Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

01.12.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом він є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . На теперішній час у спірній квартирі проживає відповідачка [PERSON] , яка змінила замки на вхідних дверях та встановила нові броньовані двері, таким чином перешкоджаючи у користуванні належним йому на праві власності майном. Крім того, зазначив, що звертався до [PERSON] з вимогою надати ключі від спірної квартири, на що йому було відмовлено. В зв`язку із цим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2020 року вказану позовну заяву передано для розгляду за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи зазначену цивільну справу передано на розгляд судді Ізмайлову І.К. 25.02.2021 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято вказану заяву до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив справу розглядати без його участі. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надійшло. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що спірною є квартира [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду від 06 липня 1998 року, реєстраційний № 7-98-137511 вбачається, що квартира [ADDRESS] загальною площею 46,7 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.07.2015 року, виданого відділом держаної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-459, виданого 28.08.2020 року державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Нікуліною О.М., [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.7). Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності, власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] . Як вбачається з довідки, складеної ДОП сектору превенції патрульної поліції Індустріального ВП ГУ Національної поліції в Харківській області Копиловим Є. 21.09.2020 року, [PERSON] звертався до поліції щодо перешкод, які чинить [PERSON] у користуванні належним йому на праві власності майном (а.с. 37). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначені житлові права громадян, зокрема, частиною 4, 5 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Виходячи з положення ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Ураховуючи викладене, перешкоджання співвласником (відповідачкою) користуватися спірною квартирою іншому власникові (позивачу), безумовно, порушує приведені норми і тягне за собою необхідність судового захисту прав позивача. З огляду на викладене, суд вважає необхідним усунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні вказаною квартирою та зобов`язати передати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача сплачену ним суму судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved