Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Просить визнати громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування свого представник позивача вказав, що відповідач уклав з банком кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (предмет іпотеки). 12.12.2011 року банк відступив позивачу відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги до відповідача за зобов`язаннями по кредитному та Іпотечному договорам. П. 5 Іпотечного договору містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. У зв`язку з грубим порушенням відповідачем умов кредитного договору, зокрема, неповернення кредиту, несплати процентів та комісій за користування кредитом. Позивач в позасудовому порядку врегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами Іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку». 21.09.2015 року позивач набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Представник позивача направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідачі до суду не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] направила до суду відзив, в якому вказала, що набуття позивачем права власності на предмет іпотеки є оспорювані та відбулося, на думку відповідачів, з порушенням чинного законодавства. З0 січня 2008 року між [PERSON] та АКІБ "Укрсиббанк"(правонаступником якого стало ПАТ "Укрсиббанк") було підписано договір іпотеки, предметом якого є належна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартира. 12.11.2011 року ПАТ "Укрсиббанк" відступив позивачу відповідно до договору факторингу. Договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги за зобов`язаннями по кредитному та Іпотечному договорам. Без відома і без повідомлення відповідачів, позивач 21.09.2015 р. зареєстрував за собою право власності на квартиру за рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, про що відповідачу-1 стало відомо з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.04.2016 року. Звернення позивача до суду з вимогою про визнання відповідачів таким що втратили право користування квартирою, є передчасним. Відповідно до ч. з статті 109 ЖК Української РСР звернення стягнення передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, а мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитора рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи жилі приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця для отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджені сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх приму виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, принципове значення для вирішення справи про виселення громадян з предмету іпотеки має визначення часу, коли відповідачі отримали досудову вимогу позивача про виселення, і чи отримували вони таку вимогу взагалі. Мешканці предмету іпотеки вважаються належним чином повідомленим отримання досудової вимоги про виселення від іпотекодержателя, іпотекодержателем не лише відправлено на адресу таких мешканців листа з вимогою про виселення, а й доведено факт його вручення всім адресатам розписку. (Постанова Верховного Суду України від 12.09.2012 р. у справі № 6-57цс У даній справі вимоги позивача про виселення, з дати отримання відліковувався б строк на виселення та лише після невиконання якої можна говорити можливе порушення прав позивача відповідачами, отримано не було. У зв`язку з цим звернення позивача до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування є передчасним, адже виселення з житлового приміщення у зв`язку з рішенням іпотекодержателя звернення стягнення на предмет іпотеки статтею 40 Закону України «Про іпотеку», ч. З статті 109 ЖК Української РСР Відповідачам має бути наданий місячний строк всі вони мають бути належним чином повідомлені про отримання вимоги про виселення. Крім того, квартира була придбана відповідачами 1-3 в порядку приватизації на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.06.1999 р. в рівних частках (що підтверджує копія відповідного свідоцтва, долучена до цього відзиву), а також долучена до позовної заяви Інформаційна довідка № 64595417 від 28.07.2016 р., наприкінці якої міститься інформація про те, що до реєстрації права власності за позивачем квартира перебувала у спільній частковій власності відповідачів 1-3 по 1/3 за кожною на підставі даного свідоцтва в результаті приватизації, а кредит відповідачу-1 [PERSON] було видано лише 30.01.2008 р. під заставу даного житла. Тому в даному випадку виселення відповідачів без одночасного надання іншого постійного житла, яке повинно бути конкретно зазначено в рішенні суду, не допускається. Відповідно до довідки від 13.09.2016 р. (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку), а також довідки від З0 жовтня 2017 р. № 4885 виданій [PERSON] - у квартирі, що є предметом іпотеки прописано та проживає 9 осіб, серед яких: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) є малолітніми. Відтак відповідачі є багатодітною сім`єю в розумінні Закону України «Про охорону дитинства». Всі відповідачі, за винятком [PERSON] , яка народилася пізніше, вже мали зареєстроване і фактичне місце проживання квартирі на момент реєстрації за позивачем права власності на неї. Дана квартира є єдиним житлом, яке належало відповідачам 1-3 на праві власності та всім відповідачам належить на праві користування. Ніякого іншого житла у відповідачів немає. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, а саме кв. [ADDRESS] , з посиланням на те, що товариство є власником вказаної квартири. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Хмельницького міськрайоннного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2019 року у справі №686/5957/20 за позовом [PERSON] до Державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобєлевої Алли Михайлівни, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», [PERSON] , [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності - скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округ Кобєлевої Алли Михайлівни індексний номер 24600046 від 21.09.2015 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за ТОВ «Кей-Колект» на нерухоме майно за реєстраційним номером 729915068101 на квартиру [ADDRESS] . Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. . 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» не є власником квартири [ADDRESS] , а тому підстави для задоволення позову відсутні. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed