Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~31\~травня 2021\~року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 05 березня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] , що перебував під керуванням [PERSON] . У результаті вищевказаної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм, померла. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП не була застрахована, тому, відповідно до підпункту «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило потерпілій особі за поданою нею заявою кошти у розмірі 134\~028 грн. Постановою заступника начальника СВ Нововолинського відділення поліції ГУНП у Волинській області Нестерука О.М. від 24 травня 2018 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12018030050000274 від 06 березня 2018 року відносно [PERSON] , закрите у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. Зазначає, що на письмову вимогу від 06 березня 2019 року, відповідач в добровільному порядку, витрати понесені позивачем не компенсував, а тому, на підставі ст.1116, ст.1188, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.38, ст.39 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просить суд стягнути з [PERSON] в користь МТСБУ 134\~028 грн. регламентної виплати в порядку регресу та судові витрати у справі в сумі 2270 грн. Представник позивача МТСБУ у судове засідання не з`явився, у п.3 прохальної частини позовної заяви просив суд розглядати справу за відсутності представника МТСБУ. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.2). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності та просив ухвалити рішення у справі на підставі наявних документів та матеріалів справи. Також просив врахувати доводи наведені у відзиві і у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.92). У відзиві поданому до суду 25 жовтня 2021 року (а.с.40-42) представник відповідача [PERSON] зазначив, що позивач безпідставно виплатив [PERSON] кошти за шкоду заподіяну смертю потерпілого. [PERSON] не перебувала на утриманні у своєї дочки [PERSON] . Жодних доказів зворотного як-то довідки про розмір пенсії чи то довідки про доходи тощо, [PERSON] не долучала і факт перебування [PERSON] та утриманні [PERSON] не встановлювався, а самі по собі родинні відносини та факт постійного проживання за однією адресою із загиблою не можуть свідчити про перебування матері на її утриманні (правова позиція Верховного Суду в справі №165/325/17, провадження №61-11674св18). Більше того, характер та обставини дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої загинула [PERSON] не виключають наявність умислу потерпілої на завдання собі шкоди, що може бути підтверджено судовими комісійними автотехнічними та трасологічними експертизами. \~ \~ \~ \~25 січня 2022 року представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Вважає, що до спірних правовідносин мають застосовуватися положення статей 261, 262 ЦК України, відповідно до яких перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася про порушення свого права, а Верховний суд України дійшов висновку, що позовна давність у спорах про стягнення коштів з особи винної у скоєнні ДТП на користь страхової компанії, яка виплатила страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі в порядку ст.993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» має обраховуватися з моменту ДТП, а не з моменту виплати страхового відшкодування (а.с.89-91). Третя особа [PERSON] у письмовій заяві від 30 серпня 2021 року зазначила, що понесла важку моральну травму пов`язану з загибеллю її дочки в ДТП і у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, просила розгляд справи проводити за її відсутності та поклалася на розсуд суду (а.с.32). Дослідивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що близько 20 год. 25 хв. 05 березня 2018 року в м. Нововолинську [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Соборній в напрямку мікрорайону Шахтарський, неподалік буд.29, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка раптово вийшла на проїжджу частину дороги та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ і була госпіталізована у реанімаційне відділення Нововолинської ЦМЛ. [INFO] [PERSON] внаслідок отриманих травм померла (а.с.8). Постановою заступника начальника СВ Нововолинського відділення поліції ГУНП у Волинській області Нестерука О.М. від 24 травня 2018 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12018030050000274 від 06 березня 2018 року відносно [PERSON] закрите у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення (а.с. 5-6). Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на час вчинення ДТП не була застрахована, відтак, відповідно до підпункту «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом. Подавши заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.7), на підставі розрахунку розміру шкоди, позивач в користь потерпілої [PERSON] (матері загиблої) виплатив регламентну виплату в сумі 134 028 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №935701 від 07 березня 2019 року (а.с.14-15). З метою\~мирного врегулювання\~спору,\~Моторне (транспортне)\~страхове бюро\~країнинаправило відповідачу [PERSON] претензію з вимогою добровільно відшкодувати кошти, яка не була виконана останнім (а.с.16). Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 27 Закону України "Про страхування"\~та\~стаття 993 ЦК України\~передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. \~ \~ \~ \~Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України "Про страхування"\~є суброгацією. \~ \~ \~ \~При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначене\~статтею 27 Закону України "Про страхування"\~та\~статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного\~статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес. \~ \~ \~ \~Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. \~ \~ \~ \~Це виходить із змісту статей 559 та 1191\~ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. \~ \~ \~ \~Зважаючи на зміст наведених норм\~ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. \~ \~ \~ \~В цілому, як за змістом статті 1191 так і за змістом\~статті 993 ЦК України\~і\~статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. Так, суброгація регулюється\~статтею 27 Закону України "Про страхування"\~та\~статтею 993 ЦК України, а регрес -\~статтею 1191 ЦК України. \~ \~ \~ \~ При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика. \~ \~ \~ \~ При регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. \~ \~ \~ \~У деліктному зобов`язанні право вимоги до винної особи у особи, що відшкодувала шкоду потерпілому, виникає в порядку\~статті 1191 ЦК України. У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми\~статті 27 Закону України "Про страхування"\~та\~статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, помилковим є застосування до суброгації у страхових відносинах положень частини шостої\~статті 261 ЦК України, згідно якої за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. \~ \~ \~ \~Адже, наведена вище норма розрахована на відносини, коли одне зобов`язання (основне) припиняється виконанням обов`язку боржника третьою особою, і у такої особи виникає право регресу вже за новим регресним зобов`язанням. Відповідно за новим регресним зобов`язанням позовна давність починає спивати заново. \~ \~ \~ \~Таким чином, до спірних відносин під час обчислення позовної давності мають застосовуватись положення\~статті 262 ЦК України. Згідно цієї норми заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. При суброгації деліктне зобов`язання не припиняється, змінюється лише одна і сторін такого зобов`язання - кредитор. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 260 ЦК України\~позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253 - 255 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~За приписами\~статті 253 цього ж Кодексу\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому згідно із частиною першою\~статті 254 ЦК України\~строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Для спірних відносин застосовуються загальна позовна давність тривалістю у три роки (статті\~256,\~257 ЦК України). \~ \~ \~ \~Оскільки дорожньо-транспортна пригода мала місце 05 березня 2018 року, отже строк позовної давності тривалістю у три роки починає перебіг саме з 05 березня 2018 року і спливає 05 березня 2021 року . \~ \~ \~ \~Однак, пори вищевикладене, позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом 31 травня 2021 року, тобто після спливу строків позовної давності. \~ \~ \~ \~Згідно з частинами четвертою та п`ятою\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки строк позовної давності на момент подачі позову до суду сплив і про його застосування було заявлено стороною у спорі, тому, з підстав передбачених ч.4, ч.5 ст.267 ЦК України, суд відмовляє у позові Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в сумі 136 298 грн. Оскільки у задоволенні позову судом відмовлено, судові витрати понесені позивачем МТСБУ та підтверджені документально (а.с.4), відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed