Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у поданій позовній заяві покликається на те, що [INFO] помер його дід по лінії матері [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , входять земельні ділянки, належні спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 007769 та РВ № 032828 від 22.12.2003 року. Відповідно до заповіту, вчиненого спадкодавцем [PERSON] від 26.02.2001 року, посвідченого секретарем Морочненської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, спадкодавець заповів йому все своє майно. Позивач вказує, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON] , спадкоємці, які мають право на обов`язкову часку у спадщині, відсутні. На даний час він має намір оформити спадщину, однак у позасудовому порядку цього зробити не може, оскільки, пропустив встановлений законом шестимісячний строк для її прийняття. Зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки про існування заповіту, вчиненого на його користь, йому стало відомо лише нещодавно. Просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] - два місяці. У судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, пояснив, що про існування заповіту, вчиненого його дідом [PERSON] , який помер [INFO] , на його користь він дізнався лише у 2017 році. Після одруження, влітку 2017 року із сім`єю став проживати у будинку діда та копію заповіту знайшов серед речей домашнього вжитку. Просив позов задовольнити. Представник відповідача Зарічненської селищної ради Рівненської області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що згідно до заповіту від 26 лютого 2001 року, посвідченого секретарем Морочненської сільської ради Зарічненського району Рівненської області Яцковець А.І., зареєстрованого в реєстрі за № 5, [PERSON] заповів все належне йому майно своєму внукові [PERSON] (позивачу у справі). Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.09.2005 року, виданим виконкомом Морочненської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, серії [NUMBER] . Таким чином встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Родинність їх стосунків доводиться свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 10.08.1983 року, в якому його матір`ю зазначена [PERSON] , свідоцтвом про шлюб батьків позивача [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), виданим повторно серії [NUMBER] від 11.11.2021 року, свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим повторно 16.11.2021 року, серії [NUMBER] , в якому її батьком зазначено [PERSON] . Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, належні спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії РВ № 007769 та РВ № 032828 від 22.12.2003 року. На час відкриття спадщини [PERSON] проживав один по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Зарічненської селищної ради Рівненської області № 397 від 19.10.2021 року. Із повідомлення Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 08.12.2021 року № 1-16\\930, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 08.12.2021 року вбачається, що спадкодавцем [PERSON] вчинявся заповіт, посвідчений 26.02.2001 року Морочненською сільською радою Зарічненського району Рівненської області, зареєстрований за № 5, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що її батько [PERSON] помер [INFO] . На час відкриття спадщини він проживав один, будинок після його смерті довго пустував. У 2017 році її син [PERSON] (позивач у справі) разом із сім`єю туди переселився та серед речей домашнього вжитку знайшов заповіт, вчинений [PERSON] на його користь. До того часу про існування заповіту ніхто не знав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що проживав разом із спадкодавцем [PERSON] по сусідству. Після його смерті, з 2005 року будинок пустував. Влітку 2017 року там став проживати внук [PERSON] - [PERSON] (позивач у справі). Він неодноразово допомагав йому по господарству та йому відомо про те, що в будинку було виявлено заповіт [PERSON] , вчинений на користь [PERSON] . Такі показання свідків [PERSON] та [PERSON] узгоджуються із поясненнями позивача, який вказав, що на час відкриття спадщини йому не було відомо про існування заповіту. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач має намір оформити спадщину, однак свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримати не має можливості у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для її прийняття. Разом з тим, у ході судового розгляду встановлено, що у визначений законом строк позивач спадщини не прийняв з об`єктивних причин, які пов`язані з непереборними, істотними труднощами, що виникли для нього, у зв`язку з тим, що про існування заповіту, вчиненого спадкодавцем [PERSON] на його ім`я, йому не було відомо. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. У Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року, у справі № 565\\1145\\17, висловлено правову позицію, якою розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, зокрема зазначено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був необізнаний про наявність заповіту, вчиненого на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, що свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, вважає причини пропуску позивачем строку звернення за прийняттям спадщини поважними і відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України визначає йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved