Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

27 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Союз Дніпро» на його користь середній заробіток у сумі 10 585,09 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Союз Дніпро» на посаді юриста, його було прийнято на роботу 24 березня 2020 року, а звільнено - 31 грудня 2020 року. Але, при звільненні, тобто 31 грудня 2020 року йому не було виплачено всіх сум, належних працівникові при звільненні, а саме компенсацію за невикористану щорічну відпустку. Така компенсація була сплачена лише 28 травня 2021 року. Таким чином, оскільки при звільненні, хоча й було нараховано, але не було виплачено належну йому компенсацію за невикористану щорічну відпустку, то наявні підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку. Так, у грудні 2020 року, тобто в останньому перед звільненням місяці, йому було нараховано до виплати 9 768,16 грн., з яких 6 032,00 грн. заробітної плати за грудень 2020 року, та 3 736,16 грн. компенсації за невикористану щорічну відпустку. 30 грудня 2020 року він отримав 4 855,76 грн. заробітної плати за грудень 2020 року (після відрахування податків та зборів), а 28 травня 2021 року - 3 007,61 грн. компенсації (після відрахування податків та зборів). Отже, середній заробіток підлягає нарахуванню та стягненню за період з 01 січня 2021 року по 28 травня 2021 року. За розрахунками позивача розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 27 692,18 грн. Але, до подання позову відповідач сплатив йому частину вказаної суми, тому до стягнення заявляється 10 585,09 грн. середнього заробітку без відрахування податків та зборів або 8 521,00 грн. із відрахуванням податків та зборів. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 24 березня 2020 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Союз Дніпро» на посаді юриста, що підтверджується наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Союз Дніпро» № 24/03К від 24 березня 2020 року (а.с. 6). 31 грудня 2020 року на підставі наказу № 31/12К від 31 грудня 2020 року [PERSON] було звільнено з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Союз Дніпро» за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 4-5). З Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Союз Дніпро» за грудень 2020 року [PERSON] нараховано заробітну плату у загальному розмірі 9 768,16 грн. (а.с. 10). При цьому, згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. Крім того, згідно з положеннями п. 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування. Отже, за грудень 2020 року з вирахуванням передбачених законом податків та обов`язкових платежів (податок на доходи фізичних осіб - 18%, військовий збір - 1,5%) позивачу до виплати належало 7 863,37 грн. 30 грудня 2020 року позивачу було виплачено заробітну плату у розмірі 4 855,76 грн., що підтверджується роздруківкою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зарахування переказу (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Однак, у день звільнення відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок в повному обсязі, а саме не виплатив позивачу ще 3 007,61 грн., які належали йому до виплати (7 863,37 грн. - 4 855,76 грн. = 3 007,61 грн.). Остаточний розрахунок в повному обсязі відповідач провів з позивачем лише 28 травня 2021 року, виплативши 3 007,61 грн., що підтверджується роздруківкою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зарахування переказу з призначенням платежу «заробітна плата за грудень, 20р» (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи викладене, позивач має право на стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2021 року, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по 28 травня 2021 року включно, тобто по день фактичного розрахунку. Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно з пунктом 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 визначено, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Як вже було зазначено вище, позивач був звільнений з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Союз Дніпро» 31 грудня 2020 року. З Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України вбачається, що за листопад, жовтень, вересень та липень 2020 року заробітна плата [PERSON] не нараховувалась, а у серпні 2020 року нараховано лише 904,80 грн., що свідчить про те, що у серпні 2020 року позивач працював не повний місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин суд вважає, що середня заробітна плата має обчислюватись виходячи з виплат за травень та червень 2020 року. Середньоденна заробітна плата позивача становить: травень 2020 року - 5 532,00 грн., червень 2020 року - 5 532,00 грн., що разом складає 11 064,00 грн. (5 532,00 грн. + 5 532,00 грн. = 11 064,00 грн.) поділеної на кількість робочих днів за ці два місяці (19 + 20 = 39 днів) = 283,69 грн. Середній заробіток розраховується за період з 01 січня 2021 року по 28 травня 2021 року. Кількість робочих днів за період з 01 січня 2021 року по 28 травня 2021 року складає: 100 днів. А саме: січень 2021 року - 19 днів, лютий 2021 року - 20 днів, березень 2021 року - 22 дні, квітень 2021 року - 22 дні, травень 2021 року - 17 днів. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 01 січня 2021 року по 28 травня 2021 року включно складає 28 369,00 грн. (283,69 грн. х 100 днів = 28 369,00 грн.). Слід враховувати роз`яснення наведені у абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року у відповідності до яких, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. У позовній заяві позивачем зазначено, що до подання позовної заяви відповідачем було сплачено йому частину середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому сума до стягнення, яку він просив стягнути становить 10 585,09 грн. Однак, оскільки суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до переконливого висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Союз Дніпро» на користь [PERSON] слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10 585,09 грн., тобто у розмірі, заявленому позивачем до стягнення, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за які позивачем було сплачено судовий збір, задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. (у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру). На підставі викладеного,

Outcome: approved