Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича від 06.04.2021 р. № 6635 про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 11060 грн (одинадцять тисяч шістдесят грн. 00 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Вердикт Капітал», таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що йому стало відомо, про те, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича від 06.04.2021 р. № 6635 про стягнення з нього заборгованості в сумі 11060 грн (одинадцять тисяч шістдесят грн. 00 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Вердикт Капітал», приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66647603 від 30.08.2021, згідно якого за кредитним договором № AG3740110 від 02.05.2019, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] , правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору № 22-08/19 та додаткової угоди № 2 про відступлення прав вимоги від 30.09.2019, сума повної заборгованості за період з 30.09.2019 по 05.04.2021 складає 11060 грн, основної винагороди приватного виконавця в розмірі 1106 грн, витрат на проведення виконавчих дій в сумі 274,84 грн. та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Однак [PERSON] вважає, що наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою у зв`язку з тим, що нотаріус не дотримався вимог законодавства, яким врегульовано процедуру та порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, а також він не отримував від відповідача будь-які грошові, кредитні кошти, а також не укладав кредитні або інші договори з відповідачем та іншими фінансовими установами, якими відступлено право вимоги відповідачу. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 9 грудня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] , адвокат Бобрищева І.Р., надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., в судове засідання не з`явився, поштове повідомлення про вручення судової повістки повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л., будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис № 6635, за яким приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. 30.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66647603 про звернення стягнення із [PERSON] на користь на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Вердикт Капітал», на підставі кредитного договору № AG3740110 від 02.05.2019, який було укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] , правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору № 22-08/19 та додаткової угоди № 2 про відступлення прав вимоги від 30.09.2019, заборгованості в розмірі 11060 грн, основної винагороди приватного виконавця в розмірі 1106 грн, витрат на проведення виконавчих дій в сумі 274,84 грн. та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 8-17). Крім того, судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства юстиції України № 1358/5 від 14.04.2021 анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13 серпня 2012 за № 8832 на ім`я [PERSON] (а.с. 18). Відповідно довіреності від 01 грудня 2021 року уповноважено начальника відділу «Кобеляцьке бюро правової допомоги» Кременчуцького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Бобрищеву І.Р. надавати [PERSON] безоплатну правову допомогу (а.с. 46). Згідно зі ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Пунктом 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», такими документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Окрім цього, як було з`ясовано при вивчені виконавчого напису, приватним нотаріусом Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис на підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», яким передбачено, що до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належить така форма договору, як кредитний договір. Вказаний пункт № 2 був включений до Переліку Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно з ч. 1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Тому постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року також втратив чинність з цього дня. Тобто з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Оскільки виконавчий напис, який є предметом спору в даній справі, вчинено 6 квітня 2021 року, тобто після визнання недійсною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, що свідчить про те, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, вже не чинні. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі та встановити й зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Отже, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до наступного. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене суд доходить до висновку про задоволення позову, оскільки спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, та статей 88, 89 Закону України "Про нотаріат".

Outcome: approved