Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на їх неповнолітню дитину з підстав ненадання в добровільному порядку відповідачем коштів для утримання їх дитини, а саме: сина [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем 10.07.2015 року зареєструвала шлюб у Волицькій сільській раді, що стверджено свідоцтвом про шлюб, актовий запис №08. Від спільного подружнього життя вони з відповідачем мають одну дитину, а саме - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач забезпеченням сім`ї матеріально не цікавиться, а також не цікавиться розвитком та проблемами дитини, разом із ними не проживає останні три роки. Їй одній важко утримувати дитину, а тому враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, також їй відомо що на даний час він їздить за кордон на заробітки, та добровільно не виконує батьківського обов`язку по утриманню дитини, вона звернулась із даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в її користь в розмірі 5000 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 29.11.2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. 23.12.2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу у справі повідомлення про дату, час і місце розгляду справи на 27.01.2022 року. Позивач в судове засідання не прибула, однак на адресу суду 23.12.2022 року подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала повністю. Просила суд справу розглядати за її відсутності та на підставі поданих до суду доказів. Щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечила. Відповідач в жодне судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк.спр.17-18), відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України). А тому, врахувавши письмову заяву позивача, яка не заперечила, щодо розгляду справи за її відсутності та не заперечила, щодо проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача та на підставі поданих до суду доказів, суд ухвалює заочне рішення в справі. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 10.07.2015 року зареєстровано шлюб у Волицькій сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис № 08 (арк.спр.3). Із копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] встановлено, що у сторін у шлюбі народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 4). Як встановлено із матеріалів справи, у позивачки [PERSON] на утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач добровільно свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини не виконує, утримувати дитини не допомагає, тому, суд приходить до висновку, що з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; стан здоров`я та матеріальне становище матері дитини - позивачки в справі, яка не працює, стан здоров`я та матеріальне становище батька дитини - відповідача у справі і платника аліментів, який є працездатним, є особою молодого віку, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 5000,00 грн. на дитину до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд враховує обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На час ухвалення рішення у справі розмір мінімальної заробітної плати становить 6 500 грн. 00 коп., станом на 2021 рік розмір мінімальної заробітної плати становив 6 000 грн. 00 коп. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум у 2021 році в Україні встановлено: для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум у 2022 році в Україні для дітей встановлено: віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5000,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини буде значно погіршувати матеріальне становище відповідача. Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак, не доводить наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів у визначеній нею сумі 5000 грн. Позивач не надала суду доказів щодо можливості відповідача надавати кошти на утримання неповнолітнього сина у визначеному нею розмірі. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, які вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками. А відтак, враховуючи, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони їх батька. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для частково задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 908 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: partial