Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку загальною площею 4,5498 га, яка розташована на території Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер 2323083900:04:007:0006, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на земельну ділянку загальною площею 4,5501 га, яка розташована на території Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер 2323083900:04:007:0005, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті двоюрідного брата [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування позову позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , якій за життя належали вищевказані земельні ділянки. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину, до складу якої входять ці земельні ділянки, але не провів їх державну реєстрацію, тобто [PERSON] не зареєстрував своє право власності на земельні ділянки. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після смерті [PERSON] була його дочка [PERSON] , яка повідомила, що не має наміру приймати спадщину після померлого батька, а також сам позивач, який доводиться померлому двоюрідним братом. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять дві вищезазначені земельні ділянки. Оскільки у позивача були відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, державним нотаріусом Вугледарської нотаріальної контори Волноваського району Донецької області Коржевниковою Л.Я. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача - Терпіннівської об`єднаної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] не заперечують. Третя особа - державний нотаріус Вугледарської нотаріальної контори Волноваського району Донецької області Коржевникової Л.Я. в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку з великою завантаженістю на роботі. Також направила до суду копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що ознайомилася з позовними вимогами [PERSON] та не заперечує проти їх задоволення. Судовий розгляд справи просить провести без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяв всіх учасників справи про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст.ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено під час розгляду справи, [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,5498 га, яка розташована на території Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер 2323083900:04:007:0006, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на земельну ділянку загальною площею 4,5501 га, яка розташована на території Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер 2323083900:04:007:0005, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку від 07.03.2007 серії ЗП № 151421 та серії ЗП № 151422 /а.с.11, 16/. Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.07.2009 спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадкове майно, на яке видані ці свідоцтва, складається із зазначених вище земельних ділянок /а.с.21, 23/. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] , однак не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 09.12.2020 Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дінпро), актовий запис № 2814 /а.с.7/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,5498 га, яка розташована на території Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер 2323083900:04:007:0006, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМІ № 190582 від 14 липня 2009 року /а.с.23/ та на земельну ділянку загальною площею 4,5501 га, яка розташована на території Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер 2323083900:04:007:0005, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМІ № 190583 від 14 липня 2009 року /а.с.21/. Спадкоємцями після смерті [PERSON] була його дочка [PERSON] , яка не заявляла свого права на прийняття спадщини після померлого батька, про що зазначає сама [PERSON] і що вбачається зі спадкової справи. Іншим спадкоємцем є позивач [PERSON] , який доводиться померлому двоюрідним братом. Факт ступеня родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2021 року /а.с.8/. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб Як вбачається з вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України закріплює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З вимог ст. 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено в ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З вимог ч.1 ст. 1272 ЦК України вбачається, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2021 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , один місяць з моменту набрання судовим рішенням законної сили /а.с.9-10/. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов?язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті [PERSON] , який, в свою чергу, був єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] , звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, оскільки у позивача були відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, державним нотаріусом Вугледарської нотаріальної контори Волноваського району Донецької області Коржевниковою Л.Я. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину/а.с.26/. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України є «визнання права». Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пункт 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об?єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. На тому, що державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно, ґрунтуються постанови ОП КГС ВС від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 та КГС ВС від 27 червня 2018 року у справі № 921/403/17-г/6. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п?ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об?єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Крім того, пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з?ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем майна за законом після померлого двоюрідного брата [PERSON] , яке складається з земельної ділянки загальною площею 4,5498 га, яка розташована на території Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер 2323083900:04:007:0006, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки загальною площею 4,5501 га, яка розташована на території Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, кадастровий номер 2323083900:04:007:0005, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали [PERSON] на підставі відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом серії ВМІ № 190582 від 14 липня 2009 року та серії ВМІ № 190583 від 14 липня 2009 року, проте останній не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку, оскільки помер [INFO] , а тому враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими у зв?язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved