Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Відповідач [PERSON] , просила розглянути справу у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, про що надала письмову заяву. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі, про що надав відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу від 03.08.2021р.; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради від 03.08.2021р.; копія заяви [PERSON] про відмову від спадщини від 04.05.2020р.;копія заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 04.05.2020р.; копія свідоцтва № 35 про право власності на житло від 08.02.1996р.; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна; копія заповіту [PERSON] від 26.10.2011р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.08.2021р.; копія спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя йому належала Ѕ частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 08.02.1996р. Інша Ѕ частини квартири належала його дружині [PERSON] . На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] , донька [PERSON] та син [PERSON] . У встановлений законодавством строк ніхто із спадкоємців до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не відкривалась. Однак, дружина спадкодавця [PERSON] на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, тобто, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Тобто, вона прийняла спадщину в порядку п.1ч.1ст.549 ЦК України 1963 р. [INFO] померла матір позивача - [PERSON] . За життя їй належала квартира [ADDRESS] (Ѕ частина на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 08.02.1996р., іншу Ѕ частину квартири вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON] ). На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 26.10.2011р. склала заповіт на ім`я своїх дітей: позивача [PERSON] та первісного відповідача [PERSON] (померла [INFO] а/з 702). У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач (як спадкоємець за заповітом) звернувся до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу № 101/2020. Так, первісний відповідач по справі [PERSON] за життя також звернулась у встановлений строк до нотаріусу, але із заявою про відмову від спадщини, зазначена заява міститься в спадковій справі. Залучений відповідач по справі [PERSON] на спадщину не претендує, не заперечує щоб спадщину оформив позивач, про що надала відповідну заяву. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 10.08.2021р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] та вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. [PERSON] помер 1997р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а матір позивача - [PERSON] (дружина спадкодавця) фактично прийняла спадщину після його смерті, данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого. Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як було встановлено судом, матір позивача [PERSON] була спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] . Вона у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте на момент смерті [PERSON] мешкала разом із ним, вступила в управління та володіння спадковим майном, що належала померлому чоловікові. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Таким чином, матір позивача [PERSON] прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. після смерті чоловіка [PERSON] однак, вона не встигла юридично її оформити. [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Спадкові відносини після її смерті регулюються положеннями ЦК України 2003р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України 2003р. спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом. У встановлений законом строк лише позивач прийняв спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви до нотаріусу. Донька спадкодавця [PERSON] у встановлений законом строк подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно.

Outcome: approved