Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач 20.09.2021 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона 08.09.2021 року придбала у відповідача квартиру за адресою - [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 08.09.2021 року, посвідченого Мігуновим С.О., приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 568. На час укладення вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири, відповідач залишалася зареєстрованою в цій квартирі, але пообіцяла знятися з реєстраційного обліку протягом десяти днів з дня укладення договору купівлі-продажу, що було обумовлено ними у п. 13 договору. Однак до цього часу відповідач залишається зареєстрованою в належній їй квартирі, що створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. В добровільному порядку дане питання вирішити неможливо. Враховуючи вказані обставини, вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування належною їй квартирою. Ухвалою про відкриття провадження від 08.11.2021 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами за місцем його фактичного проживання, у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду 06.12.2021 року з відміткою про не вручення у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 26). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 16,319,321,383,386,391, 405 ЦК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно із ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. В п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 08.09.2021 року придбала у відповідача [PERSON] квартиру за адресою - [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 08.09.2021 року, посвідченого Мігуновим С.О., приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстровано в реєстрі за № 568 (а.с. 4-5). Згідно п. 13. вказаного Договору відповідач зобов`язалася протягом десяти днів знятися з реєстрації місця проживання та повністю звільнити продану квартиру для безперешкодного користування покупцем (а.с. 4 на звороті). Однак до цього часу відповідач залишається зареєстрованим в належній їй квартирі. Згідно довідки, виданої ОСББ «Калина-219» від 20.09.2021 року, по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а.с. 6). За відомостями Виконавчого комітету Нікопольської міської Ради (а.с. 15), відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 27.02.2001 року за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідача у належній позивачу квартирі створює їй перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. У добровільному порядку вирішити даний спір не представляється за можливе. Враховуючи викладене та те, що на даний час право власності [PERSON] на квартиру за адресою - [ADDRESS] , припинено, суд вважає, що право [PERSON] на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту в силу ст. 391 ЦК України, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування цією квартирою.

Outcome: approved