Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 25.06.2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.05.2020 року було розірвано. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що вони з відповідачам впродовж тривалого часу не проживають разом, подружні відносини не підтримують, син [PERSON] фактично проживає з нею. Відповідач не надає достатнього утримання на дитину, тому змушена звернутись до суду з позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що подружжя проживає окремо, відповідач допомогу на утримання сина надає, але позивачка вважає за необхідне стягувати аліменти в законному порядку. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та\~ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2\~ст. 181 СК України). Частиною 3\~статті 181 СК України\~ встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2\~ст.\~184\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень\~ст. 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2). Судом встановлено, син проживає разом з позивачкою, обов`язком відповідача є надання матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідно до\~ст. 180 СК України. При цьому відповідач має нормальний стан здоров`я, є молодою особою працездатного віку та не має на утриманні інших осіб. Отже, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи задовільний стан здоров`я дитини та його матеріальне становище; вік дитини, а також - задовільний стан здоров`я відповідача; його матеріальне становище; відсутність у нього на утриманні інших осіб, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до положень частини 6 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір в сумі 908,00 гривень підлягає стягненню з відповідача [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.3,10,180,182,185,191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved