Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

29 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка мотивувала свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони уклали шлюб 18 липня 2015 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 56. Від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Вказала, що на даний час вони разом не проживають. Вони припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Основною причиною розпаду сім`ї є різні погляди на життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Зазначила, що на даний час їхні стосунки відновити неможливо. Просила також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. В судове засідання позивачка не з`явилася, в заяві, що надійшла до суду, просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відзиву на позов не надав. В заяві, що надійшла до суду, просив справу розглянути за його відсутності, на розірвання шлюбу згодний. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні сторони не надавали. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судом встановлено, що 18 липня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 56. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. Так, шлюбні відносини між подружжям припинено, сторони проживають окремо, сім`я фактично розпалася. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. За правилами статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності зі статтею 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у заяві про розгляд справи за її відсутності просила після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». За змістом положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з огляду на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а також приймаючи до уваги, що судом позовні вимоги задовольняються, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] сплачений при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір у розмірі дев`ятсот вісім гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved