Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , який після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , проживав один. Будучи особою похилого віку, останній потребував сторонньої підтримки та допомоги як фінансово так і по господарству. Відповідач по справі є сином померлого [PERSON] , однак за життя батька ніякої допомоги та підтримки йому не надавав, а, навпаки, постійно вчиняв з останнім конфлікти. В період часу з січня 2015 року по день смерті [PERSON] він разом з дружиною постійно підтримували [PERSON] матеріально та допомагали по господарству. 07 липня 2016 року приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Бреславською-Григорчак С.О. було посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме йому по закону на день смерті, заповів [PERSON] . До складу спадкового майна входить домоволодіння, яке складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 98,4 кв.м., житловою площею 80,8 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «З», гаража літ. «Є», навісу літ. «І», убиральні літ. «И», огорожі №1-4, колодязя №5, вимощення № І-ІІ, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка пл. 0, 0760 га., кадастровий номер 7321055100:01:002:0172, на якій розміщено вказане вище господарство. Постановою приватного нотаріуса Глибоцького районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Чернівецькій області Кінащук Н.М. № 15/02-31 від 28.01.2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів. Окрім цього, в документах наявні розбіжності в написані по батькові спадкодавця. На 3/8 частки зазначеного вище спадкового майна претендувала онука спадкодавця - [PERSON] , однак постановою Чернівецького апеляційного суду від 17.02.2021 року їй відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно. Враховуючи вище викладене, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності рішення №249-15/04 XV сесії Глибоцької селищної ради від 17 грудня 2004 року та державного акту серії ЯБ №196079 про право власності на земельну ділянку пл. 0,0760 га., кадастровий номер 7321055100:01:002:0172, що видані на ім`я [PERSON] , власнику [PERSON] , померлому [INFO] ; визнати за ним - [PERSON] , [INFO] , право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 98,4 кв.м., у тому числі житловою площею - 80.8 кв.м., літню кухню літ. «Б», сараї літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «З», гараж літ. «Є», навіс літ. «І», убиральню літ. «И», огорожу №1-4, колодязь №5, вимощення № І-ІІ, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за ним - [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянку пл. 0,0760 га., кадастровий номер 7321055100:01:002:0172, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 19 липня 2021 року ухвалою судді Глибоцького районного суду Чернівецької області відкрито провадження по даній справі. 24 вересня 2021 року представник [PERSON] - адвокат Ферік Р.М. направив до суду клопотання про залучення до участі у справі [PERSON] в якості співвідповідача. 24 вересня 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , жительку [ADDRESS] . 01 листопада 2021 року ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтвердили обставини, викладені в позові, просять суд задовольнити його в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи [PERSON] заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що його довірительці [PERSON] належать 3/8 частки у спадковому майні, а тому задоволення позову буде порушувати її права. В судовому засідання третя особа без самостійних вимог [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, вказувала, що їй належать 3/8 частки у спірному майні. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М. 01 жовтня 2009 року, згідно якого остання все своє майно заповіла [PERSON] , яка належним чином прийняла спадщину. Спадкоємцем, який має право на обов`язкову частку та який прийняв спадщину належним чином, був чоловік померлої [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу 07 липня 2016 року, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] позивач належним чином прийняв спадщину за заповітом. Із заявою про прийняття спадщини звертався також [PERSON] , проте на день смерті батька правом на обов`язкову частку в майні померлого він не володів. До складу спадкового майна входило домоволодіння, яке складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 98,4 кв.м., житловою площею 80,8 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Ж», «З», гаража літ. «Є», навісу літ. «І», убиральні літ. «И», огорожі №1-4, колодязя №5, вимощення № І-ІІ, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з постанови Чернівецького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 травня 1957 року. Дата побудови спірного на сьогодні нерухомого майна - 1974 рік. Зазначене майно було зареєстроване в Реєстрі права власності на нерухоме майно 12 березня 2007 року. Відповідно до ст. 22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Факт реєстрації права власності на нерухоме майно за одним із подружжям не спростовує презумпцію спільної сумісної власності подружжя на це майно. Зазначені висновки, серед іншого, викладені в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 462/518/18, провадження № 61-13422св19. Відтак, суд дійшов висновку, що спірне майно було спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а тому право на це майно перейшло як до спадкоємців чоловіка, так і до спадкоємців жінки. Такими відповідно до матеріалів спадкових справ є позивач по справі - [PERSON] та третя особі по справі - [PERSON] . При цьому у відповідача по справі [PERSON] будь які права та вимоги щодо спірного майна відсутні. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі № 756/2298/18 (провадження № 61-3976св21) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] зверталась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 спірного нерухомого майна. Відтак, саме вона не визнає право позивача на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] вцілому. Натомість, відповідач [PERSON] , процесуальний статус якого визначений позивачем, будь яких прав на спірне майно не заявляє. При цьому саме по собі подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті батька в шестимісячний строк не може свідчити про наявність на даний час спору між позивачем та ним щодо майна. У даній справі зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини справи, підтверджують, що даний спір існує між [PERSON] та [PERSON] . Під час підготовчого судового засідання судом, за участі позивача та його представника, обговорювалось питання щодо процесуального статусу [PERSON] при розгляді даної справи. Сторона позивача заперечувала щодо участі [PERSON] в справі. З огляду на положення ст. 51 ЦПК України, яка відображає принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійно, без згоди та клопотання про це позивача, залучити фізичну особу до участі в справі в якості відповідача чи замінити неналежного відповідача. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed