Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 3000 грн., починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. У своєму позові позивач вказала, що разом з відповідачем припинили шлюбні стосунки. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, являється пенсіонером, розмір пенсії дозволяє йому брати участь в утриманні доньки. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надіслала до суду заяву, згідно якої просила слухати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положення ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України регламентують, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст.191 СК України). Аналіз наведених норм у сукупному взаємозв`язку свідчить про те, що аліменти на утримання дитини стягуються із того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь другого з батьків, із ким дитина проживає на відповідній правовій підставі. Положеннями ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, ст.181, 182 Сімейного Кодексу України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та, з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 20 липня 2021 року шлюб було розірвано, від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Курячелозівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 01 вересня 2004 року(а.с.6). Донька - [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] та проживає разом з нею, батько участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, що підтверджено даними довідки №405 від 29 липня 2021 року, виданої Курячелозівським старостинським округом Кривоозерської селищної ради Миколаївської області (а.с.10). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не доведено, що він не може надавати матеріальної допомоги на утримання доньки, тому cуд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і доведені, та підлягають задоволенню повністю. При зверненні до суду позивач та відповідач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 "Закону України "Про судовий збір". Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.. На підставі приписів п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved