Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати запис про право власності № 28213818 від 01 жовтня 2018 року на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: - [ADDRESS] , яким було здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що14.09.2005 року між нею та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний споживчий договір № 146/3К-4 на 15000 доларів США для купівлі житлового будинку, який розташований за адресою: - [ADDRESS] . 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». 07 серпня 2018 року на електронному майданчику Товариство з обмеженою відповідальністю «Держзакупівлі» відбулися відкриті торги (аукціон) з продажу права вимоги ПАТ «Дельта-Банк» за кредитним договором від 14.09.2005 р.,укладеним між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк», переможцем його було визнано [PERSON] . 20.08.2018 року між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] (в особі представника [PERSON] ) за результатами аукціону, оформленого протоколу UA-EA-2018-06-14-000123-b від 07.08.2018 року було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 694/к. Того ж дня, між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] (в особі представника [PERSON] ) за результатами аукціону, оформленого протоколу UA-EA-2018-06-14-000123-b від 07.08.2018 року та договору купівлі-продажу майнових прав № 694/к додатково укладено та нотаріального посвідчено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 120/33-4 від 14.09.2005 року. 03.10.2018 року державним реєстратором виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєвим Дмитром Євгеновичем проведена державна реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Позивачка [PERSON] не погодилася із вказаними обставинами та звернулася до суду із позовною заявою про визнання не законним та скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Позивач та її представник були присутніми у судовому засіданні та наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач та її представник - адвокат Дьякова Т.В., в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивача не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 14 вересня 2005 року між ТОВ «Укрпромбанк» та позивачкою був укладений кредитний договір №146/3к-4, згідно із умовами якого [PERSON] отримала від банку грошові кошти у сумі 15 000 доларів США на придбання житлового будинку з кінцевим строком повернення до 13.09.2012 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору №146/3к-4, 14 вересня 2005 року [PERSON] ( [PERSON] ) (іпотекодавець) уклала із ТОВ «Український промисловий банк» (іпотекодержателем) договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок площею 82.8 кв. м, житловою площею 42 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 вересня 2005 року, посвідченого нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запрорізької області Левченко В. В., зареєстрованого у реєстрі за № 6383. Відповідно до Договору іпотеки предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору (предмет іпотеки), на забезпечення вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № 146\\ЗК-4 від 14 вересня 2005 року, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем/позичальником зобов`язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця/позичальника. Пунктом 4.1 Договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.3 Договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з порядком задоволення вимоги іпотекодержателя, передбаченого пунктом 4.4 цього договору. Відповідно до пункту 4.4 Договору у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених пунктом 4.1 Договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів: шляхом прийняття іпотекодавцем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. Цей договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки; шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки предмета іпотеки. 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним Банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором. 07.08.2018 року були проведені електронні торги (Аукціон) з продажу прав вимоги АТ «Дельта Банк» за кредитним договором №146/ЗК-4 від 14.09.2005р (номер лоту F11GL27466). Початкова (стартова) ціна лоту 434101,50 грн. Ціна продажу 86820,30 грн. результати відкритих торгів (аукціону) від 07.08.2018 року, які оформлені протоколом UА-ЕА-2018-06-14-000123-b. На підставі цього протоколу були укладені наступні договори: договір купівлі-продажу № 694/к майнових прав від 20.08.2018 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] , договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 120/33-4 від 14.09.2005 року за реєстровим № 6406, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Левченко В.В., за реєстровим № 854, 20.08.2018 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] . Відповідно до п.14.ч.5 ст.12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку, в тому числі, визначає порядок та способи реалізації майна банку, що ліквідується. Порядок продажу такого майна регулюється рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 20.07.2017 №3117 «Про пілотний проект щодо реалізації активів (майна ) банків, що ліквідуються, шляхом проведення відкритих торгів (аукціонів) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового заниження початкової стартової ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 14.08.2017 за № 999/30867, Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 24.03.2016 №388 «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів(майна) банків, що ліквідуються», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.04.2016 за № 606/28736. Перереєстрація предмету іпотеки за відповідачкою відбулась з дотриманням положень п. 4 Іпотечного договору та положень закону про реєстрацію прав. 27.08.2018 року позивачем було отримано вимогу про сплату заборгованості, якою було надано строк для її погашення та повідомлено про позасудове задоволення вимоги шляхом перереєстрації права власності на предмет іпотеки, що свідчить про дотримання вказаної процедури звернення стягнення. На підставі застереження, яке є в іпотечному договорі, державний реєстратор виконавчого комітету Семенівської сільської ради Боглаєв Д.Є. 03 жовтня 2018 року здійснив державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] . У 2018 році відповідачка [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовною заявою про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.09.2019 року по справі № 320/9049/18, у задоволенні вищевказаної позовної заяви [PERSON] було відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.04.2020 року по справі №320/9049/18, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено, а рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.09.2019 року у цій справі - скасовано. Визнано протиправним і скасовано запис про право власності №28213818 від 01 жовтня 2018 року на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Постановою Верховного Суду від 17.02.2021 року по справі № 320/9049/18, задоволено частково касаційну скаргу [PERSON] , постанову Запорізького апеляційного суду від 29.04.2020 року скасовано, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 вересня 2019 року змінено, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови. Посилання позивача на те, що скасування рішення суду апеляційної інстанції відбулося виключно з процесуальних підстав - є лише припущенням позивача, але не як не спростовує суть рішення касаційної інстанції. Позивачка [PERSON] звернулася до Центру надання адміністративних послуг та запис про право власності № 28213818 від 01 жовтня 2018 року на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] було скасовано (вилучено). Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.10.2020 року за вих. № 229666445 та від 02.07.2021 року за вих. № 264200475, відсутній запис про право власності № 28213818 від 01 жовтня 2018 року на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . 12.03.2021 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Дьякової Т.В., звернулася із заявою про поворот виконання рішення суду до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, в якій просила допустити поворот виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.09.2019 року по справі № 320/9049/18 за позовом [PERSON] до державного реєстратора Виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєва Дмитра Євгеновича, третя особа: [PERSON] , про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок, шляхом відновлення запису про право власності № 28213818 від 01.10.2018 року на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , здійсненого державним реєстратором виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Боглаєвим Дмитром Євгеновичем. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2021 року у справі № 320/9049/18, у задоволенні вищевказаної заяви [PERSON] - відмовлено з підстав, що право на звернення до суду з заявою про поворот виконання рішення суду мають тільки сторони по справі, а саме: позивач [PERSON] та відповідач - державний реєстратор виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєв Дмитро Євгенович. Тобто, запис про право власності № 28213818 від 01 жовтня 2018 року на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: - [ADDRESS] , проведений державним реєстратором виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєвим Дмитром Євгеновичем про державну реєстрацію права власності [PERSON] , на момент звернення позивачки до суду та на час ухвалення рішення судом, відсутній в Державному реєстрі речових прав, про що свідчать наявні в матеріалах справи документи та не заперечується особисто позивачем. Доводи позивача щодо не дійсності торгів, не законності відступлення права вимоги та інше, не є предметом даного спору та ці обставини вже розглядалися судами у інших справах за участю сторін по справі, а тому відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Так, 27.01.2021 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Дельта-Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, визнання недійсними результати прилюдних торгів, визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони відчуження. Вищевказаним рішенням суду: - визнано результати відкритих торгів (аукціону) від 07.08.2018р., які оформлені протоколом UА-ЕА-2018-06-14-000123-b - недійсними; - визнано Договір № 694/к купівлі-продажу майнових прав від 20.08.2018 року укладений між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] - недійсним; - визнано договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 120/33-4 від 14.09.2005 року за реєстровим № 6406, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Левченко В.В., за реєстровим № 854, 20.08.2018 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] - недійсним. У задоволенні іншої частини позову було відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.04.2021 року, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.01.2021 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Дельта-Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, визнання недійсними результати прилюдних торгів, визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони відчуження. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а саме кожна особа має право па захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає захист цивільних прав та інтересів судом, а саме кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідносин. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що однією з основних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (стаття 650 ЦК України). До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (частина п`ята статті 655 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. За приписами ч.1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що однією з основних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Згідно статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Наведеною нормою законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі. П. 1 ч. 1 ст. 27 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підстав укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. За змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (Конвенція) кожному гарантується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.ст.13,41 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Крім того, в Україні відносини, пов`язані із набуттям, зміною, припиненням права власності та його захистом, зокрема, регулюються Цивільним і Господарським кодексами України. Глава 25 ЦК України визначає підстави припинення права власності відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Згідно з ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому, належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019, що набрав чинності 16.01.2020, внесено зміни до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч. 6ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та в сукупності, суд приходиться до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа: державний реєстратор виконавчого комітету Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Боглаєв Дмитро Євгенович, про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок.

Outcome: dismissed