Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 05.01.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1252074902-2-01 від 05.01.2021 року, забезпечений транспорт Nissan Qashqai, д.р.н. [NUMBER] . 27.01.2021 року [PERSON] о 08:30 год. по просп. Космонавтів, 30А в м. Вінниця, керуючи транспортним засобом марки Nissan Qashqai, д.р.н. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, не був уважний та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем марки Nissan Qashqai, д.р.н. [NUMBER] . Після цього, [PERSON] будучи учасником ДТП, місце події залишив. Внаслідок даного ДТП було пошкоджено обидва транспортні засоби. Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувала потерпілій особі витрати на ремонт автомобіля в сумі 26553,93 грн. Разом з тим, у водія автомобіля Nissan Qashqai, д.р.н. [NUMBER] - [PERSON] на момент ДТП був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту або страховий сертифікат «Зелена картка». В зв`язку з цим, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 26553,93 грн., заподіяну ввідповідачем внаслідок ДТП, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. 16.08.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір №16/08/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору, зокрема і за договором №12520749 від 05.01.2021 року. Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, проте безрезультатно, тому ФОП [PERSON] змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивач не з`явився, проте його представник подав до суду клопотання про проведення розгляду справи без його участі та позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Також зазначив, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 27.01.2021 року о 08.30 год. по просп. Космонавтів, 30А в м. Вінниця водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Nissan Qashqai, д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, не був уважний та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем марки Nissan Qashqai, д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Після цього, [PERSON] , будучи учасником ДТП, місце події залишив. На момент ДТП цивільно-правова відповідальності перед третіми особами, при використанні транспортного засобу Nissan Qashqai, д.р.н. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО», договір добровільного страхування наземного транспорту № 1252074902-2-01 від 05.01.2021 року та поліс №202414711 (а.с. 12-17, 27). Разом з тим, згідно витягу з МТСБУ у водія автомобіля Nissan Qashqai, д.р.н. [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту або страховий сертифікат «Зелена картка» (а.с. 20-21, 36). Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого [PERSON] (а.с. 25), отримав механічні пошкодження, що підтверджується Актом (протоколом) огляду транспортного засобу-заявою на виплату від 28.01.2021 року (а.с. 24) та протоколом технічного огляду КТЗ №215012 (а.с. 29-33). Відповідно до рахунку на оплату ФОП [PERSON] №Ф-00000271 від 03.02.2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 26553,93 грн. (а.с. 34), які були сплачені ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням № 4621 від 08.02.2021 року (а.с. 35). 16.08.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір №16/08/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору, зокрема і за договором №12520749 від 05.01.2021 року (а.с. 6-7, 8-11). Слід відзначити, що відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від 22.08.2021 року (а.с. 38). Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем вживались дії щодо досудового врегулювання спору, шляхом направлення відповідачу акту (вимоги) №2095269-1 про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 37). Відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2021 року у справі №127/3402/21 було визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП (а.с. 23). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача є неправомірними, зокрема було порушено Правила дорожнього руху; є безпосередній причинний зв`язок - внаслідок порушення сталося ДТП та пошкодження автомобіля [PERSON] ; вина відповідача підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2021 року у справі №127/3402/21, яка набрала законної сили. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, первісним страховиком здійснене страхове відшкодування потерпілому, у зв`язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 8197,80 грн., то вона підлягає задоволенню з таких підстав. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №б/н від 25.05.2021 року (а.с. 39-40), ордер (а.с. 5), додаткова угода №3 (а.с. 40) та платіжним дорученням №55 від 17.08.2021 року на суму 8197,80 грн. (а.с. 41). Відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу. Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), справа має для позивача важливе значення. Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, відтак підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved