Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми штрафу в розмірі 60965,40грн та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Рівненська міська рада 25.01.2018 прийняла рішення за №3892 «Про скасування рішення Рівненської міської ради від 22.09.2016 №1587 та продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою [ADDRESS] , громадянці [PERSON] , яка є власником розташованого на ній об`єкта нерухомого майна». На виконання п.5 зазначеного рішення між управлінням комунальною власністю та громадянкою [PERSON] був укладений договір про сплату авансового внеску №321 від 08.02.2018 в рахунок оплати ціни земельної ділянки у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки. Розмір авансового внеску складає 183 288,29 грн. Відповідно до п.1.4 договору про оплату авансового внеску, сума авансового внеску, зменшена на суму вартості робіт по експертній грошовій оцінці, зараховується до ціни продажу земельної ділянки. На виконання договору про сплату авансового внеску покупцем було сплачено 94 000,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 14 лютого 2018 року №24. З авансового внеску управлінням було сплачено 8 600 грн. ТзОВ «Експертна фірма «Нива-Експерт» за виконані роботи з проведення експертної грошової оцінки. 20.09.2018 між управлінням комунальною власністю - продавець, та відповідачем - покупець, був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 3276 кв. м. за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п.1.1 договору продавець зобов`язувався продати покупцеві земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 3276 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1.2 договору передбачено, що покупець зобов`язується прийняти земельну ділянку з усіма обтяженнями та сервітутами та сплатити за неї ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Оціночна вартість земельної ділянки відповідно до звіту про експертну оцінку становить 304 827, 00 грн. Враховуючи суму авансового внеску, належного до сплати в рахунок вартості земельної ділянки та кошти сплачені з нього експерту, відповідно до п.2.4 договору купівлі- продажу покупець не пізніше 30-ти календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору, тобто до 20.10.2018 зобов`язаний був заплатити кошти в сумі 130 138,71 грн. різницю між вартістю земельної ділянки та перерахованою частиною авансового внеску. У зв`язку із фактичною сплатою авансового внеску лише в сумі 94 000 грн., з яких 8600 грн. сплачено експерту, то загальна сума для повного розрахунку становила 219 427,00 грн. Частина цієї суми (130 138.71 грн.) надійшла 20.09.2018. Отож, повний розрахунок за земельну ділянку мав бути здійснений 20.10.2018. Проте повний розрахунок за земельну ділянку (кошти в сумі 89288,29 грн. з призначенням «за придбання земельної ділянки»), був здійснений 12.12.2018 згідно з платіжним дорученням №30. Відповідачем не виконалися взяті на себе договірні зобов`язання по сплаті коштів за земельну ділянку, чим порушено право управління своєчасно отримати у повному обсязі належні йому кошти. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з п.5.1 договору у разі порушення строків оплати, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу. Якщо протягом 30 днів з дня закінчення терміну оплати покупець не виконав зобов`язання по оплаті за даним договором, покупець сплачує продавцю штраф в розмірі 20 відсотків вартості предмету договору, а продавець має право звернутися в суд про розірвання договору з подальшим скасуванням рішення про відчуження земельної ділянки, що є предметом даного договору. Тому, згідно з умовами договору відповідачу нараховано штраф в сумі 60 965,40 грн., що становить 20% від вартості предмета договору. Управлінням комунальною власністю направлялася претензія від 27.07.2021 №08- 590 з вимогою оплатити штраф. Проте таку вимогу [PERSON] заперечила та залишила без задоволення, вважаючи що повний розрахунок за земельну ділянку відбувся вчасно. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ухвалою суду від 01.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 05 жовтня 2021 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що істотними умовами договору від 20.09.2021 передбачено сплату суми в розмірі 130 138, 71 грн, а не як вказується позивачем 219 427, 00 грн, яка була сплачена в день посвідчення правочину. Вказує, що кошти в сумі 89 288, 29 грн були сплачені нею 12.12.2018 згідно з умовами договору про сплату авансового внеску № 321 від 08.02.2018. Вважає, що позивач звернувся зі своїми позовними вимогами безпідставно, так як договором про сплату авансового внеску не передбачено стягнення штрафу за несвоєчасну оплату, а тому - просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази у справі, заслухавши думку представників сторін, встановив таке. Відповідно до рішення Рівненської міської ради від 25.01.2018 за №3892 «Про скасування рішення Рівненської міської ради від 22.09.2016 №1587 та продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою [ADDRESS] , громадянці [PERSON] , яка є власником розташованого на ній об`єкта нерухомого майна», [PERSON] , було вирішено продати способом викупу вищезгадану земельну ділянку. Згідно договору про оплату авансового внеску № 32 від 08.02.2018, укладеного між Рівненською міською радою від імені якої діяло Управління комунальною власністю та [PERSON] , сторони домовились, що платник (відповідачка по справі) вносить на розрахунковий рахунок позивача у справі авансовий внесок в рахунок оплати ціни земельної ділянки загальною площею 3276 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1.2. договору про оплату авансового внеску № 32 від 08.02.2018, розмір авансового внеску становить 10 % та складає 183 288, 29 грн. Пунктом 2.1. договору про оплату авансового внеску у розділі "термін дії договору" передбачено і погоджено сторонами, що термін дії договору встановлюється до виконання сторонами всіх зобов`язань по цьому договору. Авансовий внесок вноситься платником на розрахунковий рахунок Управління протягом десяти робочих днів з моменту укладення договору. Несвоєчасне внесення платником авансового внеску є підставою для скасування рішення Рівненської міської ради№3892 від 25.01.2018 (п. 3.1, п.3.2). Судом встановлено, що 11.02.2018 згідно з платіжним дорученням № 24 відповідачкою на виконання умов договору про сплату авансового внеску було сплачено 94 000, 00 грн. Також, 12.12.2018 року згідно з платіжним дорученням № 30, відповідачкою доплачено суму в розмірі 89 288, 29 грн., що в сукупності становить 183 288, 29 грн. Тобто, авансовий внесок сплачено повністю в розмірі 183 288, 29 грн. двома платежами, згідно з договором про оплату авансового внеску від 08.02.2018. Окрім того, 20.09.201 між Рівненською міською радою від імені якої діяло Управління комунальною власністю та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 3276 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , розміщену на землях, що знаходяться у віданні Рівненської міської ради, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості ( для реконструкції нежитлового приміщення - адміністративної будівлі - під цех з виробництва і переробки продуктів харчової промисловості із складськими, офісними та побутовими приміщеннями), без права розташування на ній залів гральних автоматів та закладів грального бізнесу, кадастровий номер земельної ділянки: 5610100000:01:002:0053 (далі - договір купівлі-продажу). Пунктами 2.2., 2.3 договору купівлі-продажу передбачено, що продавцем та покупцем 08.02.2018 був укладений договір №321 про оплату авансового внеску, згідно якого покупець перерахував на розрахунковий рахунок отримувача кошти в сумі 183 288, 29 грн. Зі сплаченого авансового внеску продавцем, згідно договору на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки було перераховано 8600, 00 грн експерту за виконані роботи. Відповідно до п. 2.4. договору купівлі-продажу сторони узгодили, що покупець в строк не пізніше 30-ти календарних днів з моменту нотаріального посвідчення цього договору, вносить кошти в сумі 130 138, 71 грн., що складає різницю між вартістю земельної ділянки 304 827, 00 грн. та перерахованою продавцем не використаною частиною авансового внеску зі свого рахунку на рахунок отримувача. Судом встановлено, шо відповідно до копії платіжного доручення № б/н (# 194126083218) від 20.09.2018, на виконання п. 2.4. договору купівлі-продажу, відповідачка сплатила на рахунок позивача суму за викуп землі по [ADDRESS] в розмірі 130 138, 71 грн. Відповідно до копії претензії № 08-590 від 27.07.2021, Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулось до [PERSON] з вимогою сплатити суму штрафу в розмірі 60965,40грн. Предметом спору у цій справі є стягнення штрафних санкцій за несвоєчасний розрахунок за земельну ділянку. У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4156/18 зазначила, що господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою для застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій і конкретного їх розміру. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу, суд уважає за необхідне зазначити таке. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 ГК України, ч. 1 ст. 628 ЦК України). Приписами ст. 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що відповідачкою частково було сплачено авансовий внесок в сумі 94 000 грн., з яких 8600 грн. було сплачено експерту, а тому загальна сума для повного розрахунку на момент укладення договору купівлі-продажу становила 219 427,00 грн. Частина цієї суми - 130 138.71 грн була сплачена 20.09.2018., а залишок - 89 288,29 грн. був сплачений 12.12.2018. За наведеного відповідачці було нараховано штраф у сумі 20% згідно п. 5.1. договору купівлі-продажу. Отже, судом має бути установлена наявність зазначених підстав, обумовлених договором, для застосування штрафу. Так, умовами договору про оплату авансового внеску пероедбачено обов`язок покупця щодо сплати авансового внеску протягом десяти робочих днів. При цьому, розділом другим вказаного договору передбачено, що термін дії договору встановлюється до виконання сторонами всіх зобов`язань по цьому договору. Оскільки останній платіж авансового внеску був здійснений 12.12.2018, то всі зобов`язання сторонами по вказаному договору виконані саме в цей день. Суд погоджується з твердженням відповідачки про те, що умови договору виконані, як і виконані взяті на себе сторонами зобов`язання, про що свідчить наявність чинного рішення Рівненської міської ради № 3892 від 25.01.2018, оскільки, договором про оплату авансового внеску № 32 від 08.02.2018 передбачено, що у випадку несвоєчасного внесення платником авансового внеску - вказане рішення Рівненської міської ради скасовується. Суд також звертає увагу, що умовами договору про оплату авансового внеску № 32 від 08.02.2018 не передбачено будь-яких штрафних санкцій за порушення строку оплати авансового внеску, зокрема у вигляді штрафу в розмірі 20 %. При цьому, відповідно до умов договору купівлі-продажу, покладення штрафу в розмірі 20% на покупця передбачено лише у двох випадках: - якщо протягом 30 днів з дня закінчення терміну оплати покупець не виконав зобов`язання по оплаті за даним договором; - якщо зі сторони покупця буде відмова від земельної ділянки після укладання договору купівлі-продажу. Як було вказано вище, відповідачкою на виконання умов п. 2.4. договору купівлі-продажу було повністю сплачено на рахунок позивача узгоджену між сторонами суму за викуп землі по [ADDRESS] в розмірі 130 138, 71 грн, що стверджується платіжним дорученням №б/н (# 194126083218) від 20.09.2018. Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed