Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

25.11.2021 року представник позивача звернувся з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить суд визнати виконавчий напис № 20943 від 16.11.2017 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., яким стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 114555,85 доларів США, що за курсом 26,18 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.09.2017 р. складає 2999072,12 грн., таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що на початку листопада 2021 р. з додатку «ДІЯ» позивач дізнався про наявність відкритого відносно нього виконавчого провадження №55635350, яке відкрито 26.01.2018 р. Охтирським міськрайонним ВДВС на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. № 20943 від 16.11.2017 р. З даного виконавчого напису вбачається, що з нього (позивача) стягнуто несплачений в строк за кредитним договором № 1652-МК від 22.02.2008 р. борг. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. По кредитному договору № 1652-МК від 22.02.2008 р. заборгованість не є безспірною, так як рішенням Охтирського міськрайонного суду від 17.05.2012 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 1652-МК від 22.02.2008 р. в розмірі 51613,61 доларів США (що за курсом НБУ станом на 03.02.2012 р.), що складає 411876,61 грн. Вважає, що нотаріус порушив процедуру вчинення напису, оскільки на адресу позивача взагалі не було направлено жодної письмової вимоги стягувача, виконавчий напис було здійснено після спливу трьохрічного терміну з моменту виникнення у стягувача права заявляти таку вимогу, стягувач вибрав для себе інший шлях врегулювання спору та звернувся до суду 27.02.2012 р., тобто ще за 5 років до чинення самої нотаріальної дії, судове рішення по даній справі врегулювало наявний спір. Ухвалою від 25.11.2021 р. відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи. Ухвалою від 25.11.2021 р. заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 20943, вчиненого 16.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, який оскаржується боржником у судовому порядку, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу у сумі 3000872,15 грн. (ВП № 55635350) - до набрання рішенням законної сили. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - Яценко А.О. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, так як заборгованість позивачем по кредитному договору перед АТ КБ «ПриваьтБанк» на даний час відсутня, вона погашена в порядку досудового врегулювання. Заступник начальника Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Майдаченко А.А. в судовому засіданні пояснила, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 55635350 від 26.01.2018 р. з примусового виконання виконавчого напису № 20943 від 16.11.2017 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 3000872,15 грн. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 01.12.2021 р. [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.Л. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 1652-мк від 22.02.2008 р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , ПАТ КБ «ПриватБанк» надає позичальнику грошові кошти в сумі 47520 доларів США на строк до 21.02.2013 р., за користування кредитом позивальник сплачує 16 % річних (а.с. 10). 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис № 20943 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості не сплаченої в строк за кредитним договором № 1652-мк від 22.02.2008 р. за період з 22.02.2008 р. по 21.09.2017 р. в розмірі 144555,85 доларів США, що за курсом 26,18 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.09.2017 р. складає 2999072,15 грн., витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. (а.с. 7). На підставі виконавчого напису державним виконавцем Охтирського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у сумській області 26.01.2018 р. відкрито виконавче провадження № 55635350 з примусового виконання виконавчого напису № 20943 від 16.11.2017 р. (а.с. 8). За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Пп. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів, Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18), від 19 березня 2021 року в справі № 750/3781/20 (провадження № 61-14943св20). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 17 березня 2021 року у справі № 361/1488/19(провадження № 61-6141св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 761/6923/17 (провадження № 61-27333 св 18), 19 березня 2021 року у справі № 750/3781/20 (провадження № 61-14943св20). Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Визначена у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19). У позовній заяві позивач послалася на неотримання від банку досудової (письмової) вимоги про усунення порушень за кредитним договором, і такі доводи ні відповідачем, ні третіми особами не спростовані. Таким чином, нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаного листа-вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис може бути вчинений за наявності одночасно двох умов, а саме: з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років та підтверджено безспірність заборгованості. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Разом з цим ч. 2 ст.258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З матеріалів справи слідує, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості. Зокрема, в оскаржуваному виконавчому написі вказано період стягнення з 22.02.2008 р. по 21.09.2017 р., який перевищує як загальну, так і спеціальну позовну давність до складових заборгованості за кредитом. Також слід зазначити, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 17.05.2012 р. з урахуванням ухвали Охтирського міськрайонного суду від 13.06.2012 про виправлення описки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1652-мк від 22.02.2008 р., яка перед банком станом на 03.02.2014 р. складає 55665,24 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.02.2012 р. - 444208,61 грн.): 40089,90 доларів США (319917,40 грн.) - заборгованість за кредитом; 13795,54 доларів США (110088,41 грн.) - заборгованість за відсотками; 1011,19 доларів США (8069,30 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 768,61 доларів США (6133,51 грн.) - витрати, пов`язані з реалізацією заставного майна, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., та господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Крім того, даним рішенням суду стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ПУТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 1652-мк від 22.02.2008 р. в розмірі 51613,61 доларів США (що за курсом НБУ станом на 03.02.2012 р. складає 411876,61 грн.) (а.с. 9-16). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) підтвердила висновок, викладений у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення спірних виконавчих написів) слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. Кредитним договором № 1652-мк від 22 лютого 2008 року встановлено строк повернення позики - 21.02.2013 року. Однак кредитором було змінено строк виконання основного зобов`язання шляхом пред`явлення вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості, а саме звернення 27.02.2012 р. до Охтирського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавчий напис вчинено 16.11.2017 року, тобто поза межами трирічного строку, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Отже, подану нотаріусу заборгованість [PERSON] перед банком не можна було вважати безспірною. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми чинного законодавства, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved