Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він працює на посаді бригадира колії 09 околодку Хутір-Михайлівської дистанції колії акціонерного товариства „Українська залізниця (далі - АТ „Укрзалізниця). 08.12.2021 року йому було вручено наказ про відсторонення його від роботи з 09.12.2021 року у зв`язку з ненаданням підтверджуючого документу про обов`язкове щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19 або копії медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації. Оскільки відповідачем були грубо порушені норми законодавства України про працю, в тому числі інших законів, якими здійснення такого щеплення не передбачено, то позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ про відсторонення його від роботи, зобов`язати відповідача виплатити йому невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи та стягнути судові витрати у розмірі 2908 грн.. Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу були направлені копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 17 січня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що вимоги позивача необгрунтованими, надуманими і безпідставними, оскільки позивач за своїм фахом входить до кола працівників, які підлягають щепленню, не заперечує цього і був попереджений, що, починаючи з 09.12.2021 року у разі відсутності профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 або абсолютних протипоказань до їх проведення, він буде відсторонений від роботи без збереження заробітної плати згідно зі ст. 46 КЗпП України до отримання документа про проведення щеплення. Позивач не позбавлений права на працю та з роботи не звільнений, а лише відсторонений від виконання своїх функціональних обов`язків за відсутності щеплення, яке в силу професійної діяльності позивача є обов`язковим для нього. Тому просить відмовити в задоволенні позову. 21 січня 2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначає, що ч. 1 ст. 12 Закону України „Про захист населення від інфекційних хвороб визначено, що лише профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень, а накази МОЗ зі змінами є лише підзаконними актами, і їх прийняття не змінило визначення тих профілактичних щеплень, які є обов`язковими, і куди COVID-19 не входить. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~ Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] працює на посаді бригадира з поточного утримання й ремонту колій та штучних споруд 5 розряду 09 околодку Хутір-Михайлівської дистанції колії АТ „Укрзалізниця. Відповідно до листа-ознайомлення та акту щодо доведення до відома про наслідки відмови або ухилення від профілактичного щеплення позивачу доведено до відома про необхідність отримання обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби Covid-19 (а.с.11,15). Наказом від 08.12.2021 р. № 506/од позивача відсторонено від роботи в АТ «Укрзалізниця» з 09.12.2021 р. у зв`язку із ненаданням підтверджуючого документу про обов`язкове щеплення від гострої респіраторної хвороби Covid-19 або копії медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації (а.с.10). У пунктах «а», «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватися про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди та робити щеплення. \~Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі у нетверезому стані , у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. \~\~До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. \~\~Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових відносин, яке полягає у тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання. \~\~Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам. \~\~Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковими профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковими профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковими профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). Відповідно до цього Переліку обов`язковими профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83. АТ «Укрзаліниця» включена до зазначеного вище переліку об`єктів державної власності. Пунктом 416\~постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти СОVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти СОVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти СОVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти СОVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Враховуючи те, що позивач є працівником підприємства, включеного до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, не пройшов обов`язкове профілактичне щеплення проти Covid-19, не має протипоказань до вакцинації, керівник відповідача зобов`язаний був, відповідно до діючого законодавства відсторонити позивача від роботи. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Верховний Суд в постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами особи, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, та є виправданим. Враховуючи зазначене вище, а також те, що вакцинація є одним із найбільш ефективних заходів у сфері охорони здоров`я, мета якої є захист здоров`я окремої особи та суспільства в цілому від інфекційного захворювання, то обов`язкова вакцинація певної категорії громадян від Covid-19 (захворювання, яке згідно наказу МОЗ України від 19 липня 1995 року № 133 належить до особливо небезпечної інфекційної хвороби) задля попередження його поширення серед населення є виправданим. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed