Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кметик В. Я., звернувся до Тернопільського міськорайонного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] у його користь 68 385 грн., з яких 63 385 грн. - майнова шкода, яка завдана внаслідок залиття квартири, 5 000 грн. - моральна шкода, та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . 14 січня 2021 року в другій половині дня, було виявлено, що його квартира залита водою. Залиття відбулося з квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач у справі - [PERSON] . Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості капітального ремонту затопленої житлової квартири за адресою [ADDRESS] , вартість ремонту становить 63 385 грн. Крім того, внаслідок залиття квартири позивачу, було завдано моральну шкоду, яка виразилася у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через, що остання стала не придатною для використання без проведення ремонту. Також, через залиття було порушено звичайний та розмірений спосіб його життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків залиття. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 29 вересня 2021 року постановлено закрити підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою суду від 16 листопада 2021 року постановлено витребувати у Першої Тернопільської державної нотаріальної контори копію матеріалів спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] .. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Кметик В. Я. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Враховуючи викладене та вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд, у відсутності відповідача та за наявними у справі матеріалами. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом відповідно до норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення та задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що стверджується копією свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 24.08.2008 року, видане на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради, № 1310, копією технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 24.08.2008 р.. Згідно копії акту про обстеження технічного стану приміщень ТзОВ «МЖК ІрЛАГА», на обслуговуванні якого знаходиться, даний житловий будинок, 15 січня 2021 року комісією в складі: головного інженера [PERSON] , майстра [PERSON] , у присутності мешканців будинку [ADDRESS] : власника кватири № 17 [PERSON] , власника кватири № 20 [PERSON] , виявлено наступне: 14 січня 2021 року в квартирі [ADDRESS] , внаслідок розриву шлангу водопостачання було затоплено кв. №17 , виявлено замокання стелі стіни площею 118,42 кв. м., замокла дубова паркетна підлога площею 18,3 кв. м.; комісія вважає за необхідне, що власник квартири № 20 зобов`язаний відшкодувати завдані збитки власнику квартири № 17 , у випадку відмови власник квартири № 17 має право звернутися до суду з позовною заявою. Відповідно до копії акту обстеження квартири [ADDRESS] після затоплення, інженером-будівельником [PERSON] 15 січня 2021 року проведено обстеження квартири № 17 після її затоплення з верхнього поверху. При обстеженні встановлено, що в результаті затоплення було пошкоджено стіни - 83,0 кв. м., стелі - 40,0 кв. м., стелі підвісної у ванній кімнаті - 4,2 кв. м., покриття підлоги - 19,0 кв. м.. Як вбачається з копії зведеного кошторисного розрахунку вартості капітального ремонту затопленої житлової квартири за адресою [ADDRESS] , який складено в поточних цінах станом на 15 січня 2021 року, вартість ремонту становить 63 385 грн.. Згідно з копією інформаційної довідки № 262913067 від 24.06.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 19 січня 2009 року згідно із Свідоцтвом про право власності, [NUMBER] , виконкомом Тернопільської міської ради. Відповідно до копії адвокатського запиту № 37/1 від 30 червня 2021 року, адвокат звертався на адресу ТзОВ «МЖК ІрЛАГА» з приводу надання інформації про осіб, що зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . 01 липня 2021 року ТзОВ «МЖК ІрЛАГА» надало відповідь на вищезгаданий адвокатський запит, відповідного до якого власниками квартири є [PERSON] ( [INFO] ) - була зареєстрована з 04 листопада 2016 року по 16 січня 2019 року (знята з реєстрації у зв`язку із смертю (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 12.12.2018 р.) та [PERSON] (1996 р.н.) - з 19 січня 2017 року по сьогоднішній час. 08 лютого 2021 року позивач [PERSON] надсилав претензію відповідачу [PERSON] , в якій пропонував останньому з`ясувати обставини справи та погодити строки та розмір відшкодування. Вимоги позивача відповідачем не були виконані, а тому [PERSON] звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Ломаківської Т. І., після смерті померлої [INFO] [PERSON] , яка народилася [INFO] , за заявою про прийняття спадщини від [PERSON] 30 березня 2019 року, було заведено спадкову справу №8/2019. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №65427870 від 03.07.2021, наданого приватним нотаріусом Ломаківською Т. І., спадкоємцем квартири у [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 264254928 від 03.07.2021, власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кінцевою метою будь-якого звернення до суду є відновлення порушеного права та відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями. Так, відповідно до ст. 10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Згідно положень ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру) зобов`язанні забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені ЦК України. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 177, 179 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного обладнання, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зокрема, відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 власник і наймач квартири зобов`язаний не допускати виконання робіт і інших дій, які спричиняють псування приміщень, приладів, обладнання будинку, порушують умови проживання громадян, слід додержувати вимоги нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Згідно із положеннями ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. В силу ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини. Згідно із п. 11 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Суд при цьому наголошує, що особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Таким чином, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити саме завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. На підставі п. 2.3.6 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено, що 14.01.2021 року затоплення квартири позивача відбулося внаслідок розриву шлангу водопостачання у квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира розташована над квартирою [ADDRESS] та на момент затоплення належала відповідачу [PERSON] , оскільки він набув прав на вказану квартиру в порядку спадкування після смерті баби [PERSON] . У судове засідання відповідач не з`явився та не спростував належними та допустимими доказами доводи позивача, що шкода завдана не з його вини, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Тобто, законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. Відповідно до ч. 4 ст. 319, 322, 323 ЦК власність зобов`язує, а власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, та ризик випадкового знищення чи випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, власник несе відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок використання та утримання свого майна. Враховуючи, що причиною залиття належної позивачу квартири є пошкодження, що сталися у квартирі відповідача, а тому відповідач, в силу закону, має нести відповідальність за спричинену шкоду, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди. Доказів того, що залиття належної [PERSON] квартири, відбулося з вини інших осіб та як наслідок відповідальність за спричинену шкоду має бути покладена не на відповідача, суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Відтак, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 63 385 грн., розмір якої доводиться зведеним кошторисом розрахунку вартості об`єкта будівництва - капітального ремонту затопленої житлової квартири за адресою [ADDRESS] . У частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідача, суд виходить з того, що залиття квартири позивача завдало негативних емоцій та переживань позивачу щодо пошкодження майна та неможливості нормального користування ним і, в свою чергу, призвело до душевних страждань [PERSON] , порушення його звичного способу життя. Враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для захисту та відновлення своїх порушених прав позивач звернувся за професійною правовою допомогою та уклав договір про надання професійної правової (правничої) допомоги з Адвокатським об`єднанням «Кметик і Партнери», згідно умов якого вартість послуг наданих адвокатом становить 15 000,00 грн.. Даний факт підтверджується рахунком №03/23-06/2021 від 23 червня 2021 року та меморіальним ордером № МВ31396765 від 24 червня 2021 року. Зважаючи на вимоги чинного законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved