Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач в позові посилається на те, що вона є власником домоволодіння в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.1986 року. Присадибна земельна ділянка не приватизована. У вересні 2021 року позивач звернулася до реєстраційної служби Магдалинівської селищної ради для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав. Посадовою особою реєстраційної служби було відмовлено в здійсненні реєстрації права власності, у зв`язку з невідповідністю прізвища, вказаного в договорі з прізвищем, записаним у паспорті громадянина України, та відсутності в договорі точної адреси. Згідно довідки селищної ради домоволодіння [ADDRESS] , належить позивачеві [PERSON] . Вказані обставини перешкоджають позивачеві здійснити державну реєстрацію права власності на належне їй домоволодіння. У зв`язку із чим звертається до суду та прохає визнати за нею право власності на житловий будинок. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу будинку від 23 вересня 1986 року, [PERSON] є власником житлового будинку в с. Жданівка Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 12). Домогосподарство за адресою: [ADDRESS] рахується за [PERSON] , згідно довідки виконкому Магдалинівської селищної ради (а. с. 13). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Магдалинівської селищної ради Горобець О.П. від 13 вересня 2021 року, позивачеві відмовлено в реєстрації права власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , оскільки містяться розбіжності в договорі купівлі продажу (а. с. 11). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність договору купівлі-продажу, однак через неправильне зазначення прізвища позивача та не зазначення адреси нерухомого майна неможливо зареєструвати право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позивач є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , але неможливо зареєструвати право власності на нерухоме майно, тому є підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок.

Outcome: approved