Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що позивачу згідно свідоцтва про право на спадщину належить будинок [ADDRESS] . В будинку позивача зареєстрована, але не проживає його сестра - [PERSON] . Відповідачка в будинку не проживає з моменту реєстрації - з літа 2015 року. Договору найму жилого приміщення з відповідачем не укладено. Майна відповідача у будинку позивача немає. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка відмовляється, чим створює позивачу перешкоди в здійсненні користування будинком. Через це у позивача виникають труднощі із оформленням субсидії. Ухвалою від 06.12.2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, просив позов задовольнити. Відповідачка про розгляд справи повідомлялася через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, до суду не прибула, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася. Представник третьої особи про розгляд справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань він нього не надходило. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с.5,6,7). В будинку [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги (а.с.8-9). 22.11.2021 року головою квартального комітету 15 кварталу Марганецької міської ради Валяйбабою Т.М. в присутності сусідів будинку [ADDRESS] - [PERSON] (будинок [NUMBER] ), [PERSON] (будинок [NUMBER] ) складено акт про те, що [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] , але не проживає з травня 2015 року (а.с.10). За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України). За ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , а відповідачка, хоча і зареєстрована в будинку, однак не проживає в ньому з травня 2015 року. Факт реєстрації в будинку відповідача, який в ній не проживає, порушує права позивача як власника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved