Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, з урахуванням змінених позовних вимог, мотивуює його тим, що перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано у 2003 році. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] , який на даний час є повнолітнім та продовжує навчатися на 3- му курсі у Вінницькому аграрному ініверситеті, на денній формі навчання та потребує матеріальної підтримки з боку батька. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно з дня подачі заяви на період навчання або до досягненню ним 23-х років. Позивачка в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала повністю, просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення не заперечував. Третя сторона [PERSON] в судовому засіданні також, підтримав позовні вимоги, просить задовольнити. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, по слідуючим підставам. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 27 червня 2003 року Чечельницьким відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, [PERSON] народився [INFO] і його батьком є [PERSON] . Як вбачається з довідки №77 від 08.09.2021 року [PERSON] є студентом 3-го курсу групи 33-ОП денної контрактної форми навчання факультету обліку та аудиту Вінницького аграрного університету (ІV рівень акредитації). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього кодексу. Відповідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд вважає, що батьки дитини повинні виконувати свої батьківські обов`язки сумлінно, дбати про здоров`я та матеріальний добробут дитини виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. В статті 3 Конвенції ООН про права дитини говориться: "В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини". В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу "всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей". Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина [PERSON] , тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання, оскільки син досягнув повноліття, однак не досягнув 23 років, навчається на денному відділенні та потребує утримання від батька. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивачзвільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позов відповідачем визнано до початку розгляду справи по суті, а тому з відповідача в користь держави необхідно стягнути 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору за подачу позову до суду, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України. У силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved