Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

19.11.2021 року позивач звернулась до суду із даною позовною заявою вказуючи, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано, повнолітня дочка навчається у Запорізькому національному університеті, є студенткою першого курсу факультеті журналістики, денної форми навчання, на контрактній основі, в добровільному порядку відповідач не допомагає матеріально. Позивачка, посилаючись на вище викладене та на ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 174-177 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 25.11.2021 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву на позовну заяву, заперечень. 17.12.2021 року відповідач подав до суду відзив, яким звертає увагу суду на те, що він не ухиляється від свого обов`язку щодо утримання доньки. В даний час він не працює, не має доходу, заробіток його є мінливим, майно відсутнє, має на утриманні нову родину. Просить суд взяти до уваги його відзив, позов задовольнити частково, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно. В судовому засіданні представник позивачки на задоволенні позову наполягала та пояснила, що просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб не зважаючи на той факт, що відповідач не працює офіційно, розмір доходу має бути визначений державним виконавцем під час примусового виконання рішення суду виходячи з розміру середнього заробітку передбаченого законодавством у даному регіоні. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] . Матір`ю повнолітньої дитини є позивач [PERSON] , батьком відповідач [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.4). [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та навчається у Запорізькому національному університеті, є студенткою першого курсу факультеті журналістики, денної форми навчання, на контрактній основі, що стверджує довідка навчального закладу №210087 від 09.09.2021 року ( а.с.9). За рішенням суду Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.06.2013 року [PERSON] сплачував на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частки доходу всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття ( а.с.7). [INFO] [PERSON] досягнула повноліття та виплата аліментів припинилась. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань. Так, згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд звертає увагу, що позивач просить суд визначити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу батька дитини. Оскільки таким правом наділений саме той з батьків разом з яким проживає дитина. В даному випадку дитина проживає разом з матір`ю. Проте позивачка не визначила загальний розмір витрат щомісячно а саме, вартість навчання, витрати на проїзд, інші витрати (підручники, інша навчальна література, канцелярські товари, устаткування, тощо), при цьому вказує, що донька навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати, тому інших доходів для забезпечення своєї життєдіяльності вона не має. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час [PERSON] , продовжує навчання на денній формі навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, оскільки позивач навчаючись на денній формі навчання, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначені розміру аліментів суд бере до уваги обставину зазначену відповідачем у відзиві на позов, зокрема, що він не має доходу. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, починаючи не з дня пред`явлення даного позову до суду, а з настання події повноліття доньки і на період її навчання, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленої на відповідний рік. Починаючи з повноліття доньки [INFO] і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою 23 років, щомісячно, що є адекватним та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітню доньку. На підставі викладеного,

Outcome: partial