Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

03.11.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулось ПАТ «Страхова група «ТАС» з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 94 640 грн. 00 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 12 травня 2020 року в м. Одесі по вулиці Генерала Петрова, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Космонавтів, 17 сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] . Під час цієї пригоди були заподіяні механічні пошкодження автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . На момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № А505275 від 17 березня 2017 року та витяг № FО570062 від 18.12.2019 року, укладеного Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», щодо автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , згідно з якім позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вищенаведеного транспортному засобу. Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 23 липня 2020 року у справі № 521/9386/20, яка набрала законної сили, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту № А505275 від 17 березня 2017 року та витяг № FО570062 від 18.12.2019 року звернувся до позивача з заявою про дорожньо - транспортну пригоду. Заява була розглянута, та на підставі: Акту огляду транспортного засобу від 26.05.2020 року; Рахунку № 25005/0108 від РЛ від 25.05.2020 року; Страхового акту № 13432/01/920 від 22.06.2020 року. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № А505275 від 17 березня 2017 року та витяг № F0570062 від 18.12.2019 року здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі: 94 640 гривень 00 копійок. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність щодо експлуатації автомобіля марки «Ford» державний номерний знак [NUMBER] не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується витягом полісу по ТЗ [NUMBER] із централізованої бази даних МТСБУ. Враховуючи вищевикладене, представник позивача звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою про стягнення виплаченого страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відзиву на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 травня 2020 року в м. Одесі по вулиці Генерала Петрова, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Космонавтів, 17 сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ford» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням громадянина [PERSON] . Під час цієї пригоди були заподіяні механічні пошкодження автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 23 липня 2020 року у справі № 521/9386/20, яка набрала законної сили, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.05.2020 року, додатковому доказуванню не підлягає. На момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № А505275 від 17 березня 2017 року та витяг № FО570062 від 18.12.2019 року, укладеного Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», щодо автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , згідно з якім позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику вищенаведеного транспортному засобу. Страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту № А505275 від 17 березня 2017 року та витяг № FО570062 від 18.12.2019 року звернувся до позивача з заявою про дорожньо - транспортну пригоду. Заява була розглянута, та на підставі: Акту огляду транспортного засобу від 26.05.2020 року; Рахунку № 25005/0108 від РЛ від 25.05.2020 року; Страхового акту № 13432/01/920 від 22.06.2020 року. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № А505275 від 17 березня 2017 року та витяг № F0570062 від 18.12.2019 року здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі: 94 640 (дев`яносто чотири тисячі шістсот сорок) гривень 00 копійок. На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність щодо експлуатації автомобіля марки «Ford» державний номерний знак [NUMBER] не була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується витягом полісу по ТЗ [NUMBER] із централізованої бази даних МТСБУ. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2270,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved