Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивачі в інтересах яких діє адвокат Ієговська А.О., звернулись до суду з позовом до відповідача про відшкодування на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн. та шкоди пов`язаної з втратою годувальника у зв`яжу зі смертю сина у розмірі 180000 грн., а також відшкодування понесених витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 20950,00 гривен. На користь [PERSON] страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 15330,00 гривень. 07.09.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява відповідно до вимог якої позивачі в інтересах яких діє адвокат Ієговська А.О., просять стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. та шкоду пов`язану з втратою годувальника у зв`яжу зі смертю сина у розмірі 180000 грн., а також відшкодування понесених витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 10475,00 гривен. На користь [PERSON] просять стягнути страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 15330,00 гривень. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] сталася ДТП за участі автомобіля Citroen Jumpy, з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких помер на місці ДТП. Постановою слідчого від 31.12.2020 кримінальне провадження №12020080140002320 від 21.09.2020 за фатом вказаної ДТП за ст. 286 ч.2 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Внаслідок смерті [PERSON] , його матері [PERSON] заподіяна моральна шкода та шкода пов`язана з втратою годувальника, а також витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника. [PERSON] , заподіяно матеріальну шкоду, нею понесені витрати на поховання загиблого. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Citroen Jumpy, з номерним знаком [NUMBER] , [PERSON] , на час ДТП була застрахована в ПрАТ "УАСК АСКА" страховий поліс № ЕР/153373154. Відповідно до вимог законодавства шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди. Шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Отже, водій автомобіля Citroen Jumpy державний номер [NUMBER] несе безвинну цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну при експлуатації транспортного засобу. Оскільки цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди була застрахована в ПрАТ "УАСК АСКА", відповідач, як страховик зобов`язаний відшкодувати заподіяну шкоду. Дорожньо-транспортна пригода в результаті якої загинув [PERSON] є страховим випадком. Відповідно до п.27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, становлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата з 01.09.2020 встановлена в розмірі 5000 грн. Загальний розмір відшкодування моральної шкоди згідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 60000 грн. (12х5000=60000) Право на відшкодування моральної шкоди в даному випадку має позивач, як мати загиблого [PERSON] та його діти, син [PERSON] , [INFO] . Отже, розмір страхового відшкодування моральної шкоди на одну особу становить 30000 грн. (60000:2=30000). Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Позивач, як непрацездатна особа, яка була на утриманні сина, проживала з ним на час смерті та яка є непрацездатною, має право на відшкодування шкоди відповідно до ст. 1200 ЦК України. А тому, їй має бути відшкодовано шкоду пов`язану зі смертю годувальника в розмірі 180000 грн. (36 х 5000=180000). Позивачі звернулись до відповідача, як до страховика, з повідомленням про ДТП та заявами про виплату страхового відшкодування матеріальної, моральної шкоди та шкоди, пов`язаної з втратою годувальника. Відповідно до уточненої позовної заяви позивачу [PERSON] частково виплачено страхове відшкодування в частині виплати моральної шкоди, нею отримано 30000 тисяч гривень, відшкодовано витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 10450 тисяч гривень, в іншій частині її вимоги до страхової компанії залишено без задоволення. Так само залишено без задоволення вимоги [PERSON] , якій заподіяно матеріальну шкоду, яка полягає у понесених витратах на поховання загиблого. Представник позивачів надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 02 серпня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 25 серпня 2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ПрАТ "УАСК АСКА" позовні вимоги визнає частково, з наступних підстав. ПрАТ "УАСК АСКА" був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів № ЕР/153373154, яким застрахована цивільно-правова відповідальність автомобіля Citroen Jumpy державний номер [NUMBER] . Поліс №ЕР/153373154 був укладений у відповідності із ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з встановленими у ньому лімітом відповідальності за шкоду, спричинену життю і здоров`ю у розмірі 260 000,00 грн. та франшизою у розмірі 2 000, 00 грн. 21.09.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода, водій [PERSON] керуючи автомобілем Citroen Jumpy державний номер [NUMBER] здійснював рух по автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ зі сторони смт. Приазовське в напрямку до м. Мелітополь, де в районі 459 + 300 м. На території Мелітопольського району, Запорізької області скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався по автодорозі назустріч автомобілю. В результаті даної ДТП [PERSON] загинув на місці пригоди. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.12.2020 року, кримінальне провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 36.2 ст. 36 Закону України «про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній спразі, перебіг строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. ПрАТ «УАСК АСКА» отримано повідомлення про ДТП потерпілої особи [PERSON] , яка сталася 21.09.2020 року. 29.01.2021 року, 12.02.2021 року ПрАТ "УАСК АСКА" отримано заяву на виплату страхового відшкодування від представника [PERSON] - адвоката Мелеха Д.О. Відповідно до полісу № № ЕР/153373154, яким застрахований транспортний засіб «Citroen Jumpy державний номер [NUMBER] , ліміт за шкоду спричинену здоров`ю складає 260 000, 00 грн. за одного потерпілого, франшиза по полісу 2 000, 00 грн. ПрАТ "УАСК АСКА" на підставі ст. 27.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» може здійснити страхове відшкодування, яке не може перевищувати страхову суму за шкоду заподіяну смертю особи, а саме ліміт відповідальності Страховика у розмірі 260 000, 00 грн за одну померлу особу - 2 000, 00 грн. ( франшиза) = 258 000, 00 грн. Щодо вимог [PERSON] , щодо утримання: Відповідно до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На момент ДТП 21.09.2020 року мінімальна заробітна плата становила 5 000, 00 грн., у місячному розмірі, що затверджено Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" від 14.11.2019 р. № 294-ІХ.. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 25.08.2020 р. № 822-ІХ . 5 000, 00 грн. ( мінімальна заробітна плата на 21.09.2020 р.) х 36 міс. = 180 000, 00 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди то, відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Оскільки в матеріалах справи міститься заява від [PERSON] , про те що він відмовляється від страхового відшкодування за смерть батька, на користь [PERSON] , таким чином розмір моральної шкоди розраховується на одну особу наступним чином: 5 000, 00 (мінімальна заробітна плата на 21.09.2020 р.) х 12 місяців = 60 000, 00 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Відповідно 27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Наданий Позивачем [PERSON] , чек рахунок-заказ від 24.09.2020 року не містить даних, щодо померлого та підтвердження того, що даний рахунок відноситься саме до поховання [PERSON] . Щодо товарного рахунку від 03.10.2020 року на суму 20 950, 00 грн., ПрАТ "УАСК АСКА" зазначено, на підставі ст. 27.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду, а саме ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000, 00 грн. на одну померлу особу. Таким, чином враховуючи усі регламентні виплати, які мають бути відшкодовані особам, що мають право на відшкодування ПрАТ "УАСК АСКА" може здійснити виплату на поховання та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 18 000, 00 грн. Оскільки ліміт відповідальності 260 000, 00 грн - 2 000, 00 грн. (франшиза) - 180 000, 00 грн ( відшкодування на утримання [PERSON] ) - 60 000, 00 грн. ( відшкодування моральної шкоди) = 18 000, 00 грн. сума, яка може бути відшкодована ПрАТ "УАСК АСКА" на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. ПрАТ "УАСК АСКА" наголошує, що ліміт відповідальності страховика складає 260 000, 00 грн. за одну померлу особу. Тобто загальна сума регламентних виплат всім особам,які мають право на таке відшкодування, не може перевищувати ліміт відповідальності страховика. Однак, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.12.2020 року при судово-медичному досліджені крові трупа [PERSON] , виявлений етиловий спирт в концентрації 2,2 %. Крім того, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що причиної даної ДТП стало порушення пішоходом [PERSON] вимог пп. 4.7, 4.8, 4.14 а), б) Правил дорожнього руху. В діях [PERSON] відсутні невідповідності вимогам Правил дорожнього руху. А відповідно в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Відповідно до ст. 36.3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Таким чином розмір страхового відшкодування зменшений на 50%. ПрАТ 'УАСК АСКА" визнало випадок страховим та на підставі страхового акту узгодили з потерпілою [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 130 475, 00 грн. Станом на 17.08.2021 року ПрАТ "УАСК АСКА" вже здійснили виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 40 475, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Просять розглянути справу за відсутності представника ПрАТ «УАСК АСКА». 03 вересня 2021 року від представника позивача, надійшла уточнена позовна заява відповідно до якої, зазначено, що положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу у разі зіткнення двох автомобілів). Однак у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля, який у даній дорожній обстановці не зміг вчасно зупинитися в результаті виходу потерпілого на проїзну частину. Оскільки законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого в незалежності від його вини, вона повинна відшкодовуватися у повному обсязі. Вважає, що посилання на те, що розмір страхового відшкодування шкоди підлягає зменшенню на підставі ст. 36.3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відповідають вимогам закону, також не згодні з тим що страхове відшкодування обмежується лімітом відповідальності страховика. 12 жовтня 2021 року ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.09.2020 водій [PERSON] керуючи автомобілем Citroen Jumpy державний номер [NUMBER] здійснював рух по автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ зі сторони смт. Приазовське в напрямку до м. Мелітополь, де в районі 459 + 300 м. На території Мелітопольського району, Запорізької області скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався по автодорозі назустріч автомобілю. В результаті даної ДТП [PERSON] від отриманих травм внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди останній помер на місці події. Постановою старшого слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Борща С.Ю. від 31.12.2020 кримінальне провадження, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020080140002320, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с. 14-20). За змістом цієї постанови в ході досудового слідства встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення пішоходом [PERSON] вимог п.п. 4.7;4.8; 4.14а), б) ПДР, відповідно до яких, пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху. У цій постанові про закриття кримінального провадження також зазначено, що при дослідженні крові трупа [PERSON] , виявлений етиловий спирт в концентрації 2,2%. Висновком експерта № 9-1140 від 31.12.2020 встановлено, що в заданій дорожній ситуації водій автомобіля Citroen Jumpy державний номер [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/153373154 (а.с.21), цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Citroen Jumpy, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "УАСК АСКА" з лімітом відповідальності страховика за шкоду, завдану життю і здоров`ю - 260000 грн. 29.01.2021 року представник позивача повідомив ПрАТ «УАСК АСКА» про подію ДТП з транспортним засобом Citroen Jumpy, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яке отримано відповідачем. 29.01.2021 року представник позивача в цей же день звернувся до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, яке складається з відшкодування моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн., шкоди пов`язаної з втратою годувальника у зв`яжу зі смертю сина у розмірі 180000 грн., відшкодування понесених витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 20950,00 гривен, а також на користь [PERSON] страхове відшкодування витрат на поховання у розмірі 15330,00 гривень (а.с. 44-47). 19.01.2021 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про відмову від належної йому частки страхового відшкодування у зв`язку з загибеллю його батька на користь [PERSON] (а.с. 31). Відповідно до копії посвідчення № [NUMBER] , позивач [PERSON] , 1937 року народження є пенсіонером за віком (а.с 32). Відповідно до рішення № 923140120516 Мелітопольського об`єднаного УПФ, [PERSON] з 01.12.2020 року призначено пенсію довічно у розмірі 3236,84 гривень, дані обставини також підтверджено довідкою про доходи № 6331913056276310 (а.с 33-34). Відповідно до змісту акту про засвідчення факту перебування на утриманні, зазначено,що [PERSON] яка проживає за адресою [ADDRESS] , перебуввала на утриманні свого сина [PERSON] , [INFO] . (а.с 35). Відповідно до товарного чеку від 03.10.2020 року вартість витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника становила 20950,00 гривен, замовником зазначено позивача [PERSON] (а.с 36). За змістом рахунку - замовлення від 24.09.2020 року та товарного чеку від 24.09.2020, позивачем [PERSON] здійснено оплату вартості витрат на поховання [PERSON] у розмірі 15330,00 гривень. Рахунок замовлення містить відомості особи замовника [PERSON] . (а.с 40-41). Відповідно до платіжних доручень № 71_218812 від 13.08.2021 року на суму 5000 гривень, № 71_20526 від 21.07.2021 року на суму 10475 гривень, № 71_20835 від 27.07.2021 року на суму 10000 гривень, № 71_21126 від 30.07.2021 року на суму 10000 гривень, № 71_21828 від 12.08.2021 року на суму 5000 гривень відповідачем ПрАТ «УАСК АСКА» на користь позивача [PERSON] здійснено страхове відшкодування за полісом № ЕР/153373154, згідно страхового акту.(а.с. 76-80). Згідно долученої відповіді секретаря Костянтинівської сільської ради від 06.08.2021 року № 1792, на запит адвокату Мелех Д.О. повідомлено, що [PERSON] яка проживає за адресою [ADDRESS] , потребує матеріальної допомоги у зв`язку з важким матеріальним станом родини. (а.с. 100). Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , за життя проживав за адресою [ADDRESS] , скарг на нього не надходило. (а.с. 101) Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов від 06.08.2021 року комісією встановлено, що за місцем проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , житловий будинок потребує капітального ремонту. (а.с. 102-106). Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої і другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на вказані положення статті 509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В силу вимог ч. 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Статтею 1187 ЦК України, передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Позовні вимоги [PERSON] виходячи з відзиву відповідачем визнано у повному обсязі в частині набуття права на відшкодування моральної шкоди, шкоди пов`язаної з втратою годувальника у зв`язку зі смертю сина, відшкодування понесених витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника, проте лише в межах суми страхового відшкодування з врахуванням положень п.36.3 ст.36 Закону, ч.2 ст.1188 ЦК України щодо зменшення страхової виплати на 50 %, оскільки відповідальними за заподіяння неподільної шкоди є взаємопов`язані сукупні дії декількох осіб, то розмір страхового відшкодування регламентної виплати за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, в межах суми страхової виплати на одну особу, та з відрахуванням франшизи. Отже, суд вважає обґрунтованими доводи ПрАТ «УАСК АСКА» щодо необхідності стягнення зі страхової компанії суми, яка не перевищує розмір ліміту страхового відшкодування визначеного договором страхування, а також зменшення страхового відшкодування суми франшизи. Страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування зобов`язаний провести виплату коштів потерпілому при настанні страхового випадку. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Відповідно до полісу № ЕР/153373154 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів діючий на час ДТП, транспортний засіб Citroen Jumpy, реєстраційний номерний знак [NUMBER] застраховано зі страховою сумою (лімітом відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 260 000 грн., а за шкоду заподіяну майну в розмірі 130 000 грн., франшиза у розмірі 2000 грн., (а.с. 75). Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону № 85/96-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено у ст. 12 Закону № 1961-IV. Розмір франшизи, що визначений у зазначеному Законі, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика. Абзац другий пункту 12.1 статті 12 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. Посилання представника відповідача на зменшення страхової виплати на 50 %, оскільки відповідальними за заподіяння неподільної шкоди є взаємопов`язані сукупні дії декількох осіб, то розмір страхового відшкодування регламентної виплати за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, в межах суми страхової виплати на одну особу, суд не приймає до уваги виходячи з наступного. На переконання суду, положення п.36.3 ст.36 Закону стосується випадку передбаченому у ч.2 ст.1188 ЦК України, в якій зазначено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тобто, положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу у разі зіткнення двох автомобілів). Однак у даній ситуації, смерть потерпілого настала в результаті наїзду на нього одного автомобіля, який у даній дорожній обстановці не зміг вчасно зупинитися в результаті виходу потерпілого на проїзну частину. Оскільки законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого в незалежності від його вини, вона, на думку суду, повинна відшкодовуватися у повному обсязі. Отже, відповідач неправомірно здійснив ділення страхової виплати належної позивачу [PERSON] на 2, а тому є всі підстави для стягнення недоплаченої страхової виплати. «Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18);від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Частиною третьою ст.1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Відповідно до статті 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання. Висновок застосування норм права в подібних правовідносинах, викладений в Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц (провадження № 61-20355св19). Відповідно до ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На момент ДТП 21.09.2020 року мінімальна заробітна плата становила 5 000, 00 грн., у місячному розмірі, що затверджено Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" від 14.11.2019 р. № 294-ІХ.. Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 25.08.2020 р. № 822-ІХ . 5 000, 00 грн. ( мінімальна заробітна плата на 21.09.2020 р.) х 36 міс. = 180 000, 00 грн. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У матеріалах справи міститься заява від [PERSON] , про те що він відмовляється від страхового відшкодування за смерть батька, на користь позивача [PERSON] , таким чином розмір моральної шкоди розраховується на одну особу наступним чином: 5 000, 00 (мінімальна заробітна плата на 21.09.2020 р.) х 12 місяців = 60 000, 00 грн. За змістом ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Підсумовуючу вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно застосував при розрахунку та виплаті страхового відшкодування позивачу [PERSON] положення п.36.3 ст.36 Закону, а тому на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути з урахуванням частково виплачених сум страхового відшкодування шкоду пов`язану з втратою годувальника у зв`язку зі смертю сина у розмірі 180000 грн., витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 10475,00 гривен, а також стягнути моральну шкоду проте частково лише в межах суми страхового відшкодування. Позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Факт настання страхового випадку був зафіксований правоохоронними органами і є доведеним. Станом на час розгляду справи у суді страхове відшкодування позивачу страховиком не виплачено в повному обсязі. Слід відзначити, що у випадку, якщо було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, то у разі понесення таких витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є страховик. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 607/3451/16-ц (провадження № 61-24229сво18). Посилання представника відповідача на те, що витрати на поховання понесені [PERSON] не підтверджено, що це витрати саме на поховання [PERSON] , суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до медичної довідки від 24.09.2020 року [PERSON] помер [INFO] , довідку видано 24.09.2020, в день поховання, зміст рахунку - замовлення, товарного чеку, датовано 24.09.2020 року, долучені позивачем [PERSON] докази не викликають сумніву, щодо здійснення оплати вартості витрат на поховання [PERSON] у розмірі 15330,00 гривень. Рахунок замовлення містить відомості особи замовника [PERSON] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] в межах страхової виплати та з відрахування суми франшизи: 260000,00 грн. загальний розмір страхове відшкодування; 2000,00 грн. сума франшизи; 40475,00 грн. загальний розмір сплаченого страхового відшкодування на користь [PERSON] ; 180000,00 грн. розмір належної для стягнення шкоди на користь [PERSON] пов`язаної з втратою годувальника у зв`язку зі смертю сина; 10475,00 грн. розмір витрат належних до стягнення понесених [PERSON] на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника; 15330,00 грн. розмір належних до стягнення витрат на поховання, понесених [PERSON] . На підставі зазначеного в межах суми страхової виплати на користь [PERSON] слід стягнути в рахунок погашення моральної шкоди суму в розмірі 11720 гривень, частково задовольнивши дану позовну вимогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, яка регулює порядок розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст.141 ч.6 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з другої сторони на користь осіб, які його понесли. Враховуючи, що позивачів звільнено від сплати судового збору, а судом задоволено позовні вимогу на загальну суму 217525 грн., (217525х1%) = 2175,25 гривень, розмір судового збору по даній справі який підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог - в дохід держави.

Outcome: partial