Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

05.11.2021 керівник Любашівської окружної прокуратури в Одеській області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеські області) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 15 816,80 грн та судового збору в розмірі 2 270,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що Державною екологічною інспекцією в Одеській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, зокрема про охорону та використання земель. За результатами позапланової перевірки Державною екологічною інспекцією в Одеській області складено Довідку про дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природнього середовища, про охорону та використання земель. Довідкою від 11.12.2019 встановлено факт самовільного розорювання прибережної захисної смуги річки Південний Буг на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області. Зокрема, Державною екологічною інспекцією в Одеській області під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про охорону та використання земель встановлено факт розорювання земельних ділянок, які межують між р. Південний Буг та земельними ділянками власників земельних часток (паїв), зокрема: - земельна ділянка загальною площею - 6,2 га, територія Осичківської сільської ради , за межами с. Осички з сходу Спортивно - оздоровчий табір «Південний Буг» ОНАХТ, правий берег північної сторони р. Південний Буг, з південної сторони поле (контур) № [NUMBER] власників земельних часток (паїв); - земельна ділянка загальною площею - 7,4 га, територія Осичківської сільської ради, за межами с. Осички, правий берег північної сторони р. Південний Буг, з південної сторони поле (контур) № 8 власників земельних часток (паїв), що є порушенням вимог пункту 1 статті 89 Водного кодексу України, статті 61, 125 Земельного кодексу України, статей 110, 111 Водного кодексу України, частини 1 статті 211 Земельного кодексу України. На вказані порушення Державною екологічною інспекцією в Одеській області проведено розрахунок у відповідності до «Методики визначення розмірів шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007 р. Внаслідок самовільного розорювання земель прибережно-захисної смуги р. Південний Буг заподіяна шкода у вигляді збитків на суму 15 816 гривень 80 копійок. По вищезазначеному розрахунку збитків Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулася на адресу Відповідача з претензією №02/30 від 15.05.2020 щодо відшкодування збитків внаслідок самовільного розорювання земель прибережно -захисної смуги р. Південний Буг. Однак, до теперішнього часу, збитки заподіяні державі внаслідок самовільного розорювання земель прибережно-захисної смуги р. Південний Буг у сумі 15 816 гривень 80 копійок не сплачено та залишаються не відшкодованими, що підтверджується листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) за №2671/1.1 від 12.05.2021. Згідно Довідки про дотримання вимог природоохоронного законодавства від 11 грудня 2019 року, встановлено, що за даними Осичківської сільської ради допущенням самовільного зайняття земельних ділянок прибережно - захисної смуги р. Південний Буг загальною площею - 13,6 га, вчинено громадянином [PERSON] , Савранський районний суд Одеської області ухвалою від 19.11.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по цивільній справі за позовною заявою керівника Любашівської окружної прокуратури в Одеській області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати у строк 15 днів з дня вручення ухвали відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву та, відповідно, відповіді на відзив для подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. За наданою суду інформацією Савранської селищної ради Одеської області відповідач значиться зареєстрованим за адресою, що вказана у позові, а саме [ADDRESS] (а.с. 75). 22.12.2021 до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] в якому він просив суд позовну заяву керівника Любашівської окружної прокуратури в Одеській області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) залишити без розгляду посилаючись на наступне. Зокрема відповідач у відзиві зазначив, що в матеріалами позовної заяви не доведено завдання збитків природоохоронній зоні саме ним, не доведено віднесення земельних ділянок до земель прибережної захисної смуги, а розмір земельних ділянок в позовній заяві визначено орієнтовно без їх належного обміру здійсненого уповноваженими особами та зафіксовано відповідними актами. Крім того, відповідач посилався на те, що сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення від 12.12.2019 не може бути беззаперечною та єдиною підставою, встановлення та завдання збитків саме ним - відповідачем по справі. Також відповідач посилався на те, що звернення з позовом прокурора є неправомірним та таким, що порушує встановлений законом порядок та порушує принцип рівності сторін в процесі. 11.01.2022 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від Любашівської окружної прокуратури в якій прокурор просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 12.01.2022 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) в якій представник інспекції підтримав позовні вимоги прокурора та просив їх задовольнити в повному обсязі. Прокурор Ковальчук Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Представник Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) у судове засідання не з`явився, проте 08.12.2021 подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі представника Державної екологічної інспекції (а.с.81-83). Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що на його думку він використовував земельні ділянки на законних підставах, оскільки на вказані земельні ділянки був відсутній проект землеустрою. Крім того [PERSON] посилався на відсутність у прокурора повноважень щодо звернення з позовом до суду. Сторони не заперечували проти розгляду справи без участі представника Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області). Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 УПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Вислухавши у судовому засіданні сторони, вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Суд встановив, що Державною екологічною інспекцією в Одеській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, зокрема про охорону та використання земель. За результатами позапланової перевірки Державною екологічною інспекцією в Одеській області складено Довідку про дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природнього середовища, про охорону та використання земель. Довідкою від 11.12.2019 встановлено факт самовільного розорювання прибережної захисної смуги річки Південний Буг на території Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області. Зокрема, Державною екологічною інспекцією в Одеській області під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про охорону та використання земель встановлено факт розорювання земельних ділянок, які межують між р. Південний Буг та земельними ділянками власників земельних часток (паїв), зокрема: - земельна ділянка загальною площею - 6,2 га., територія Осичківської сільської ради , за межами с. Осички з сходу Спортивно - оздоровчий табір «Південний Буг» ОНАХТ, правий берег північної сторони р. Південний Буг, з південної сторони поле (контур) № [NUMBER] власників земельних часток (паїв); - земельна ділянка загальною площею - 7,4 га, територія Осичківської сільської ради, за межами с. Осички, правий берег північної сторони р. Південний Буг, з південної сторони поле (контур) № 8 власників земельних часток (паїв). Державною екологічною інспекцією Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 КУпАП (Самовільне зайняття земельної ділянки) у виді штрафу, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 000695 та постановою від 12.12.2019 за №000695, - якою відповідача визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн (а.с.18-22). На вказані порушення Державною екологічною інспекцією в Одеській області проведено обґрунтований розрахунок у відповідності до «Методики визначення розмірів шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007. Внаслідок самовільного розорювання земель прибережно-захисної смуги р. Південний Буг заподіяна шкода у вигляді збитків на суму 15 816, 80 грн (а.с. 29-30). По вищезазначеному розрахунку збитків Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулася на адресу Відповідача з претензією №02/30 від 15.05.2020 щодо відшкодування збитків внаслідок самовільного розорювання земель прибережно-захисної смуги річки Південний Буг (а.с.27). Однак, до теперішнього часу, збитки заподіяні державі внаслідок самовільного розорювання земель прибережно-захисної смуги р. Південний Буг у сумі 15 816 гривень 80 копійок не сплачено та залишаються не відшкодованими, що підтверджується листом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) за №2671/1.1 від 12.05.2021. Вищевказана Методика спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу. Дана Методика згідно з пунктом 7 застосовується Держекоінспекцією та її територіальними органами внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу. Згідно Довідки про дотримання вимог природоохоронного законодавства від 11 грудня 2019 року, встановлено, що за даними Осичківської сільської ради допущенням самовільного зайняття земельних ділянок прибережно - захисної смуги р. Південний Буг загальною площею - 13,6 га, вчинено відповідачем [PERSON] . Відповідно до вимог статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, яка була заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, - підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно зі статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди. Відповідно до статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями статті 40 Закону України «Про рослинний світ», порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Відповідно до статті 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища "встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно з частиною 4 статті 68 цього ж Закону підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Отже, відповідач є особою, який неправомірними діями наніс шкоду Державі, зобов`язаний сплатити суму шкоди нанесеної Державі. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 та пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач не надав суду будь-яких доказів відсутності його вини у спричиненні шкоди завданої навколишньому природному середовищу. Щодо посилання відповідача на те, що використовувані ним земельні ділянки не належать до земель прибережної захисної смуги і що межі прибережних захисних смуг встановлюються в документації із землеустрою, містобудівній документації, суд зазначає наступне. У відповідності до статті 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в)землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Згідно з частиною 1 статті 58 ЗК України та частиною 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. У відповідності до частини 1 статті 88 ВК України, земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності. Отже, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. З системного аналізу статей 61, 62 ЗК України та статей 89-90 ВК України вбачається, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання. Прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами статті 60 ЗК України та нормами статті 88 ВК України. Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення. Зазначені висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі 372/1684/14-ц). Наведений висновок узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц(провадження № 14-452цс18) (пункт 44), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) (пункт 53), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19) (пункт 63.2). Крім того, суд враховує, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення [PERSON] погодився з порушенням та, відповідно сплатив штраф (а.с. 33). Додатково суд звертає увагу, що у поданому 22.12.2021 відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] посилається, зокрема, на норми адміністративного судочинства обґрунтовуючи відсутність у суду підстав щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду. Проте, суд зазначає, що прокурором подано саме цивільний позов в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області), а не апеляційну скаргу, як то зазначено у відзиві. Крім того, вказаний спір вирішується судом цивільної, а не адміністративної юрисдикції. Щодо підстав звернення прокурора з позовною заявою до суду слід зазначити наступне. Пунктом 3 статті 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави. Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду (пункт 61 постанови Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року в справі № 910/11919/17). Із наведених положень чинного законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів (постанова Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18). Прокурор, вважаючи, що діями (бездіяльністю) відповідача порушуються державні інтереси, має не тільки законне право, а й обов`язок здійснити захист таких інтересів, обравши при цьому один із способів захисту, передбачених процесуальним Законом (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15). Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18, сам факт не звернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду. Позиція щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку бездіяльності уповноважених на здійснення функцій держави органів закріплена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з частковою державною власністю у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних тощо) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності України, гарантування її державної, економічної безпеки, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Таким чином, "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17). В свою чергу, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави». Підкреслюючи необхідність дотримання принципу рівності процесуальних можливостей сторін у справі «Бацаніна проти Росії» в пункті 27, ЄСПЛ визначив, що підтримка прокуратурою одної із сторін може бути виправдана за певних обставин, в тому числі, у випадку, коли інтереси держави потребують захисту (рішення у справі «Бацаніна проти Росії» № 8927/02 від 26 травня 2009 року). Між тим ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін (постанова Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 4/166 «Б»), У даному випадку допуск прокурора до суду у зв`язку з нездійсненням відповідним органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах, захисту інтересів держави, є виправданим відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Звернення прокурора до суду у даному випадку з метою захисту інтересів держави здійснено прокурором в межах дискреційних повноважень. Обґрунтовуючи право звернення до суду з даним позовом, прокурор зазначив, що з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) Любашівської окружною прокуратурою направлено листа з вимогою проінформувати про причини не звернення до суду із позовною заявою про стягнення збитків із [PERSON] . З листа Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) вбачається, що Інспекція унеможливлена скористатись правом на звернення до суду з позовною заявою про стягнення збитків із [PERSON] у зв`язку з обмеженим фінансуванням на сплату судового збору та орієнтованих судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (а.с.69). Враховуючи викладене факт незвернення Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу ( Миколаївська та Одеська області) до суду підтверджує факт бездіяльності компетентного органу, та дає підстави для звернення прокурора до суду з відповідним позовом. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то ще є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 26.02.2019 у справі №905/803/18. Крім того, невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного стооку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стан відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу (пункт 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2358/18). Згідно позиції Верховного Суду перебіг розумного строку починається саме з моменту, коли органу стало відомо або повинно було стати відомо про порушення інтересів держави. Таким чином, незважаючи на очевидність порушення інтересів держави, Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) не здійснює захист інтересів держави в частині стягнення шкоди внаслідок порушення природоохоронного законодавства, оскільки вичерпних заходів, спрямованих на стягнення шкоди, заподіяної відповідачем [PERSON] , не вжито, відповідний позов про стягнення з нього шкоди до суду не заявлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що участь прокурора у цій справі є виправданою, відповідає інтересам держави, спрямована на захист майнових інтересів держави та не порушує принцип рівності сторін. Отже, враховуючи доведеність порушення відповідача чинного законодавства, прямого причинного зв`язку та розміру шкоди та, з урахуванням факту ненадання відповідачем жодних доказів відсутності його вини у спричиненні шкоди завданої навколишньому природному середовищу, суд приходить до висновку про задоволення позову керівника Любашівської окружної прокуратури в Одеській області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно - Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в сумі 15 816,80 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду прокурором було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 21.10.2021 (а.с. 72). Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати в сумі 2 270,00 грн.

Outcome: approved