Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом, в обґрунтування якого вказував, що відповідно до заяви про приєднання №44987725/091219 від 10.12.2019 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб громадянці [PERSON] був встановлений кредитний ліміт в сумі 5 000,00 грн. В подальшому на підставі заяви від 14.04.2021 року кредитний ліміт було збільшено до 13 100 грн., строком на період дії платіжної картки. Зокрема, відповідно до п. 3.1 заяви визначено, що шляхом підписання цієї заяви клієнт беззастережно приєднується до договору, який на день підписання заяви на приєднання розміщений на Інтернет сторінці банку, та є складовою частиною, якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до п. 3.2 передбачено, що відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетно-кредитною схемою. Разом з тим, не зважаючи на отримання кредитних коштів та умов договору, відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язань згідно Договору, не виконує й відповідно не здійснює погашення кредиту, процентів та інших платежів, у зв`язку із чим, станом на 26 жовтня 2021 року прострочена заборгованість за кредитом складає 14 654,77 грн., з яких: сума кредиту - 12630,98 грн., проценти - 1653,08 грн., комісія - 355,85 грн., 3% річних - 9,34 грн. та інфляційні - 5,55 грн. Посилаючись на вказане, а також не виконання відповідачем умов Кредитного договору, Банк просив стягнути з відповідачки на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Чернівецьке облуправління АТ «Ощадбанк» на рахунок [NUMBER] у філії - Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанку», МФО 356334, код 09356307, заборгованість за кредитом в сумі 14654,77 грн., а також стягнути суму сплаченого судового збору. Представник позивача Кесарева Г.І. в судове засідання не з`явилася, від неї через канцелярію суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідачка повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті суду. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії від 10.12.2019 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб громадянці [PERSON] був встановлений кредит в сумі 5 000,00 грн. В подальшому на підставі заяви від 14.04.2021 року кредитний ліміт було збільшено до 13 100 грн., строком на період дії платіжної картки. Зокрема, відповідно до п. 3.1 заяви визначено, що шляхом підписання цієї заяви клієнт беззастережно приєднується до договору, який на день підписання заяви на приєднання розміщений на Інтернет сторінці банку, та є складовою частиною, якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до п. 3.2 передбачено, що відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетно-кредитною схемою. Надані кошти [PERSON] використовувала шляхом зняття готівки в банкоматах та безготівкових відрахувань, протягом тривалого часу. Разом з тим як встановлено судом, відповідачка [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань згідно Договору, у зв`язку із чим станом на 26 жовтня 2021 року прострочена заборгованість за кредитом складає 14654,77 грн., з яких: сума кредиту - 12630,98 грн., проценти - 1653,08 грн., комісія - 355,85 грн., 3% річних - 9,34 грн. та інфляційні - 5,55 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.5). Доказів на спростування суми боргу відповідачкою суду не надано. Так, згідно вимог ч. 1, п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, суд виходячи з того, що відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань й відповідно не надала суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу за кредитом з відповідачки [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 2 270,00 грн. На підставі ст. ст. 2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved