Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області, Акціонерного товариства "Державний ощадний банк", про зняття заборони на нерухоме майно - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого він є на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 вересня 2000 року, виданого Кривоозерською районною адміністрацією Миколаївської області від 25 вересня 2000 за [NUMBER], записано в реєстрову книгу за №3909. У державній реєстрації права власності на вказане майно йому було відмовлено, оскільки на житловий будинок накладено обтяження на підставі обтяження лист б/н від 06 червня 1995 року Кривоозерського відділення ощадбанку 3161, проте відповідно до повідомлення ТВБВ №10014/142 філії - Миколаївського обласного управління "Ощадбанк" у [PERSON] немає заборгованості перед банком, тому просив задовольнити позовні вимоги та скасувати обтяження №3382930. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач в судове засіданні не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив його задовольнити. Від представника відповідача АТ "Ощадбанк" до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими, вказував, що відомостей про наявність арештів та обтяжень на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , в банку не має. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Розгляд справи здійснювати без участі представника АТ "Ощадбанк". Представник Кривоозерської державної нотаріальної контори надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, рішення ухвалити на підставі наявних у справі доказів. Інші учасники справи причини неявки не повідомили. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними свідоцтва про право власності на житло від 22 вересня 2000 року, виданого Кривоозерською районною адміністрацією Миколаївської області від 25 вересня 2000 за [NUMBER], записано в реєстрову книгу за №3909(а.с.14). За даними Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №281100598, виданого 25 жовтня 2021 року встановлено, що на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] існує обтяження: заборона(архівний запис) за №3382930, зареєстрований 26 червня 2006 року реєстратором Кривоозерською державною нотаріальною конторою на підставі листа б/н від 06 червня 1995 року Кривоозерське відділення ощадбанку 3161, власником вказано [PERSON] (а.с.11-12). Розпорядженням Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №2р-ОД від 17 лютого 2016 року вулицю Радянська перейменовано на Урожайна. За положеннями ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Нормативні положення ст.391 ЦК України регламентують, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978 року №5, правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-26цс13 від 15 травня 2013 року зазначено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи, що позивач є законним власником будинку, будь-яка заборгованість перед банком у нього відсутня, банк претензій до позивача не має, на даний час відсутні документи, на підставі яких нотаріус або державний реєстратор мали би можливість зняти заборону на нерухомість в позасудовому порядку, тобто, орган, який наклав арешт, позбавлений законної можливості скасувати накладений арешт, заборона на нерухоме майно позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатись належним йому майном, оскільки наявність заборони чинить йому в цьому перешкоди, що грубо порушує гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами право приватної власності позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. На підставі ст.ст.321, 391 ЦК України,

Outcome: approved