Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивачем в інтересах малолітньої дитини [PERSON] подано до суду позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 05 вересня 2008 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2013 року. У шлюбі [INFO] народилася [PERSON] . Мати дівчинки, [PERSON] померла [INFO] , тому дитина продовжила проживати у своєї рідною баби, зі сторони матері - [PERSON] . За місцем проживання [PERSON] , а саме по [ADDRESS] , дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Батько дитини, відповідач про справі, життям дитини не цікавиться, не надає матеріальної допомоги у вихованні, контакту зі школою, де навчається дитина не підтримує, із вчителями не спілкується. З метою спонукання [PERSON] до виконання батьківських обов`язків службою у справах дітей було проведено роботу та роз`яснено обов`язки та відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, які позитивних результатів не дали. Оскільки, відповідач по справі жодним чином не позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, зі сторони [PERSON] , ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та прийманні участі батька у її вихованні, що в сукупності свідчить про вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, тому позивачем і подано до суду позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання по цивільній справі на 03 грудня 2021 року. 03 грудня 2021 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17 грудня 2021 року. 17 грудня 2021 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду відкладено розгляд справи за заявою представника позивача до 27 січня 2022 року. В судове засідання представник Прилуцької міської ради Чернігівської області як органу опіки та піклування не з`явився, згідно письмової заяви просили розгляд справи провести без їх участі, уточнені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. При винесенні рішення по справі врахувати висновок органу опіки та піклування Прилуцької міської ради та виключно інтереси дитини [PERSON] , [INFO] . Вважають, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , є доцільним та відповідає інтересам дитини. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судові засідання не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зокрема, в судові засідання призначені на 03 грудня 2021 року та 27 січня 2022 року відповідач не з`явився через невручення йому рекомендованих поштових відправлень, які були повернуті до суду Укрпоштою за адресою: [ADDRESS] , як адреси фактичного місця проживання (а.с.16). Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Місце проживання відповідач [PERSON] , [INFO] , згідно з довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 23 листопада 2021 року, знятий з реєстрації 23 червня 2016 року за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання, призначене на 17 грудня 2021 року не з`явився з невідомих для суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення Укрпошта за останнім відомим місцем проживання. Крім того, про судові засідання призначені на 17 грудня 2021 року та 27 січня 2022 року відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Іншої адреси відповідач суду не повідомляв, заяв та клопотань по справі суду від нього не надходило. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд здійснив всі можливі заходи для належного повідомлення [PERSON] про дати, час та місце розгляду справи. Проте, останній в судові засідання не з`являється, в наданий судом час відзив на позовну заяву та докази, які б підтверджували заперечення проти позову засобами поштового зв`язку чи то електронного зв`язку, суду не надав. Як і не подав заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в порядку та строки, передбачені ст.212 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, згідно письмової заяви просила розгляд справи проводити без її участі, щодо задоволення заявлених вимог не заперечує. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Охорона дитини в Україні регулюється Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини (1989р.), міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейним кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Конвенції ООН про права дитини (1989р.), «…дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, ..дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності..». Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Судом встановлено, що згідно копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 березня 2013 року розірвано шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції 05 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 травня 2009 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 червня 2021 року (а.с.9). [PERSON] у своїй заяві від 28 вересня 2021 року повідомляє, що [INFO] померла її дочка [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої [PERSON] . Після смерті матері, [PERSON] проживає з бабусею та знаходиться на її повному утриманні. Батько дівчинки, [PERSON] вихованням дочки не займається, життям та здоров`ям не опікується, тому вона просить порушити клопотання про позбавлення його батьківських прав (а.с.11). Згідно заяви від 01 жовтня 2021 року, наданої [PERSON] начальнику служби у справах дітей Прилуцької міської ради, останній просив вирішити питання позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] без його участі у службі у справах дітей Прилуцької міської ради та Прилуцькому міськрайонному суді. З позовними вимоги згоден повністю (а.с.16). Як вбачається з копії паспорту [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-14). Відповідно до Акту обстеження від 09 жовтня 2021 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей та затвердженого начальником служби у справах дітей Кулій Л.Г., за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані і проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Бабуся забезпечила дитині гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Стосунки в родині теплі, дитина з повагою ставиться до бабусі та її чоловіка. (а.с.15). Згідно характеристики виданої Прилуцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 14 Прилуцької міської ради Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року за №01-16/99, [PERSON] , навчається у 7-Б класі Прилуцької загальноосвітньої щколи І-ІІІ стпенів №14. Дівчинка чуйна, добра, працелюбна, старанно відноситься до навчання, фізично та розумово добре розвинена. На уроках завжди уважна, активна, систематично виконує домашні завдання, має добру пам`ять, школу відвідує регулярно. Відвідує танцювальний гурток. Батько контакту із школою, де навчається дитина не підтримує, із вчителями не спілкується. Шкільним життям дівчинки цікавиться бабуся, [PERSON] (а.с.17-18). У відповідності до листа Служби у справах дітей Прилуцької міської ради, від 15 листопада 2021 року за № 514, про врахування думки дитини [PERSON] , яка проводилася спеціалістами служби у справах дітей, Прилуцької міської ради, щодо позбавлення батьківських прав її батька [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . В ході непрямих запитань було з`ясовано, що дитина не відчуває турботи та підтримки від батька. Всі питання забезпечення її одягом, взуттям та шкільним приладдям вирішує бабуся, тому не заперечувала проти позбавлення її батька, батьківських прав (а.с.19). Згідно Висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради від 22 жовтня 2021 року за №02-16/5135, встановлено, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1980 року народження, який проживає за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідатиме інтересам дитини (а.с.6). У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.164 СК України, в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За роз`ясненнями п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги як найкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)). Крім того, суд враховує, що у відповідності до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Отже, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 2270 грн. При цьому суд роз`яснює, що сплачена сума судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду повертається в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір»).

Outcome: approved