.2022 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] - Жупинський М.А. подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання повторно не з`явився, надав відзив на позов, в якому висловив свою позицію з приводу позовних вимог. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовича вчинено виконавчий напис №19125 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому відступлено право вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», якому в свою чергу відступлено право вимоги від ПАТ «ПЛАТІНУМ БАНК», заборгованість за кредитним договором 865/5058LCLKA від 27.01.2014 року за період з 27.07.2020 року по 27.07.2020 року в сумі 59 209,09 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14691, 96 грн., прострочена заборгованість за комісією - 83,55 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 3677, 67 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн., строкова заборгованість за комісією - 280, 83 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 40475, 08 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0 грн. Також за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 650, 00 грн. Загальна сума до стягнення - 59859, 09 грн. (а.с.14). 21.09.2020 року Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. відкрила виконавче провадження №63086862 про примусове виконання виконавчого напису №19125 від 21.08.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 59 859,09 грн. (а.с.16-17) Також постановою від 23.09.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням №63086862 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.18-19). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. За приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені зазначеним вище Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В даному випадку оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21.08.2020 року, при цьому за змістом виконавчого напису заборгованість за кредитним договором 865/5058LCLKA від 27.01.2014 року стягується за період з 27.07.2020 року по 27.07.2020 року, тобто фактично не зазначений конкретний період виникнення заборгованості. Крім того під час судового розгляду відповідачем надано відзив, однак жодними доказами не доведено в суді факт надання нотаріусу на час вчинення виконавчого напису оригіналу нотаріально посвідченого договору, як і не надано відповідачем посвідчених належним чином договорів під час розгляду справи, що були підставою для вчинення виконавчого напису на підтвердження безспірності заборгованості та її розміру. Позивач дану заборгованість оскаржує, посилаючись на відсутність належних доказів укладення ним кредитного договору взагалі, в тому числі з відповідачем, і посилаючись на відсутність доказів попереджень його як щодо повідомлення про розмір заборгованості так і щодо розрахунку, що не спростовано в судовому засіданні. З огляду на викладене, позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Разом з тим, згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2021 року між адвокатом Жупинським М.А. та позивачем [PERSON] укладений договір №10/09-21 про надання правничої допомоги. Позивачем сплачено за надання правової допомоги суму у розмірі 2 000,00 грн., яка відповідає детальному розрахунку вартості правової допомоги та акту виконаних робіт, підписаному клієнтом та адвокатом і наданим суду, а також підтверджується копією квитанції, згідно якої адвокатом Жупинським М.А. прийнято від [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 10.09.2021 року 2000 гривень (а.с.25-31). З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, а також враховуючи заперечення з боку відповідача, які спростовані наданими суду доказами, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача, витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на користь позивача у розмірі 2 000,00 гривень, які вважає співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в загальній сумі 1 362,00 грн., що підтверджується платіжними документами (а.с.10, 36). Враховуючи викладене,

Outcome: approved