Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 25009 грн. 46 коп. виплаченого страхового відшкодування. Мотивував свої вимоги тим, що 15 березня 2020 року о 16 год. 32 хв. у м. Львові на перехресті вулиць Кульпарківської та Виговського відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Опель» номерний знак [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] , внаслідок якої останньому завдано механічні пошкодження. На момент ДТП автомобіль марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] був застрахований згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № 014034/4605/0000070 від 08 липня 2019 року, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, завдану вказаному транспортному засобу. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2020 року по справі № 462/1790/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхувальник за згаданим договором добровільного страхування наземного транспорту звернувся до страховика з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, на підставі якої останнім виплачено страхове відшкодування у розмірі 72985 грн. 72 коп. Зазначив, що ним від МТСБУ отримано страхове відшкодування у розмірі 47976 грн. 26 коп. Вказує, що таке відшкодування виплачено з врахуванням зносу. З огляду на вказане, вважає, що різниця у виплаченому ним страховому відшкодуванні і отриманих від МТСБУ грошових коштах повинна бути стягнена з відповідача на його користь. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 27 вересня 2021 року цивільна справа передана за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області. 26 жовтня 2021 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшли матеріали цивільної справи. Ухвалою судді від 27 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, описаних у такій. 04 листопада 2021 року від представника позивача Піщанського О.В. подано до суду клопотання, яким останній усунув недоліки позовної заяви та виконав вимоги ухвали від 27 жовтня 2021 року. Ухвалою від 04 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 29 грудня 2021 року від представника відповідача Ікавого М.Р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він з позовними вимогами не погодився. Зазначив, що коефіцієнт зносу автомобіля марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] згідно документів, поданих позивачем, становить нуль. Враховуючи наведене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначив, що орієнтовний розмір судових витрат становить 2000 грн. 05 січня 2022 року від представника позивача Піщанського О.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що МТСБУ виплатило позивачу страхове відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який підлягає відшкодуванню відповідачем. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Статтями 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15 березня 2020 року о 16 год. 32 хв. у м. Львові на перехресті вулиць Кульпарківської та Виговського водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Опель» номерний знак [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки і стан транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги пункту 13.1 ПДР України, та здійснив наїзд на автомобіль марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2020 року по справі № 462/1790/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова не оскаржувалася і набрала законної сили 04 травня 2020 року. За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «Каско» № 014034/4605/0000070 від 08 липня 2019 року ПрАТ «СК «Уніка» взяла на себе зобов`язання відшкодувати збитки, завдані внаслідок, зокрема пошкодження застраховано транспортного засобу марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] вигодонабувачу [PERSON] . Заявою № 00348337 про подію, що має ознаки страхового випадку, від 17 березня 2020 року стверджується, що [PERSON] звернулася до позивача для отримання страхового відшкодування у зв`язку з заподіянням застрахованому автомобілю шкоди внаслідок згаданої ДТП. З платіжних доручень № 145787 від 07 квітня 2020 року та № 145788 від 07 квітня 2020 року вбачається, що позивач виплатив [PERSON] страхове відшкодування згідно договору № 014034/4605/0000070 від 08 липня 2019 року у розмірі 72985 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з платіжного доручення № 1480989 від 13 серпня 2020 року, МТСБУ виплатило на користь ПрАТ «СК «Уніка» 47976 грн. 26 коп. по справі № 68101 згідно наказу № 7501 від 20 липня 2020 року, т.з. ВС 20 70 СМ. Як зазначив позивач, МТСБУ виплатило вказану суму з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Водночас, як вбачається з поданого позивачем звіту № 2835 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 03 квітня 2020 року, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] дорівнює нулю, а вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженням вказаного транспортного засобу становить 73524 грн. 04 коп. з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який становить нуль. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження розрахунку у автомобіля марки «Фіат» номерний знак [NUMBER] коефіцієнта фізичного зносу або пояснень щодо поданого звіту № 2835 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 03 квітня 2020 року і викладених у ньому обставин щодо нульового коефіцієнту зносу позивачем суду не надано. Враховуючи те, що позивач вважає, що різниця між здійсненою ним страховою виплатою і отриманими від МТСБУ грошовими коштами по справі № 68101 становить вартість фізичного зносу, суд приходить до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог. У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна», майнових прав та професійну оціночну діяльність та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивував своїй позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. За ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначив відповідач, очікувана сума витрати на правничу допомогу становить 2000 грн. Водночас, будь-яких доказів на підтвердження такого розміру витрат суду не надано, у зв`язку з чим такі не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed