Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 1988 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося. Постійні сварки та різного роду конфлікти, які відбувалися з ініціативи відповідача, призвели до погіршення стосунків між ними та розпаду сім`ї. Відповідач протягом тривалого часу чинив на неї фізичне та психологічне насильство, постійно принижував та ображав, проявляв свою агресію, завдавав тілесних ушкоджень. Сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Наміру зберегти сім`ю не має, вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем неможливим і таким, що суперечить її інтересам. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, пояснила, що відповідач упродовж всього подружнього життя чинив на неї фізичний та психологічний тиск, створив умови, які є неможливими для спільного проживання. У листопаді 2021 року він наніс їй тілесні ушкодження, з приводу чого вона зверталася до поліції та у зв`язку з чим залишила сім`ю та стала проживати окремо. Вважає, що подальше перебування з відповідачем у шлюбі суперечить її інтересам, зокрема її фізичному та психічному здоров`ю. Більше двох місяців вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Наміру зберегти сім`ю вона не має., наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що фізичного та психологічного тиску на дружину не чинив, вона залишила його близько двох місяців тому та стала проживати окремо. Вважає, що сім`ю можна зберегти за умови, якщо йому будуть повернуті кошти, які дружина витратила без його відома. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 1988 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне сімейне життя у сторін не склалося, різного роду непорозуміння та часті конфлікти між ними призвели до погіршення стосунків та розпаду сім`ї. Сторони тривалий час разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Враховуючи пояснення сторін, категоричну позицію позивача про те, що наміру зберегти сім`ю вона не має, наполягає на розірванні шлюбу, а також те, що примушування до шлюбу чи перебування у ньому є недопустими і таким, що суперечить положенням ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими і такми, що підлягають до задоволення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, суд вважає, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам позивача, що є підставою для розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved