Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

29 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2019 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130, ч. 1 ст. 139 КУпАП. Вказує, що страховою компанією було здійснено страхове відшкодування у розмірі 19 465,83 грн. потерпілій особі. Зазначає, що оскільки відповідач скоїв ДТП у стані алкогольного сп`яніння, то страхова компанія зверталася до нього з претензією виплати грошові кошти, однак остання залишена без відповіді та реагування. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, представник подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просить розглянути за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, в підготовче засідання та судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 28.04.2018 о 21:30 год на автодорозі Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 67 км-700 Луцький район с. Буяни керував транспортним засобом марки Opel Astra д.н.з. [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при цьому не впорався з керуванням та скоїв наїзд на придорожній відбійник, бетонний міст, після чого автомобіль відкинуло на зустрічну смугу, де задньою лівою частиною здійснив зіткнення із автомобілем Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги, передбачені п.п. 2.3 б, 1.5, 2.9 (а), 12.1 ПДР України. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога за адресою м. Луцьк, вул.Карбишева, 2. Своїми діями [PERSON] вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, ч.1 ст. 130, ч. 1 ст. 139 КУпАП. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2019 року у справі №161/7373/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 139 КУпАП (а.с. 8). Постанова суду набрала законної сили 25.06.2019. За заявою власника автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] [PERSON] від 02.05.2019 з врахуванням полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів від 30.12.2018 серії АМ №9510336, страхового акту №ОЦВ-19-03-6525/1 від 07.06.2019, ремонтної калькуляції, розрахунку страхового відшкодування ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» було виконано майнове зобов`язання та перераховано потерпілій особі суму страхового відшкодування в розмірі 19 465,83 грн. (а.с. 6, 19-23). Відповідачу була направлена регресна вимога від 01.03.2021 №08-03-14/1-04/2299 з пропозицією добровільно відшкодувати в порядку регресу понесені матеріальні збитки (а.с. 224-25), яка на сьогоднішній день відповідачем залишена без відповіді та задоволення. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу підпункту «а» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. З положень вказаної статті вбачається, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов як до страхувальника, так і до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Так, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2019 року у справі №161/7373/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 139 КУпАП (а.с. 8). Постанова суду набрала законної сили 25.06.2019. Частиною 6 ст.261 ЦК України визначено, що за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресові вимоги виникло у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 12 червня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №30691 на суму 19 465,83 грн. (а.с. 23). На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 19 465,83 грн. Відповідно до п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved