Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] ,звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з дійсною позовною заявою до відповідача Станично-Луганської селищної військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Даровським І.І., яким все своє майно заповіла позивачу. Протягом шести місяців після смерті спадкодавця позивач не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки спадкодавець померла в м. Луганськ Луганської області, що розташоване на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території Луганської області, у зв`язку із чим вона витратила певний час на отримання свідоцтва про смерть спадкодавця шляхом звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті. У зв`язку з цим позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщину та не змогла прийняти спадщину у встановленому порядку. 14 липня 2020 року позивач звернулася до Станично-Луганської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем у визначений законом строк не було подано заяву про прийняття спадщини, а також не були пред`явлені докази реєстрації разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. У зв`язку із наведеним, просить суд визначити додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила суд розглянути справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розглядати справу за відсутності представника відповідача, заперечень проти позовної заяви не має. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 липня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом № 266, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . З копії заповіту від 08.07.2016, посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Даровським І.І., серія НВТ № 725966, вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно - позивачу [PERSON] . З листа-повідомлення приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Лінькової О. № 135/01-16 від 21 травня 2021 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ., згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64828788 від 21.05.2021, спадкова справа не заводилася. Із роз`яснення приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Лінькової О. № 124/01-16 від 14 липня 2020 року вбачається, що позивач [PERSON] зверталася до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ., однак їй було роз`яснено, що у зазначений законом строк у шість місяців нею не було подано заяву про прийняття спадщину, а також не було надано доказів на підтвердження факту реєстрації за однієї адресою з померлою, а тому вона є такою, що не прийняла спадщину, та було рекомендовано звернутися до суду з позовом для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем [PERSON] строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки остання вчасно не звернулася до нотаріальної контори, тому що спадкодавець померла в м. Луганськ Луганської області, що розташоване на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території Луганської області, у зв`язку із чим вона витратила певний час на отримання свідоцтва про смерть спадкодавця шляхом звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті, а тому суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved