Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 24.02.2021 року ним, як позикодавцем, були надані грошові кошти у розмірі 13000,00 грн [PERSON] , як позичальнику, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів. Вказаною розпискою було встановлено строк повернення грошових коштів до 01.05.2021 року. Після спливу вказаного строку позивач неодноразово звертався до [PERSON] з усною вимогою виконати умови розписки та повернути кошти, однак відповідач не відреагував, зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув. З урахуванням вищевикладеного, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти в сумі 13524,08 грн, з яких: 13000,00 грн - грошові кошти, що були отримані відповідачем від позивача у якості позики; 340,30 грн - інфляційні втрати; 183,78 грн. - 3 % річних. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати по оплаті судового збору. Позивач заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Під час розгляду справи судом вирішено процесуальні питання: 05 листопада 2021 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 30 листопада 2021 року розгляд справи було відкладено з одночасним визнанням явки позивача в судове засідання обов`язковою, витребувано у позивача оригінал розписки про позику грошових коштів у розмірі 13000 грн. 23 грудня 2021 року допущено участь позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, а також зобов`язань є договори та інші правочини, що передбачено ст. 11, 626 ЦК України. Положеннями ст. 509 ч.1 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як вбачається з розписки [PERSON] від 24.02.2021 року, останній отримав в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 13 000,00 грн. Вказану суму зобов`язався повернути до 01.05.2021 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з неповерненням відповідачем грошових коштів за борговою розпискою від 24.02.2021 року, загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 13524,08 грн, з яких: 13000,00 грн - грошові кошти, що були отримані відповідачем від позивача у якості позики; 340,30 грн - інфляційні втрати; 183,78 грн. - 3 % річних. Згідно ст. 1049, ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповіно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або односторноння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Статтею 625 ч.2 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до положень ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позицію позивача, суд дійшов висновку, що [PERSON] надано достатньо доказів укладення між сторонами договору позики, наявності заборгованості по ньому, і з урахуванням того, що відповідач не повернув позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що були визначені сторонами, отже вони підлягає стягненню у судовому порядку. При цьому, вимога позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 % річних від простроченої суми та пені є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved