Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач та його представник адвокат Арман В.М. 15.06.2021 звернулись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просять припинити стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] , щомісячно, на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 07.08.2020, що стягуються на підставі судового наказу, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 11.08.2020, по цивільній справі №310/5548/20, пр.2-н/310/605/20; звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами на користь відповідачки [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у вказаному розмірі з 07.08.2020 та відкликати судовий наказ, виданий Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 11.08.2020, по цивільній справі №310/5548/20, пр.2-н/310/605/20 із Бердянського відділу державної виконавчої служби у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). За змістом позову, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами у справі розірваний в судовому порядку на підставі рішенням суду від 09.06.2020. Після розірвання шлюбу сторони залишились проживати у спільному будинку [ADDRESS] разом із сином. 11.08.2020 у справі №310/5548/20, пр.2-н/310/605/20 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дитини [PERSON] . Стягнення відповідно до судового наказу постановлено розпочати з 07.08.2020 до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів здійснюється в межах виконавчого провадження ВП №63654637 з 18.11.2020. Проте, фактично після розірвання шлюбу вихованням та матеріальним утриманням дитини займається позивач. Відповідачка з літа 2020 року фактично постійно проживає у Арабській Республіці Єгипет, уклала шлюб із іноземцем. Витрат на утримання сина відповідач не здійснює. Крім того, позивач протягом останнього часу хворіє на онкологічне захворювання січового міхура, цукровий діабет, хронічний калькульозний пієлонефрит, кісти лівої нирки, атеросклеротичний кардіосклероз, перебував на стаціонарному лікуванні з 20.11.2019 по 27.11.2019 у зв`язку із оперативним втручанням, а також з 30.10.2020 по 02.11.2020 із тотожних підстав. Оперативне втручання та лікування вимагає значних витрат, що зумовлює наявність заборгованості зі сплати аліментів. Позивач працює водієм у ФОП [PERSON] , що дозволяє йому нести витрати з утримання сина. З підстав, передбачених ст.180-182, 197, 273 СК України, враховуючи викладені обставини справи, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Справа перебувала в провадженні головуючого судді Мороки С.М. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2021 передана в провадження головуючого судді Вайнраух Л.В. Ухвалою судді від 07.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк із дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Ухвалою суду від 17.11.2021 клопотання представника позивача адвоката Армана В.М. про витребування доказів задоволено, в порядку витребування доказів зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати інформацію щодо перетину кордону України громадянкою України [PERSON] , а саме, дати про виліт (виїзд) з території України та приліт (приїзд) на територію України за період з 01.05.2014 по 31.03.2017. Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби України від 25.11.2021, інформації за період з 25.11.2016 по 31.03.2017 (в межах п`ятирічного строку зберігання даних) в базі даних не виявлено. Ухвалою суду від 13.12.2021 повторне клопотання про витребування доказів сторони позивача задоволено, в порядку витребування доказів зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати інформацію щодо перетину кордону України громадянкою України [PERSON] , а саме, дати про виліт (виїзд) з території України та приліт (приїзд) на територію України за період з 01.01.2020 по час виконання ухвали. Ухвала суду виконана 19.01.2022. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було за відсутності відповідних клопотань. Зустрічної позовної заяви до суду не надходило. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали доводи позовної заяви, просили задовольнити позовні вимоги. Обізнані із порядком визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Позивач не заперечував з приводу участі відповідачки у витратах на утримання та забезпечення потреб дитини сина [PERSON] , підтвердив, що [PERSON] повернулась до України 26.01.2022. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що частково визнає позовні вимоги в період з 06.06.2021, адже повернулась до України 26.01.2022, напередодні судового засідання. Під час оперативних втручань, які здійснено позивачу, перебувала вдома із сином. Підтримувала матеріально позивача, виконувала батьківські обов`язки матері. Надсилала грошові перекази, коли перебувала за межами України, зокрема, несла витрати на випускний дитини, опікувалась проходженням медичної комісії тощо. Позивач аліменти на виконання судового рішення не сплачує, має заборгованість, проте, частково бере участь в забезпеченні сина. Стягнення аліментів відбувається у межах виконавчого провадження. Від надання строку на підготовку до розгляду справи відповідач у судовому засіданні відмовилась, адже може залишити територію України у справах, пояснила, що строк на подання відзиву їй не потрібен. Представник третьої особи державний виконавець Паскарь К.М. відповідно до клопотання від 26.01.2022, вх.№ від 27.01.2022, просить розглянути справу за його відсутності. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню частково у зв`язку із таким. Судом встановлено, що сторони з 17.08.1991 до 10.07.2020 перебували у зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.08.1991, копія рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.06.2020, яке набрало законної сили 10.07.2020, у цивільній справі №310/5414/19, пр.2/310/271/20, https://reyestr.court.gov.ua/Review/89688934). Вказаним рішенням суду встановлено, що сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Так,\~встановлено й відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що сторони у справі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №831 від 26.12.2003), що на час розгляду справи досяг повноліття. Згідно з витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.11.2004. Відповідно до довідки голови вуличного комітету №14 від 12.06.2021, виданої [PERSON] , він мешкає по [ADDRESS] , має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] за даною адресою зареєстрована, але практично не мешкає. Реєстрація відповідачки також підтверджена відповіддю відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету БМР від 01.07.2021 на запит суду. Крім того, відомості щодо зареєстрованих осіб по [ADDRESS] підтверджено витягом з Реєстру територіальної громади м. Бердянська про склад зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб від 26.01.2022 №466. Згідно з судовим наказом у цивільній справі №310/5548/20, пр.2-н/310/605/20 від 11.08.2020, який набрав законної сили 11.08.2020, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 07.08.2020 р., до досягнення дитиною повноліття. Копія зазначеного судового рішення додана до позовної заяви та досліджені судом під час розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі судового наказу, заяви [PERSON] про його примусове виконання та відповідно до постанови державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління МЮ (м.Дніпро) Туманчиної Г.В. від 18.11.2020 відкрито виконавче провадження ВП №63654637, копія якої досліджена судом. Відповідно до наданих стороною позивача виписок із медичної картки №16861 та № [NUMBER] , у зв`язку із захворюванням сечового міхура, з 20.11.2019 до 27.11.2019 та з 30.10.2020 по 02.11.2020 [PERSON] госпіталізований, 20.11.2019 йому проведено операцію ТУР новоутворення сечового міхура, та 30.10.2020 ТУР біопсія сечового міхура. За даними довідки про доходи від 14.06.2021, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] працевлаштований на посаді водія автотранспортних засобів з 15.10.2010 та по час видачу довідки, заробітна плата (за вирахуванням податків) за період з грудня 2020 року по травень 2021 року становить 31\~864,79 гривень. Крім того, судом встановлено, що за даними Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91-1366/0/15-22-Вих. від 13.01.2022, надано витяг щодо перетинання державного кордону [PERSON] : період перебування у [PERSON] з 16.08.2020 по 28.08.2020; у Стамбулі з 16.01.2021 по 25.01.2021, у Каїрі з 08.04.2021 по 04.05.2021 та з 06.06.2021, даних про повернення відповідно до бази немає. Судом здійснено допит свідка спільної дитини сторін [PERSON] , який повідомив, що батьки в рівному обсязі, враховуючи наявні фінансові можливості, несуть витрати з його утримання, займаються його вихованням. Матір була присутня у періоди, коли батько перебував у лікарні, крім того, надсилала грошові перекази, надавала кошти на тренування, послуги репетиторів, одяг, зокрема, коли була поза межами України. З червня 2021 року матір не була вдома, адже перебувала за кордоном, він мешкає з батьком у спільному будинку батьків, [PERSON] повернулась напередодні судового засідання. До червня 2021 року мешкав з обома батьками за однією адресою. Має добрі родинні стосунки із обома батьками, між якими наявні певні непорозуміння. Від допиту інших свідків сторона позивача в судовому засіданні відмовилась. Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За положеннями ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положеннями ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до норми ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Отже, з досягненням віку 14-ти років у дитини з`являється право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Судове рішення про стягнення аліментів з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] на утримання дитини має виконуватись шляхом утримання щомісячних платежів із заробітної плати за місцем працевлаштування позивача, що й стало підставою звернення до суду, оскільки батько постійно мешкає з дитиною, має низку захворювань, що, на думку сторони позивача, є підставою для припинення стягнення аліментів з 07.08.2020 (дати, вказаної у судовому наказі від 11.08.2020) та звільнення від існуючої заборгованості. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, ч.8 ст.7 СК України, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Також, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 2,3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Також суд вважає за можливе за аналогією закону (ст.10 СК України) застосувати положення ч.1 ст.273 СК України, відповідно до якої якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до способів захисту, встановлених законодавчо, вказаних у ч.2 ст.18 СК України, до переліку віднесено й припинення правовідношення, а також його анулювання, припинення дій, які порушують сімейні права. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів (ст.192 СК України), визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та не встановлює чіткий перелік підстав припинення сплати аліментів. Натомість, відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Крім того, за положеннями ст.173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 432, 435 цього Кодексу (тобто, ні в межах позовного провадження). У даній справі суд дійшов висновку, на підставі досліджених у їх сукупності й взаємозв`язку наявних письмових доказів, показів свідка, що спільна дитина сторін [PERSON] мешкає за адресою реєстрації обох батьків, місце проживання не змінював. Суд вважає встановленим період з 06.06.2021 по 26.01.2022 (тобто, дату, що пізніше в часі, ніж досягнення [PERSON] повноліття - [INFO] ), протягом якого матір дитини перебувала за межами України, при цьому, продовжувала брати участь у фінансовому забезпеченні та вихованні сина. На час розгляду справи місце працевлаштування [PERSON] не підтверджено, проте, стороною позивача не заперечується її фінансової участі в покритті витрат, пов`язаних із навчанням та побутовими, особистісними потребами дитини. Актуальний стан здоров`я позивача, окрім двох періодів оперативного втручання, а також розмір його дійсних витрат на лікування, як і фактичні витрати обох сторін на утримання сина, на час розгляду справи належними та достатніми доказами не підтверджені. Розмір наявної заборгованості зі сплати позивачем аліментів на утримання сина на час розгляду справи письмовими доказами не доведений. Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, виходячи із загальних засад регулювання сімейних правовідносин, способів захисту сімейних прав, з огляду на відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, а також, встановлену судом обставину постійного проживання [PERSON] саме з 06.06.2021 разом із батьком, за місцем реєстрації, сплата позивачем [PERSON] аліментів на користь відповідачки на утримання дитини, що здійснюється на підставі судового наказу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.08.2020, підлягає безумовному припиненню з вказаної дати шляхом ухвалення відповідного рішення про задоволення позову в цій частині. При цьому, прийняття рішення щодо звільнення позивача від сплати заборгованості та відкликання судового наказу не є доцільним та не відповідатиме наведеним вище процесуальним нормам, а також положенням сімейного законодавства. Так, [PERSON] може скористатись правом на подання до суду заяви в порядку ст.173, 432, 435 ЦПК України про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в частині аліментів за період з 06.06.2021 по дату досягнення сином повноліття ( [INFO] ). На підставі наведеного суд вважає вимоги позивача обґрунтованими у вказаній частині, проте, щодо звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами на користь відповідачки [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] з 07.08.2020 та відкликання судового наказу, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області 11.08.2020, по цивільній справі №310/5548/20, пр.2-н/310/605/20 із Бердянського відділу державної виконавчої служби у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), встановлено підстави для відмови. Як передбачено ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Тому, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідачки на користь позивача судовий збір у сумі 454,00 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог та враховуючи суму сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: partial