Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з 17.08.2010 по 17.02.2021 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від спільного проживання в них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Спочатку після розірвання шлюбу відповідач надавав кошти на утримання дітей, але на даний час жодних коштів не надає, а витрати на утримання двох дітей шкільного віку постійно зростають. Угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання їхніх дітей на даний час не досягнуто. Відповідач є фізично здоровою особою, інших утриманців та не працездатних осіб на своєму утриманні не має, працює на постійні основі в м. Прага, де має ви високий та постійний заробіток (дохід). При цьому у неї склалося скрутне матеріальне становище так, як вона отримує мінімальний розмір заробітної плати, а тому їхні діти потребують матеріальної допомоги. Їй одній важко утримувати неповнолітніх дітей, у зв`язку із чим вона вимушена звертатися до суду з вказаним позовом. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Іванів О.Б. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач з метою належного матеріального забезпечення своєї сім`ї, яку створив із позивачкою, поїхав на сезонні роботи за межі України, при цьому він бажав якнайкращого для своєї сім`ї, а тим більш для своїх дітей. В серпні 2021 року відповідач дізнався про стосунки позивачки із іншим чоловіком із цього часу дійсно перестав надавати кошти на утримання дітей. На даний час позивачка, незважаючи на домовленості, створює перешкоди у спілкуванні відповідача із дітьми, хоча останній придбав для дітей відповідні засоби мобільного зв`язку. Водночас, незважаючи на всі непорозуміння із позивачкою, відповідач бажає надавати матеріальну допомогу своїм дітям, яких він любить. У зв`язку із викладеним він просить задоволити позов. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 21.12.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Також вказаною ухвалою витребувано у Державноїприкордонної служби України інформацію про перетин відповідачем державного кордону України за період часу з 01.01.2017 по дату винесення ухвали із зазначенням дат виїзду та в`їзду в Україну. 06.01.2022 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Іваніва О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить позов задоволити, а справу слухати без їх участі. 06.01.2022 з Державноїприкордонної служби України надійшов лист з інформацію про перетин [PERSON] державного кордону України. 21.01.2022 позивачка [PERSON] подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити, а справу розглядати без її участі. 24.01.2022 представник позивачки адвокат Жовнір М. подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити, а справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2021 розірвано, що підтверджується копією рішення у справі № 350/1935/20 (а.с.12). Від шлюбу у сторін по справі народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.2011 та серії [NUMBER] від 25.07.2014 (а.с. 8,10). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 1010 від 08.12.2021, виданої Брошнів-Осадською селищною радою, позивачка [PERSON] та її діти [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 08.12.2021, складеним комісією в складі депутата Стасів Л.С., сусідів [PERSON] , [PERSON] , встановлено що [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає у будинку батьків за адресою [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до довідок № 48/01-28, №17/01-28 від 09.12.2021, виданих Креховицьою гімназією Брошнів-Осадської селищної ради, [PERSON] та [PERSON] навчаються у Креховицькій гімназій у п`ятому та другому класі відповідно (а.с. 15, 16). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їхніх неповнолітніх дітей. Оцінка суду: врахувавши позицію позивачки, висловлену в її позовній заяві, та позицію відповідача, вказану у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , проживають з нею. Розмір утримання, якого потребує діти постійно зростає, доходів позивачки не вистачає для того, щоб забезпечити нормальні умови їхнього життя, розвитку та харчування. Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів, перша з яких становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень. При цьому судом встановлено, що відповідач періодично перетинав державний кордон починаючи із 08.01.2017, що підтверджує твердження сторін про його працевлаштування за межами України та можливість утримувати дітей. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив що позов визнає. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому, враховуючи матеріальне становище та стан здоров"я дитини, матеріальне становище сторін по справі, інші обставини справи, визнання позову відповідачем та те, що таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивачка звільнена від сплати судового збору в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь держави половини судового збору, тобто 454,00 гривні. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Із матеріалів справи встановлено, що 10.12.2021 позивачка уклала з адвокатом Жовніром М.Й. угоду про надання правничої (правової) допомоги та сплатила визначену вказаним договором вартість послуг в загальній сумі 1500,00 грн., що підтверджено квитанцією № 462788 від 14.12.2021 (а.с. 18-19). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved