Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

14 травня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача зх подальшою подачею заяви про збільшення розміру позовних вимог, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] , в розмірі 7000 грн щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] . Домовленості щодо способу утримання джитини в добровільному порядку з відповідачем не досягнуто. Дитина залишилася проживати з матір`ю, перебуває на її утриманні. Тому вимушена звернутися до суду з цим позовом. Зазначає, що відповідач працює, ммає стабільний дохід, у його власнсоті знаходиться нерухомість та він має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Вона отримує заробітну плату у розмірі 6500 грн , що не ддозволяє їй самостійно забезпечити належний рівень життя дитини. В жовтні 2021 року відповідачем надано відзив на позов, в якому він визнає позовні вимоги частково та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімумум на дитину. Його дохід становить близько 7000-8000 грн на місяць, що не дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Він також кожні вихідні прихзжає до дитини, зустрічається з ним, купує йому одяг, іграшки, і навіть їжу- фрукти, овочі та солодке. Також у березні 2021 року він витартив зі своїми батьками на лікування дитини 18 720 грн . Ухвалою суду від 17.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 лютого 2022 року . Представник позивача адвокат Балабан Н.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що дійсно на теперішній час відповідач приймає у часть у житті дитині, купує сину подарунки.Ззаначає, що він має достатній дохід, щоб сплачувати аліменти у розмірі 7000 грн, адже саме така сума необіхдна, щоб забезпечити потреби дитини. Він оформлений на роботу у власного батька, отже розмір його доходу, зазаначений у документах, є заниженим. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив свого представника адвокату Гречану Є.Й., яка підтримала викладені у відзиві обставини. Зазначила, що відповідач працює у ФОП водієм, допомагає своєму батькові у його діяльності, проте його дохід дозволяє йому сплачувати аліменти лише у розмірі 2000 грн. При цьому він, як батька, жодним чином не ухиляється від допомоги сину і весь цей час приймав участь у матеріальних витартах на його лікування, одяг , розвиток та відпочинок. Вислухавши пояснення представників сторін,вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який на час розгляду справи проживає разом з позивачкою. Наданими сторонами доказами підтверджується, що позивачка купує дитині сезонний одяг, канцелярське приладдя, оплачує перебування дитини у дитячому садочку близько 250 грн на місяць. Заробітна плта позиваач становить 8106,18 грн ( нарахована). Відповідач також купує дитині сезонний одяг, канцелярське приладдя, іграшки. З 30.11.2021 року відповідач офіційно працевлаштований на посаді вантажника у у ФОП [PERSON] , з посадовим окладом 6500 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рекомендований розмір аліментів на одну дитину складає розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Згідно положень частини третьої статті 181 СК України, спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Враховуючи положення статей 181, 182, 184 СК України, суд перш за все приймає до уваги інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення , натомість відповідач взагалі не надав суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального становища, навіть не посилався на розмір свого доходу. При цьому відповідач у своєму відзиві зазначив, що у разі задволення позову та стягнення з [PERSON] , аліментів навіть у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитни відповідного віку позбавить відповідача можливості на утримання інших малолітніх дітей. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років у розмірі 2100 грн і до кінця року - 2272 грн . Стаття 15 Цивільного кодексу закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч.1, 2 ст.27 конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які, за законом, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У ч.1 ст.89 ЦПК визначено: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття. За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє. На думку суду, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що відповідач є працездатною та здоровою особою, не має інших утриманців, не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища, зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає , що вимоги позову є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити , що з урахуванням наданих відповідачем доказів свого доходу, обгрунтування позивачем щомісячних витрат на утримання дитини, рівного обов`язку обох батьків щодо утримання своєї дитини , рівня цін в Україні на час розгляду справи та їх співвідношення з необхідними повсякденними потребами дитини у харчуванні, гігієні, носінні сезонного одягу та приладдя для розвитку , то аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] підлягають стягненню у розмірі 3000 грн на місяць з подальшою індексацією. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial