Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

15 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного між ним та [PERSON] та [PERSON] 23.06.1998 року на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» за №2349 - дійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 23 червня 1998 року між ним та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 26 червня 1998 року договір було зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації за №87. Нотаріально договір не посвідчувався, та на даний час нотаріальне укладення даного договору неможливе, що змусило позивача звернутися за захистом свого права до суду. Позивач у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.3). У зв`язку з відсутністю відповідачів [PERSON] та [PERSON] за останньою відомою суду адресою їх сповіщення здійснено шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади (а.с.20,26-27). Третя особа Товарна біржа «Нерухомість-Південь» про дату, час та місце судового засідання повідомлена належно, пояснень чи заперечень суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, у зв`язку з наявністю доказів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи та відсутністю від нього заяв про відкладення судового засідання, таке проведено за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №2349 від 23 червня 1998 року, [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до п. 3 зазначеного договору, відчужувана квартира належить [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] от 16 червня 1995 року, зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації, реєстровий №87 від 21.06.1995 року. Відповідно до п.5 зазначеного договору будинок проданий за 2472 грн., що отримані продавцем до підписання договору, і належить новому власнику [PERSON] . Вказаний договір укладено на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» та в подальшому нотаріально не посвідчувався. Договір зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 26.06.1998 року. В той же час, позивач позбавлений можливості розпорядження своїм майном з огляду на положення ст.227 ЦК УРСР 1963 року. Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями ст. 42 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням. Невиконання цих вимог тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або об`єктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України в редакції 1963 року суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В цьому випадку не вимагається подальшого нотаріального посвідчення угоди. Позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку між ним та відповідачами, її виконання та обставин, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди. Таким чином, суд вважає можливим захист прав позивача шляхом визнання вказаного договору дійсним.

Outcome: approved