Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У листопаді 2021 року до Тростянецького районного суду Вінницької області від [PERSON] надійшла позовна заява до Опорного закладу освіти «Тростянецький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Тростянецької селищної ради Вінницької області» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди. Ухвалою суду від 16.11.2021 р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк на усунення указаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали. 24.11.2021 р. на виконання вимог ухвали суду від 16.11.2021 р. позивачем подано до суду квитанцію про сплату судового збору та позовну заяву у новій редакції. Позовні вимоги в редакції 24.11.2021 р. [PERSON] обґрунтовує тим, що 08.11.2021 року прийшовши на роботу до опорного закладу освіти «Тростянецький заклад загальної середньо освіти І-ІІІ ступенів №1 Тростянецької селищної ради Вінницької області» позивач отримала наказ від 08.11.2021 №73-вн «Про відсторонення від роботи [PERSON]», яким її було відсторонено від роботи вчительки молодших класів з 08.11.2021 у з`язку із ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення від COVІD-19 на строк до здійснення щеплення проти гострої респіраторної хвороби, але не більше ніж до закінчення дії карантину, встановленого КМУ. Також вищевказаним наказом їй було призупинено виплату заробітної плати. [PERSON] зазначила, що оскаржуваним наказом було грубо порушено її конституційні права на працю з боку відповідача, а тому позивач змушена звернутися до суду. Наказ про відсторонення її від роботи мотивований лише посиланням на наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим щепленням» від 04.10.2021 р. Також, позивач звертала увагу, що ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між нею та відповідачем, зобов`язання щодо щеплення від COVІD-19 з боку працівника немає, так само як і не передбачено повноваження відповідача на відсторонення її від роботи з підстав відсутності такого щеплення. Вважає цей наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки її відсторонення від улюбленої роботи порушує її конституційні права та позбавляє засобів для існування саму позивачку та її родину, де [PERSON] є єдиною годувальницею, оскільки її чоловік втратив роботу раніше. Позивачка вказує, що вакцинація від COVІD-19 не є обов`язковою і ніхто не має права здійснювати політичного, соціального чи іншого тиску для того, щоб провести щеплення тих, хто сам цього не бажає. Тобто вакцинація є абсолютно добровільною і ніхто не може бути примушений до участі у клінічних випробуваннях. Зазначає, що законодавством не передбачено правової можливості відсторонення працівника від роботи із підстав відсутності у нього щеплення від COVІD-19, а тому такий наказ є незаконним та підлягає скасуванню в судовому порядку. Також вказала, що незаконним відстороненням [PERSON] від роботи відповідач завдав їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 90000 грн., оскільки відповідач залишив її без улюбленої роботи та єдиного джерела існування. Окрім того, вона скористалася професійною правничою допомогою адвоката Дудіна Л.В. та сплатила йому за вказані послуги 20000 грн. Враховуючи вищевикладене [PERSON] просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ від 08.11.2021 №73-вн «Про відсторонення від роботи [PERSON]» та поновити її на роботі на посаді учителя молодших класів опорного закладу освіти «Тростянецький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Тростянецької селищної ради Вінницької області»; стягнути з відповідача заробітну плату за період відсторонення від роботи з 08.11.2021 по день ухвалення рішення суду; стягнути з відповідача 90000 грн. завданої моральної шкоди та 20000 грн. за надання професійної правничої допомоги адвокатом. Також просила допустити рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за весь час незаконного відсторонення від роботи до негайного виконання в порядку ч. 1 та ч. 2 ст. 430 ЦПК України (а.с.26-37). Ухвалою суду від 25.11.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Зобов`язано Опорний заклад освіти «Тростянецький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Тростянецької селищної ради Вінницької області» надати до суду відповідь на поставлені позивачем у прохальній частині позовної заяви питання. Витребувано від відповідача наступні документи: належним чином засвідчену копію наказу про призначення на посаду вчителя [PERSON] , належним чином засвідчену копію трудової книжки [PERSON] , довідку про середню заробітну плату [PERSON] за період з 01.01.2021 р. по даний час та довідку про середній заробіток [PERSON] за вересень та жовтень 2021 року. Цією ж ухвалою запропоновано учасникам справи подати до суду процесуальні заяви по суті справі (відзив на позовну заяву, відповідь на відзив і заперечення). 10.12.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що у зв`язку з набуттям чинності п.41 «Про внесення змін до постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236» позивача було відсторонено від роботи, оскільки [PERSON] відмовилася від обов`язкового профілактичного щеплення проти COVІD-19, як така, що не має абсолютного протипоказання до проведення щеплення. Позивач є вчителем початкової школи та згідно з Наказом МОЗ №2153 від 04.10.2021 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» працівники закладів освіти всіх рівнів, незалежно від типу та форми власності, мають обов`язково отримати щеплення проти COVІD-19. Відповідач зазначає, що в повній мірі дотрималася вимог чинного законодавства щодо відсторонення [PERSON] від займаної посади, та можна дійти висновку, що позивач фактично оспорює правомірність урядових рішень про запровадження обов`язкової вакцинації певної категорії громадян, спрямованої на захист населення від COVІD-19. Зазначає, що інші співробітники закладу були своєчасно вакциновані, адже відсутність щеплення порушує права усіх учасників освітнього процесу. Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час незаконного вимушеного прогулу, то за змістом приписів КЗпП та ЗУ «Про оплату праці», це є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання ним трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівнику така заробітна плата в період відсторонення не виплачується. Окрім того зазначили, що Держпраці звертало увагу на те, що законодавцем не передбачається обов`язок роботодавця зберігати за працівником заробітну плату на період відсторонення від роботи через відмову робити щеплення проти СOVID-19. Відповідач звертав увагу суду на те, що позивач не була звільнена з місця роботи та може повернутися до неї одразу після проходження курсу вакцинації від СOVID-19, від якого вона добровільно відмовилася, чим фактично сама завдала собі моральної шкоди. Окрім того, [PERSON] не надала жодних доказів, що свідчили б про завдану їй моральну шкоду, як то медичні довідки, висновки експертів та інше, що підтверджують обставини, які мають значення для доказування факту заподіяння моральної шкоди. Враховуючи даний відзив, просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі (а.с.49-52). 20.12.2021 р. від Опорного закладу освіти «Тростянецький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Тростянецької селищної ради Вінницької області» надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та додаткові пояснення про неспівмірність витрат на правничу допомогу, в яких зазначено, що сума, яку просить стягнути позивач є занадто завищеною, необґрунтованою і неспівмірною з витраченим часом, оскільки дана справа не є складною, що прямо зазначено в ухвалі про відкриття провадження, відповідно і незначним є обсяг наданих адвокатом послуг (а.с.61-72). У судовому засіданні представник позивача, адвокат Дудін Л.В., позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Додатково зазначив, що 08.11.2021 р. позивача було відсторонено від роботи через відсутність вакцинації проти COVІD-19. Підставою відсторонення зазначено наказ МОЗ, яким не встановлено ніякого обов`язку відсторонювати від зайнятої посади особу, яка відмовилася від щеплення. Будь-якого іншого нормативно - правового акту чи закону, який передбачав би законне відсторонення від роботи, у спірному наказі не вказано. Відсторонення [PERSON] від роботи є незаконним, оскільки вакцинація від COVІD-19 не є обов`язковою та таке щеплення не внесено до Календаря профілактичних щеплень. Вся вакцина є експериментальною, а людина не може коритися незаконним вимогам, адже має вибір - вакцинуватися чи ні. Вважає, що права позивача порушені і підлягають захисту в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні підтримала позицію свого представника. Суду пояснила, що директор закладу освіти під час розмови зазначила, що вона може принести довідку, в якій би зазначалося, що [PERSON] має протипоказання до щеплення проти COVІD-19. Раніше під час однієї із вакцинацій від інших хвороб вона мала вкрай негативні наслідки, однак сімейний лікар такої довідки їй не видав, оскільки її хвороба не зазначена в переліку. Окрім того, позивачка має бажання приступити до виконання своїх посадових обов`язків, оскільки робота є єдиним джерелом існування всієї її родини. Щодо моральної шкоди не вказала про обставини, які вказують на її існування. Представник відповідача, директор Опорного закладу освіти «Тростянецький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Тростянецької селищної ради Вінницької області» Сліденко А.М. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала. Суду пояснила, що оскаржуваний наказ виданий на реалізацію положень статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» і наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, яким затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим щепленням. Позивачка відмовилася від щеплення, хоча інші працівники школи були своєчасно вакциновані та дії [PERSON] порушують права усіх учасників освітнього процесу. Представник відповідача зазначила, що діяла в межах законодавства, тому що не могла ставити під загрозу життя та здоров`я 100 працівників та 591 учня школи, оскільки вона, як директор опорного закладу освіти в першу чергу повинна виконувати вимоги НПА КМ України і не мала права не виконувати їх свідомо і тим самим порушувати свої посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією. З приводу обґрунтованості суми витрат на правничу допомогу адвоката зазначила, що сума, яку просить стягнути позивач є занадто завищеною, необґрунтованою і неспівмірною з витраченим часом, оскільки дана справа не є складною, що прямо зазначено в ухвалі про відкриття провадження, відповідно і незначним є обсяг наданих адвокатом послуг. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити у повному обсязі. Свої пояснення з додатками також надала у письмовому вигляді. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває з відповідачем - Опорним закладом освіти «Тростянецький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Тростянецької селищної ради Вінницької області» в трудових відносинах, а саме працює на посаді вчителя початкових класів з 01.09.2021 р. (а.с. 38, 53-55). 03.11.2021 р. директором Опорного закладу освіти «Тростянецький заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Тростянецької селищної ради Вінницької області» було видано наказ № 85-к про попередження щодо відсторонення працівників закладу освіти. Зі змісту даного наказу вбачається, що директор,

Outcome: partial