Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

В провадженні Київського районного суду м.Полтави перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Полтавської спеціальної школи №40 Полтавської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та зобов`язання виплатити невиплачену заробітну плату. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 11 січня 2022 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. 17 січня 2022 року представник позивача, адвокат Бибик В.А. звернувся до суду з заявою про розподіл судових витрат, у якій просив суд вирішити питання судових витрат шляхом стягнення з позивача вартості правничих послуг, наданих відповідачу в Київському районному суді м. Полтави, в сумі 8000 грн. В судове засідання представники позивача не з`явились. При цьому адвокат Бибик В.А. звернувся до суду з заявою про розгляд заяви за його відсутності. Позивач [PERSON] надав суду заяву про зменшення розміру витрат на правову допомогу, яку підтримав в судовому засіданні. Заслухавши позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 та 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Під час розгляду справи представник позивача Бибик В.А. відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомив суду, що протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення відповідачем будуть надані докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Цивільна справа №552/6298/21 розглядалась судом у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Рішення у справі ухвалено судом 11 січня 2022 року. Заяву про розподіл судових витрат разом з доказами судових витрат відповідача представник відповідача подав у встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк. Встановлено, що судові витрати відповідача складають 8000 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами: договором про надання правничої (правової) допомоги, що укладений 02 грудня 2021 року адвокатом Бибиком В.А. та Полтавською спеціальною школою №40, згідно пункту 4.1. якого розмір гонорару адвоката становить 8000 грн.; квитанцією №1/12 від 02 грудня 2021 року, згідно якої адвокатом одержано гонорар в розмірі 8000 грн. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц роз`яснила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (Постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Згідно долученого до матеріалів справи опису наданих правничих послуг Полтавській спеціальній школі №40 Полтавської міської ради по цивільній справі №552/6298/21, адвокатом відповідачу надані послуги, які відповідач прийняв: надання консультації з приводу предмету позову - 500 грн., вивчення судової практики ВС по даній категорії справ - 1500 грн., складання процесуальних документів по справі - 3000 грн., представництво інтересів клієнта в суді - 3000 грн. Позивач надав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у якому заперечив проти заявлених відповідачем до відшкодування судових витрат, зазначивши, що: вивчення судової практики ВС по даній категорії справ - 1500 грн. Позивачу незрозуміло, яку саме практику ВС вивчив адвокат в даній категорії справ, оскільки як йому відомо, жодна судова справа про відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, ще не розглянута Верховним Судом. Також вказана послуга не була зазначена в договорі про надання правової допомоги від 02.12.2021 року, тому відшкодуванню не підлягає; складання процесуальних документів по справі - 3000 грн. З процесуальних документів, адвокатом складений відзив на позовну заяву, який оцінений в 3000 грн., тому позивач вважає таку розцінку завищеною, з огляду на складність документу та витрачений час; представництво інтересів клієнта в суді - 3000 грн. У вказаній судовій справі відбулося лише два судових засідання, які відбулися в суді в межах м. Полтава в 10-15 хвилинній доступності, не розтягнуті по тривалості розгляду, сама справа не є складною, тому позивач вважає 3000 грн. завищеною розцінкою. Суд цілком погоджується з вказаними доводами позивача. Також суд звертає увагу на те, що спір між сторонами виник з трудових правовідносин. Вказана справа є справою незначної складності. Позивачем було заявлено лише дві позовні вимоги, одна з яких є похідною від другої. У справі судом було проведено лише два судових засідання, в одному з яких розгляд справи було відкладено. Крім того, враховуючи, що відповідачем є юридична особа, суд критично оцінює розрахунок наданих послуг в частині надання консультації вартістю 500 грн. Надання консультації одним представником відповідача іншому представнику відповідача не є тотожним наданню консультації адвокатом відповідачу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний крім іншого підвищувати свій професійний рівень. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Суд погоджується, що підготовка до будь-якої справи вимагає вивчення в тому числі судової практики Верховного Суду. Проте, з огляду на те, що дана справа виникла з трудових правовідносин, є справою незначної складності, суд не вважає обґрунтованим включення в розрахунок вартості наданих послуг вивчення адвокатом практики Верховного Суду. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. не є співмірними категорії справи, її незначній складності, обсягу виконаної у справі адвокатом роботи, та вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню відповідачу, до 3000 грн.

Outcome: approved