Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», [PERSON] про визнання договору недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що 20 листопада 2015 року між ним та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11475827000, відповідно до якого йому було видано кредит у розмірі 423593 гривні 98 копійок на споживчі потреби, погашення заборгованості за кредитним договором № 06/2006/фн-840 (10106223000) від 17 січня 2006 року, строком до 20 лютого 2030 року за процентною ставкою 20,9 % річних, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок в національній валюті. 20 листопада 2015 року також між ним та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання валютного кредиту, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості позичальника за договором про надання валютного кредиту. 20 січня 2006 року між ним та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань позичальником було передано в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] . Також, 20 листопада 2015 року між ним та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір іпотеки № 39780/2, відповідно до якого з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань позичальником було передано в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] . 20 листопада 2015 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 262655, відповідно до якого поручитель поручився перед банком за виконання зобов`язань позичальника перед банком, що виникли з кредитного договору в межах суми 423593 гривні 98 копійок. 20 листопада 2015 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 262655, відповідно до якого поручитель поручився перед банком за виконання зобов`язань позичальника перед банком, що виникли з кредитного договору в межах суми 211796 гривень 99 копійок. 27 листопада 2015 року банком було йому направлено Повідомлення про анулювання боргу, відповідно до якого було прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за договором про надання валютного кредиту, що станом на 27 листопада 2015 року становила 7435 доларів 51 цент США. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року стягнуто солідарно з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором в розмірі 494433 гривні 75 копійок. Рішення набрало законної сили. 16 листопада 2018 року фахівцем-економістом голови правління Організації громадської експертизи банківської послуги [PERSON] здійснено «Громадську експертизу банківської послуги». Відповідно до висновків цієї експертизи всі операції, пов`язані з поточним рахунком позичальника та здійснені банком без підписаного власноруч доручення позичальника, є незаконними, а сам процес укладання та підписання кредитного договору між банком та позичальником має численні порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Перевірити правильність розрахунків сплати заборгованості за кредитним договором згідно з графіком не видається за можливе у зв`язку із значними розбіжностями у визначенні розміру процентних ставок у кредитному договорі та у графіку. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11475827000 від 20 листопада 2015 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк». Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року виправлено описку в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 29 листопада 2018 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року виправлено описку в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року виправлено описку в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року. Постановою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року залишено без змін. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2029 року до участі у справ залучено [PERSON] в якості співвідповідача. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року до участі у справ залучено ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» в якості третьої особи. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначив, що між договором та Додатком № 1 до нього є суперечності щодо процентів. Між сторонами договору не досягнуто істотних умов договору. ПАТ «Укрсиббанк» ввело в оману позивача стосовно нарахування процентів, а тому оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним. Представник ПАТ «Укрсиббанк» проти задоволення позову заперечував, підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 89-95). Пояснив суду, що кредитний договір був укладений у письмовій формі відповідно до нормативних актів України та домовленостей сторін. Підписанням кредитного договору позивач підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту. Взаємні права та обов`язки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі. Крім того, 22 червня 2017 року Солом`янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11475827000 від 20 листопада 2015 року задоволено в повному обсязі. Зазначеним рішенням визначена заборгованість за кредитним договором та проценти. Рішення є чинним. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. З письмових пояснень представника третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що кредитний договір був укладений у письмовій формі відповідно до нормативних актів України та домовленостей сторін. Підписанням кредитного договору позивач підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту. Взаємні права та обов`язки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі. Крім того, 22 червня 2017 року Солом`янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11475827000 від 20 листопада 2015 року задоволено в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11475827000, відповідно до якого [PERSON] було видано кредит у розмірі 423593 гривні 98 копійок на споживчі потреби, погашення заборгованості за кредитним договором № 06/2006/фн-840 (10106223000) від 17 січня 2006 року, строком до 20 лютого 2030 року за процентною ставкою 20,9 % річних, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок в національній валюті (т. 1, а.с. 23-24). Позивач посилається на те, що 16 листопада 2018 року фахівцем-економістом голови правління Організації громадської експертизи банківської послуги [PERSON] здійснено «Громадську експертизу банківської послуги». Відповідно до висновків цієї експертизи всі операції, пов`язані з поточним рахунком позичальника та здійснені банком без підписаного власноруч доручення позичальника, є незаконними, а сам процес укладання та підписання кредитного договору між банком та позичальником має численні порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Перевірити правильність розрахунків сплати заборгованості за кредитним договором згідно з графіком не видається за можливе у зв`язку із значними розбіжностями у визначенні розміру процентних ставок у кредитному договорі та у графіку. У зв`язку з цим, просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11475827000 від 20 листопада 2015 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк». Як вбачається з умов кредитного договору, відповідач надав позивачу кошти на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Пунктом 2 ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Сторона позивача зазначає про те, що при укладенні кредитного договору банк ввів [PERSON] в оману стосовно нарахування процентів. Статтею 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Разом з тим, стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що на момент укладання спірного кредитного договору відповідач навмисно ввів позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що волевиявлення позивача на укладення кредитного договору підтверджується матеріалами справи та не спростовано останнім. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що укладений між сторонами кредитний договір є таким, що вчинений під впливом обману, є безпідставними та недоведеними. Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору. Встановлено, що позивач виступає стороною договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 11475827000 від 20 листопада 2015 року та його істотні умови погоджені сторонами, що підтверджується підписами [PERSON] та банку, зазначеними на останній сторінці спірного договору. Таким чином, вбачається, що позивач ознайомився та погодилася із усіма істотними умовами Договору та підписав його. Отже, оспорюваний кредитний договір визначений сторонами при укладенні договору, що є їх правом, та не суперечить вимогам закону. Крім того, заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11475827000 від 20 листопада 2015 року задоволено в повному обсязі, стягнуто заборгованість за договором у розмірі 494433 гривні 75 копійок (т. 1, а.с. 40-42). Зазначене заочне рішення набрало законної сили та є чинним. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У заочному рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року встановлено, що правомірними є вимоги ПАТ «Укрсиббанк» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11475827000 від 20 листопада 2015 року. В рішенні встановлено, що вимоги ПАТ «Укрсиббанк» ґрунтуються на вимогах закону і умовах укладеного сторонами кредитного договору. Вбачається, що правомірність вимог банку, а відповідно і чинність договору про надання споживчого кредиту № 11475827000 від 20 листопада 2015 року встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили. За таких обставин, суд вважає, що договір про надання споживчого кредиту було укладено та підписано сторонами відповідно до умов, визначених чинним законодавством України. Таким чином, підстав для визнання недійсним кредитного договору не вбачається. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed