Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] (далі - [PERSON] позивач) звернулась до суду з позовом до Зеленського ліцею Ковельської міської ради Ковельського району Волинської області (далі - відповідач), третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - третя особа), в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ від 08.11.2021 №31-к/тр «Про відсторонення від роботи [PERSON] », зобов`язати поновити умови трудового договору, шляхом допущення на робоче місце та не перешкоджати виконувати трудові обов`язки на посаді вчителя математики Зеленського ліцею Ковельської міської ради Ковельського району Волинської області та стягнути середньомісячний заробіток за час її вимушеного прогулу за період з 08.11.2021. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює у Зеленському ліцеї Ковельської міської ради на посаді вчителя математики. У зв`язку з відмовою надати директору Ліцею відомості щодо наявності або відсутності у неї будь яких щеплень, оскільки ця інформація є його медичною таємницею, а директор Ліцею не уповноважений змушувати її на розкриття цієї таємниці, наказом директора Ліцею від 08.11.2021 №31-к/тр її відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від COVID-19. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки жодним законом не встановлено порядок відсторонення від роботи працівників, які відмовились від щеплень, або від надання відомостей щодо щеплень. Відсутні правові підстави у роботодавця примушувати працівників вакцинуватися від коронавірусної хвороби COVID-19 та/або притягати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вакцинуватися від цієї хвороби, або від надання відомостей щодо щеплень. Відповідач мав правові механізми для переведення її на дистанційну роботу, що принаймні, не мало б таку грубу форму порушення її прав. Зазначає, що відсторонення її від роботи є втручанням у її приватне та професійне життя, що є несумісним зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, такі дії директора Ліцею є грубим порушенням її конституційних прав та має ознаки перевищення службових повноважень. Позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ директора Зеленського ліцею Ковельської міської ради від 08.11.2021 №31-к/тр про відсторонення від роботи та зобов`язати відповідача поновити умови трудового договору шляхом допущення її до роботи та стягнути середній заробіток з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 885 грн 98 коп. за весь час відсторонення, Стислий виклад заперечень відповідача. У відзиві на позовну заяву відповідач прохає відмовити у задоволені позову, з таких підстав. 23.10.2021 керівник Зеленкього ліцею Ковельської міської ради Мартинюк Р.Б. ознайомив [PERSON] під особистий підпис з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 07.10.2021 за №1306/36928, яким затверджено перелік професій та організацій, працівники яких підлягають обов`язковій вакцинації проти COVID-19. 01.11.2021 керівник Ліцею вручив [PERSON] повідомлення №30 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19», у якому вказано про необхідність надання документу, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання до вакцинації проти COVID-19, з повідомленням позивач ознайомилась під особистий підпис.08.11.2021 керівником Ліцею було видано наказ №67 про створення комісії для складання актів щодо відсторонення та поновлення на роботі працівників і цього ж дня було складено акт про те, що станом на 08.11.2021 [PERSON] відмовилась або ухилилась від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, у зв`язку з чим було видано наказ №31-к/тр від 08.11.2021 «Про відсторонення від роботи [PERSON] », остання була ознайомлена з наказом під особистий підпис. Третя особа: Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради пояснень щодо позову не подала. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 07.12.2021. 10.12.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 23.12.2021 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження викликом сторін. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Також, даною ухвалою залучено в справі у якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради та надано строк для подання пояснень щодо позову. В судове засідання позивач не з`явилась, попередньо подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Зеленського ліцею Ковельської міської ради Ковельського району Волинської області,в судове засідання не з`явився, попередньо подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволення позову. Представник третьої особи - Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради в судове засідання не з`явилась, попередньо подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги не визнає. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно із копією трудової книжки [NUMBER] позивач [PERSON] з 15.09.1999 працює вчителем математики у Зеленському ліцеї Ковельської міської ради. Наказом директора Зеленського ліцею Ковельської міської ради від 08.11.2021 №31-к/тр [PERSON] відсторонена від роботи з 08.11.2021 на час відсутності щеплення від COVID-19 чи медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19 без збереження заробітної плати. Підстава наказу: - повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 №30 від 03.11.2021; акт №1 про відмову або ухилення від проведення щеплення проти COVID-19 від 08.11.2021. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. У Конституції України проголошено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10. 2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене. Водночас право на працю може піддаватись обмеженням. Згідно зі статтею 46 КЗпП України допускається відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. У законодавстві відсутнє чітке визначення поняття відсторонення від роботи. За своїм змістом це призупинення трудових відносин, яке не пов`язане із дисциплінарним проступком особи, а полягає у тимчасовому увільненні працівника від виконання трудових обов`язків з метою відвернення та/або попередження негативних наслідків. Зокрема, з метою запобігання виникненню і поширенню інфекційних захворювань, небезпечних для населення, законодавство України про охорону здоров`я передбачає відсторонення від роботи у разі необґрунтованої відмови або ухилення працівника від обов`язкового щеплення. Так, у статті 30 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII закріплена можливість запровадження щодо окремих особливо небезпечних інфекційних захворювань проведення обов`язкових медичних оглядів, профілактичних щеплень, карантинних заходи в порядку, встановленому законами України. Спеціальними законами у цій сфері є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ (далі - Закон №1645-ІІІ). Частинами першою та другою статті 12 цього Закону визначено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до: зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відтак, Закон №1645-ІІІ регулює кілька важливих у цій справі питань: 1) до обов`язкових профілактичних щеплень віднесені ті, які включені до календаря щеплень, а також ті, що запроваджені проти поширення інфекційних хвороб. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 25.02.2020 №521 до Переліку особливо небезпечних інфекційних хвороб, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 липня 1995 року № 133, включений «COVID-19». 2) перелік працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, тобто Міністерством охорони здоров`я ( МОЗ). Згідно із Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. 3) працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт: - у разі ухилення чи відмови від обов`язкового щеплення, - та у порядку, встановленому законом. На час винесення оскаржуваного наказу, як і на даний час, порядок відсторонення від роботи працівників через ухилення чи відмову від проходження обов`язкового профілактичного щеплення законом не врегульований. Законодавство України з цього питання містить лише кілька окремих положень: порядок і терміни проведення профілактичних щеплень, в тому числі обов`язкових, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (частина третя статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24.02.1994 №4004-ХІІ); профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків (частина шоста, сьома статті 12 Закону №1645-ІІІ); для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, інший визначений медичний працівник, в усній або письмовій формі запрошують до закладу охорони здоров`я або до місця надання медичних послуг осіб, які підлягають щепленню у день, визначений для проведення щеплень. У разі виявлення медичних протипоказань до щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 11.08.2014 № 551, особа направляється на комісію з питань щеплень, створену наказом по закладу охорони здоров`я. Факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою № 063-2/о, підписується як громадянином, так і медичним працівником (пункти 7, 15,17 Положенням про організацію і проведення профілактичного щеплення, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.08.2014 № 551); відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили (пункт 46-1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»). Системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що за відсутності законодавчо визначеного алгоритму дій, відсторонення працівника від роботи через ухилення чи відмову від обов`язкового профілактичного щеплення допускається за умов: - виникнення у працівника обов`язку пройти таке щеплення, про що він має бути проінформований, - надання працівникові розумного строку для проходження медичного огляду та отримання щеплення чи документу про протипоказання, - документування факту відмови чи ухилення від щеплення. При цьому, відмова від обов`язкового профілактичного щеплення згідно із частиною сьомою статті 12 Закону №1645-ІІІ повинна бути засвідчена лікарем, - видання керівником підприємства, установи, організації наказу про відсторонення працівника від роботи із зазначенням конкретної правової і фактичної підстави (ухилення чи відмова) та строку відсторонення. Судом встановлено, що позивач є працівником закладу освіти. Обов`язковість профілактичного щеплення від COVID-19 для працівників закладів освіти введена Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набув чинності 08.11.2021. Отже, лише з цієї дати у позивача виник обов`язок пройти профілактичне щеплення протягом розумного строку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в межах одного дня (08.11.2021) повідомив позивача про відсторонення від роботи та підписав наказ, не забезпечивши при цьому позивачу можливості пройти медичний огляд, надати підтверджуючі документи, не переконавшись у відсутності у позивача протипоказань для щеплення та не отримавши належних доказів відмови чи ухилення від профілактичного щеплення. Крім того, оскаржуваний наказ не містить вказівки на конкретну підставу відсторонення від роботи: відмова чи ухилення. За наведених обставин відсторонення позивача від роботи є незаконним. Позов належить задовольнити, наказ директора закладу освіти від 08.11.2021 №31-к/тр в частині щодо відсторонення [PERSON] від роботи - скасувати. Згідно із положеннями частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З метою ефективного захисту прав позивача суд ухвалює рішення про допуск позивача до роботи та скасування наказу про відсторонення [PERSON] від роботи від 08.11.2021 №31-к/тр. Відповідно до статті 235 КЗпП України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 по день допуску до роботи. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення, тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в сумі 1 816 грн 00 коп., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved