Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У листопаді 2021 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказує на те, що 15.06.2018 року між банком і відповідачем був укладений договір №б/н, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 11.11.2021 року має заборгованість за кредитом у розмірі 64 426,66 грн., яка складається з: 53 828,49 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 10598,17 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача Клименко Ю.В. (за довіреністю) у судове засідання не з`явився. Подав клопотання про припинення розгляду справи у зв`язку з погашенням боргу відповідачем. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Линник С.В. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку з повним погашенням заборгованості, на підтвердження чого надала довідку АТ КБ «Приватбанк» від 28.12.2021р. та квитанцію від 23.12.2021р. про сплату заборгованості у розмірі 19 360,00 грн. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідач не заперечує факт укладення з позивачем кредитного договору від 15.06.2018 року, але вказує, що заборгованість за цим договором була погашена ним ще до подачі цього позову до суду. Позивач звернувся із цим позовом до суду 22.11.2021 року, що підтверджується накладною поштового відділення ( а.с.76,77). У позові позивач вказує, що заборгованість відповідача станом на 11.11.2021 року становить 64426,66 грн. З наданої відповідачем довідки АТ КБ «Приватбанк» від 28.12.2021р. №1FE1GDR7JPG2IHUT, встановлено, що станом на 01.11.2021р. загальна сума заборгованості [PERSON] становила 64 426,66 грн. 19.11.2021р. відповідачем було сплачено 45 070,90 грн. Залишок після операції становить 19 355,76 грн. 23.12.2021р. відповідачем на користь АТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту було сплачено 19360,00 грн., що підтверджується квитанцією від 23.12.2021р. № RC_JLDTL5TB6D4LMY15STEXO. Тобто, на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором відсутня. За таких підстав, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом і за відсотками за договором №б/н від 15.06.2018 року у розмірі 64 426,66 грн., необхідно відмовити. На підставі викладено,

Outcome: dismissed