Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач 04.01.2021 о 15 год. 05 хв., керуючи автомобілем Лінкольн д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по бул. Дружби Народів, здійснив зіткнення з транспортним засобом Хонда д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач, що призвело до пошкодження автомобіля позивача. 11.02.2021 постановою Голосіївського районного суду м. Києві відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач отримав від СК «Арсенал страхування» страхову виплату в розмірі 10 000,00 грн. Відповідач відмовився виплатити позивачу франшизу в розмірі 1 500,00 грн, а тому позивач просить суд стягнути вказану суму з відповідача. У зв`язку з тим, що позивач був позбавлений можливості користуватись автомобілем до здійснення ремонтних робіт, він перебував в стресовій ситуації, тому оцінює заподіяну відповідачем моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 10.12.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, оскільки вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підтверджені доказами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2021 у справі № 752/3060/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно постанови встановлено, що [PERSON] о 15 год. 05 хв. 04.01.2021, керуючи автомобілем «Lincoln», д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по бульвару Дружби Народів, не був уважним, змінюючи напрямок руху не переконався, що це буде безпечним, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Honda» д.н.з. [NUMBER] , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, що призвело до їх механічних пошкоджень. Вказаними діями [PERSON] порушив п.п 2.3б, 10.1, 13. ПДР України. Згідно з довідкою від 30.07.2021 вих. № 300721-00879/к/цв вбачається, що ПрАТ «СК «Арсенал страхування» 17.03.2021 здійснило 17.03.2021 страхове відшкодування [PERSON] в сумі 10 000,00 грн на підставі страхового акту № 109.00044321-1 від 03.03.2021. Згідно з відповіддю ПрАТ «СК «Арсенал страхування» від 09.08.2021 вих. № 090821-72514/к вбачається, що [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 10 000,00 грн, розмір франшизи за умовами полісу № 151128733 становить 1 500,00 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди суд зазначає таке. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладені договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Оскільки позивач звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України. Згідно з п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Всупереч вимог п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не компенсував позивачу франшизу в розмірі 1 500, 00 грн, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача матеріальної шкоди є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно з ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На обґрунтування наявності та розміру завданої моральної шкоди позивач у позові зазначив, що дорожньою пригодою з вини відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає душевних стражданнях, адже йому довелось відшукувати фахівців, які будуть ремонтувати автомобіль, а тому позивачем витрачено не тільки час, а ще здоров`я, оскільки він перебував у стресовій ситуації. Враховуючи, що автомобіль позивача пошкоджено в результаті необережних дій відповідача, який керував автомобілем, що є джерелом підвищеної небезпеки, таке пошкодження майна позивача призвело до вимушених змін в організації його життя, душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку із вчинення дій, спрямованих на самостійне відновлення майна, суд вважає установленим наявність усіх основних елементів відповідальності за заподіяну моральну шкоду, а саме: неправомірної поведінки відповідача, наявність моральної шкоди, причинного зв`язку між ними та вини заподіювача у її завданні. Вивчивши доводи сторін та оцінивши наявні у справі докази, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що достатнім розміром для відшкодування моральної шкоди буде 3 000,00 грн, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1 362,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ч. 4 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу, яка підлягає сплаті відповідачем, надано договір про надання правової допомоги № 55/21 від 30.07.2021, розрахунок витрат на правничу допомогу, згідно з якими загальна вартість послуг адвоката складає 2 000,00 грн. Враховуючи, що представником позивача виконано обсяг роботи, який узгоджений з позивачем, суд вважає, що відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000,00 грн, які відповідають складності справи та наданим адвокатом послуг; часом, витраченим адвокатом на надання цих послуг та їх обсягу; значенню справи для сторін, а також зазначеній позивачем ціні позову.

Outcome: approved