Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Млинівського районного суду Рівненської області з позовом до Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, про тлумачення заповіту. Просила суд розтлумачити заповіт від 13 грудня 1998 року, посвідчений секретарем Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області 13.12.1999 року, зареєстрований в реєстрі під № 39, дублікат якого видано керуючою справами Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області 23.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі під № 40, наступним чином: майно, яке входить до складу спадщини - належне [PERSON] право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом серії РВ № 0194371, виданим Млинівською райдержадміністрацією 09 червня 1997 року, відповідає майну, а саме земельній ділянці, призначеній для ведення особистого селянського господарства та розташоване на території Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акта про право приватної власності на землю від 27.02.2003 року, виданого Млинівською райдержадміністрацією серії РЗ № 695222 на земельні ділянки: кадастровий номер 5623880500:03:008: площею 2,0699 га та кадастровий номер 5623880500:03:008:0543 площею 0,5152 га. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка на даний час знаходиться на території Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області і складається із земельної ділянки (паю). Позивач прийняла спадщину, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. За життя [PERSON] була власником земельної ділянки площею 2,59 га, що посвідчувалося державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 695222, виданим 27 лютого 2003 року Млинівською райдержадміністрації Рівненської області. 13 грудня 1999 року [PERSON] склала заповіт в Бокіймівській сільській раді, зареєстрованому в реєстрі під № 39, в якому на випадок смерті зробила розпорядження та заповіла позивачці сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0194371, виданий Млинівською райдержадміністрацією 09 червня 1997 року. На день смерті заповіт не змінено, не відмінено і не скасовано. Після звернення до приватного нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено у його видачі, оскільки відсутній документ, який посвідчує право на земельну частку (пай), а саме зазначений в заповіті сертифікат, а право власності спадкодавця на земельну ділянку посвідчується вищезазначеним державним актом. Згідно з витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка належала [PERSON] на підставі державного акта про право приватної власності на землю від 27.02.2003 року № 695222 земельна ділянка кадастровий номер 5623880500:03:008: площею 2,0699 га призначена для ведення особистого селянського господарства та кадастровий номер 5623880500:03:008:0543 площею 0,5152 га. Позивач вважає, що за своїм змістом розпорядження [PERSON] було спрямоване на те, щоб заповісти їй земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. 12 жовтня 2021 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 15 листопада 2021 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 16 грудня 2021 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області залучено до участі у даній цивільній справі № 566/1266/21 співвідповідачем [PERSON] . 10 січня 2022 року від представника позивача - адвоката Панчини П.Є. надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с. 63), у якій уточнив позовні вимоги та просив суд розтлумачити заповіт від 13 грудня 1998 року, посвідчений секретарем Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області 13.12.1999 року, зареєстрований в реєстрі під № 39 наступним чином: майно, яке входить до складу спадщини - належне [PERSON] право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом серії РВ № 0194371, виданим Млинівською райдержадміністрацією 09 червня 1997 року, відповідає майну, а саме земельній ділянці, призначеній для ведення особистого селянського господарства та розташоване на території Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акта про право приватної власності на землю від 27.02.2003 року, виданого Млинівською райдержадміністрацією серії РЗ № 695222 на земельні ділянки: кадастровий номер 5623880500:03:008:0488 площею 2,0699 га та кадастровий номер 5623880500:03:008:0543 площею 0,5152 га. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Панчина П.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву від 27.10.2021 р., у якій зазначив, що виконавчий комітет Бокіймівської сільської ради позовні вимоги визнає у повному обсязі і просить розглянути справу без їх участі (а.с. 29). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що він є рідним онуком померлої [PERSON] , яка залишила заповіт від 10.03.2009 року на його користь, вважає, що також має право на зазначену позивачем - його рідною сестрою, земельну ділянку. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] в с. Бокійма Млинівського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №695222 від 27.02.2003 року (а.с. 9) [PERSON] належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2,59 га, розташована на території Бокіймівської сільської ради. Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-5600966032014, дата формування 05.06.2014 р. (а.с. 10) [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,5152 га, кадастровий номер 5623880500:03:008:0543 для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акта від 27.02.2003 р. РЗ 695222, а також згідно витягу № НВ-5600966022014, дата формування 05.06.2014 р. (а.с. 13) їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,0699 га, кадастровий номер 5623880500:03:008:0488 для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акта від 27.02.2003 р. РЗ 695222. Із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про розгляд адвокатського запиту від 12.01.2022 року № 29-17-0.2-158/2-22 (а.с. 65) вбачається, що [PERSON] виданий державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 695222 від 27.02.2003 р. площею 2,59 га, взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0194371 від 16.07.1997 р. Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа, зареєстрована за номером у спадковому реєстрі 55775958, номер у нотаріуса 20/2014, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 67344517 від 17.11.2021 р. (а.с. 36), а також копією відповідної спадкової справи (а.с. 37-53). Постановою приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Феськової Н.П. від 24.06.2021 р. (а.с. 17) позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на сертифікат на земельну частку (пай) серії РВ №0194371, виданий 09 червня 1997 року, у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право на земельну частку (пай). При цьому у постанові зазначено, що [PERSON] надала заповіт, посвідчений від імені спадкодавця [PERSON] , 12 грудня 1999 року секретарем Бокіймівської сільської ради за № 40 на її ім`я, та державний акт на право власності на земельні ділянки, виданий на ім`я [PERSON] , серії Р3 № 695222, що не відповідає розпорядженню спадкодавця, оскільки спадкоємцю заповідано сертифікат на земельну частку (пай) серії РВ № 0194371, виданий 09.06.1997 р. Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області 13 грудня 1999 року, зареєстрованого в книзі реєстрації нотаріальних дій за № 40 (а.с. 55) [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: сертифікат на право на земельну частку (пай), серії РВ №0194371, виданий Млинівською райдержадміністрацією 09.06.1997 року заповідає [PERSON] . Позивач та її представник, із урахуванням уточнення позовних вимог, просить розтлумачити цей заповіт, вважаючи, що майно, яке входить до складу спадщини - належне [PERSON] право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом серії РВ № 0194371, виданим Млинівською райдержадміністрацією 09 червня 1997 року, відповідає майну, а саме земельній ділянці, призначеній для ведення особистого селянського господарства та розташоване на території Бокіймівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі державного акта про право приватної власності на землю від 27.02.2003 року, виданого Млинівською райдержадміністрацією серії РЗ № 695222 на земельні ділянки: кадастровий номер 5623880500:03:008:0488 площею 2,0699 га та кадастровий номер 5623880500:03:008:0543 площею 0,5152 га. Із матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 35-53) вбачається, що за життя [PERSON] на випадок своєї смерті, окрім зазначеного вище заповіту від 13 грудня 1999 року складала й такі заповіти: - заповіт, посвідчений 06 грудня 1999 року секретарем Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області Кулакевич Т., зареєстровано в реєстрі за № 36, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: 1/2 частина житлового шлакобетонного будинку, надвірні будівлі: хлів, льох, що знаходиться в с. Бокійма Млинівського району Рівненської області, земельну ділянку в розмірі 0,76 га заповідає [PERSON] ; - заповіт, посвідчений 10 березня 2009 року секретарем виконавчого комітету Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області Карп`юк Л.Ф., зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 5, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельні ділянки в розмірі 0,75 га - присадибну земельну ділянку в с. Бокійма та земельну ділянку, що надана їй для ведення особистого селянського господарства в с. Бокійма та 1/2 житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] заповідає її внукові [PERSON] , 1979 року народження. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , до приватного нотаріуса зверталися [PERSON] (а.с. 38) та [PERSON] (а.с. 43). [PERSON] (до одруження [PERSON] ) звернулася із заявою про відмову від належної їй частки спадщини за законом, що залишилася після смерті [PERSON] (а.с. 48). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи), яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Згідно статті 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Відповідно до статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Системний аналіз положень статей 213, 1256 ЦК України дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук тієї волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Таким чином, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а оцінивши на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку надані докази, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, не доведено, що складений [PERSON] пізніше заповіт від 10 березня 2009 року на користь [PERSON] , який в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, не охоплює спірної земельної ділянки. Ураховуючи вищевикладене, у задоволенні вимог [PERSON] про тлумачення заповіту, слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed