Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. У позові вказала, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2019 року. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час, з серпня 2021 року вони проживають окремо. Відповідач на даний час проживає з іншою жінкою і не надає ніякої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дочки, та на її утримання, а тому вона прохає суд стягувати з нього аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видій його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дитини. Крім того, прохала суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, оскільки на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В судовому засіданні позивач на своїх позовних вимогах наполягала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Згоден виплачувати аліменти на утримання дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку заперечував, оскільки він не має такої змоги, враховуючи його фінансовий стан. З`ясувавши обставини справи, заслухавши думку сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2019 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час, з серпня 2021 року сторони проживають окремо. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, чого не виконує відповідач. За ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач визнає вимоги про стягнення аліментів на дитину, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити. Разом із тим, суд не знаходить під став для задоволення позову в частині стягнення аліментів на дружину. За змістом ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. Однак у матеріалах справи відсутні докази про наявність у відповідача доходів, які б давали можливість йому оплачувати такі аліменти. Також відсутні докази, які б могли підтвердити понесені відповідачем значні витрати, які б свідчили про одержання ним необлікованих доходів. Відсутні відомості і про наявність у власності коштовного рухомого та нерухомого майна, що могло б свідчити про наявність потенційних доходів. На уточнююче питання головуючого, позивач зазначила, що такими доказами не володіє. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Судові витрати за вимогою позивача про стягнення аліментів на неї, як на дружину - віднести на рахунок держави.

Outcome: partial