Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з [PERSON] перебувала у шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 30.11.2018 року шлюб між ними розірвано, неповнолітню дитину залишено проживати з позивачкою. 22.12.2020 року позивачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] у позивачки народився син [PERSON] . На даний час діти зареєстровані та проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Причиною звернення до суду з даним позовом стало те, що батько доньки [PERSON] , [PERSON] повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Після розірвання шлюбу відповідач життям доньки не цікавився, не допомагав її утримувати, не виявляв бажання з нею спілкуватися та приймати участь у її вихованні. Жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з донькою позивачка не чинила. Відповідач не бажає нести обов`язки щодо матеріального забезпечення дитини та не сплачує аліментів. Донька навчається у 7-Г класі в Ліцеї №10 м. Ковеля. Позивачка займається її вихованням, відповідач у вихованні доньки участі не бере. Тому, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. 16 листопада 2021 року ухвалою Дубенського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у позові. Зазначила, що відповідач життям дитини не цікавиться та з 2018 року доньку не відвідує, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує. Просила позов задоволити. . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що з донькою не бачиться, матеріальної допомоги не надає, однак спілкується з нею в телефонному режимі. З 2018 року доньку не відвідував. Не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради в судове засідання не з`явися. Згідно попередньо поданої заяви просить справу слухати у їх відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.41). Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . У свідоцтві про народження її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 30 листопада 2018 року розірвано. Згідно резолютивної часини рішення, дитину [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю (а.с.7). Мати дитини [PERSON] 22.12.2020 року змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] , актовий запис №26 (а.с.8). Згідно довідок про місце проживання особи №14.35/6292 від 03.11.2020 та №14.37/114 від 13.01.2021, [PERSON] зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.10,11). Працівниками сектору ювенальної превенції на підставі листа служби у справах дітей Ковельської міської ради від 25.05.2021 року було проведено бесіду з [PERSON] , який підтвердив, що з 2018 року з дитиною не бачився, фінансово не підтримував (а.с.14). 02 липня 2021 року відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №340876 за ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки Управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради, Ліцею №10 м. Ковеля, [PERSON] навчається в Ліцеї №10 м. Ковеля, вихованням дитини займається мама, батько дитини участі не бере (а.с.20). Згідно інформації та розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданого Дубенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), станом на 01.05.2021 року за [PERSON] , [INFO] , борг по несплаті аліментів становить 38385,00 грн. (а.с.21-23). В матеріалах справи міститься письмовий висновок Органу опіки та піклування Ковельської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с.17). За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своєї дитини, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зазначене є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved