Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] подала до Кіцманського районного суду Чернівецької області 18.11.2021 позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 1-5). Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 13.12.2019 року Кіцманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління, актовий запис №66. Вказує на те, що від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Усі обов`язки щодо його утримання та виховання вона несе самостійно. Зазначає, що відповідач життям дитини не цікавиться, не приділяє йому належної батьківської уваги, не приймає участі у його вихованні. Крім цього, вказує на те, що вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, і вона самостійно не в змозі забезпечити дитину всім необхідним. Посилається на те, що відповідач є особою молодого та працездатного віку, а тому спроможний забезпечувати дитину. З посиланням на відповідні норми закону просить суд стягувати з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі по 2500 гривень щомісячно, до повноліття дитини. Крім того, просить стягувати з [PERSON] на її утримання по 1200 гривень щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14 грудня 2021 року (а.с. 7). Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 грудня 2021 року (а.с.12), яке відкладено на 27.01.2021 року, у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 27 січня 2022 року учасники не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] 28.12.2022 року скерувала до суду заяву, у якій підтримала заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Просила розглянути справу за її відсутності. (а.с.13). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать наявні в матеріалах справи розписки про вручення рекомендованих повідомлень. При цьому, відповідач причин неявки суду не повідомив, що підтверджується матеріалами справи, відзиву на позовну заяву не подав. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно наданої суду копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.12.2019 року, між відповідачем - [PERSON] , [INFO] та позивачкою - [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 13.12.2019 року, який зареєстрований Кіцманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №66 (а.с. 2). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.2020 року (а.с. 3). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №3387 від 11.11.2021 року, виданого Кіцманською міською радою Чернівецького району [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки про реєстрацію місця проживання зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] в будинку матері разом із своїм сином [PERSON] ,2020 р.н.. (а.с.5). Норми права, які застосував суд, мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України, передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Отже, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). Так, при визначенні розміру аліментів, в даному конкретному випадку, суд враховує факт проживання дитини з матір`ю; його вік, матеріальний стан позивачки, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, а тому суд дійшов до висновку, що вимоги позивачки, підлягають до задоволення, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на її користь, на утримання їх малолітнього сина. При цьому, суд погоджується з визначеним позивачкою розміром аліментів у сумі по 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно до повноліття на утримання сина - [PERSON] , оскільки це відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Суд вважає, що оскільки відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то саме такий розмір аліментів сприятиме матеріальному забезпеченню дітей, та створенню належних умов їх фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку. Крім того, Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З огляду на відсутність даних про надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини в період її тимчасової непрацездатності, пов`язаної з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох річного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 18.11.2021року. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: approved