Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач - [PERSON] , через представника - адвоката Мокляк Ю.В., звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] шкоду завдану внаслідок ДТП. Вимоги позову обґрунтовано наступним. 20.05.2021 року близько о 18 год. 15 хв. в с. Софіївська Борщагівка, Київської обл. на перехресті вул. Промислова - Соборна, відповідач - [PERSON] керуючи автомобілем «Opel», д.н.з. [NUMBER] , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою, не надав дорогу пішоходу, яким являється позивач - [PERSON] , який переходив дорогу, внаслідок чого Позивач зазнав тілесних ушкоджень (забій правого передплічного суставу, забій правої руки, закрита черепно-мозкова травма), що підтверджується Довідкою № 300 виданою Комунальним некомерційним підприємством «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради». Позивач є інвалідом 1 групи, який після ДТП зазнав додаткових травм та відповідного погіршення здоров`я. Даний факт підтверджується та встановлений Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської обл. від 18.06.2021 року справа № 369/8007/21, яка набрала законної сили. Позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката - Мокляк Ю.В., що підтверджується Договором про надання правової допомоги № 02/2021 від 07.06.2021 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Позивач вимушений був звернутися до Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» та пройти необхідний курс травматичної реабілітації та поніс матеріальні (фінансові) витрати на лікування у розмірі 1 076,70 грн., що підтверджується фіскальними чеками аптек про купівлю необхідних медпрепаратів Позивачем для реабілітації. Позивачу була завдана пряма моральна шкода, яка оцінюється ним у розмірі 50 000,00 грн. та підлягає відшкодуванню Відповідачем у повному обсязі. Посилаючись на викладені обставини справи, позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача: -матеріальну шкоду у розмірі - 1 076,60 грн.; -моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.; -витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 2 500,00 грн.; -судовий збір у розмірі 908,00 грн. на банківський поточний рахунок Відповідача [NUMBER] в КБ «ПРИВАТБАНК». -допустити негайне виконання рішення Суду з моменту набрання ним законної сили; -видати судовий наказ. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні сторона позивача підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволені. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.06.2021 року у справі № 369/8007/21 [PERSON] визнано винним за ст..124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до копії Довідки № 300, яка видана Комунальним некомерційним підприємством «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» Позивач зазнав тілесних ушкоджень (забій правого передпічного суставу, забій правої руки, закрита черепно-мозкова травма). З копії Договора про надання правової допомоги № 02/2021 від 07.06.2021 року встановлено, що замовником послуг про надання правової допомоги та відповідно її оплати є - [PERSON] , а виконавцем - адвокат Мокляк Ю.В. Відповідно до ч.1 ст.15 та п.п.8,9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1167 ЦК України визначено, що Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; Відповідно до ч.1,2 ст.1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів провідшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд вважає, що вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача матеріальної та моральної шкоди в розмірі не є обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення, оскільки Позивачем частково доведено актуальність в цій частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Відповідача судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: partial