Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 12 вересня 2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 844, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя від шлюбу народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Підставами для розірвання шлюбу позивач вказує різні погляди на подружнє життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. На підставі зазначеного, між подружжям почали відбуватися сварки, що призвело до остаточного розірвання відносин. Спору з приводу поділу майна між подружжям на даний час немає. Ухвалою суду від 03 грудня 2021 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 23 грудня 2021 року. У судове засідання 23 грудня 2021 року учасники процесу не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи перенесено на 03 лютого 2022 року. У судове засідання 03 лютого 2022 року учасники процесу не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Відповідач у судові засідання 23 грудня 2021 року та 03 лютого 2022 року не з`явився. До суду повернувся конверт з судовою повісткою на судове засідання, яке призначене на 23 грудня 2021 року з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Судові повістки відправлялися на адресу вказану у відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 08 грудня 2021 року. Окрім того, відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщався шляхом оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» на 23 грудня 2021 року. Виходячи з правової позиції Верховного Суду від 01 квітня 2021 року по адміністративній справі N 826/20408/14 (провадження N К/9901/16143/20), врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування. Такий підхід підтверджується чіткою та послідовною судовою практикою, зокрема постановою Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі N 814/1469/17, постановами Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі N 906/142/18, від 12 грудня 2018 року у справі N 752/11896/17. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , 12 вересня 2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб, актовий запис № 844, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя від шлюбу народилися діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Судом встановлено, що підставами для розірвання шлюбу стали різні погляди на подружнє життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. На підставі зазначеного, між подружжям почали відбуватися сварки, що призвело до остаточного розірвання відносин. Спору з приводу поділу майна між подружжям на даний час немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" на 1 січня 2021 року становить 2270 гривень. Отже, за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сума судового збору становить 908,00 грн. Відповідно до квитанції № 59319756 від 15 листопада 2021 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн., виходячи з розміру, встановленого пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору у сумі 908, 00 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення.

Outcome: approved