Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 18 червня 2011 року між ним і відповідачем [PERSON] в Амур-Нижньодніпровському районному відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 374, посилаючись на те, що від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з сімейне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки та відсутність взаєморозуміння. Протягом останніх двох років проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюб вважає таким, що суперечить їх інтересам. Примирення між ними неможливе. У зв`язку з наведеним просить розірвати шлюб між ним і відповідачем. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 жовтня 2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, також надала заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій проти задоволення позову не заперечує. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 18 червня 2011 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 374, на підставі якого Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального міського управління юстиції Дніпропетровської області видано відповідне свідоцтво. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Також судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, протягом двох років спільне господарство сторонами не ведеться, примиритися сторони не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи взаємовідносини між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, небажання сторін зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не ставила питання про відновлення їй дошлюбного прізвища, прізвище дружині після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому статтею 142 ЦПК України встановлений порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. Так, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Аналогічні положення містяться й у ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». З огляду на те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті була подана письмова заява про визнання позову, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 454 грн., повернувши позивачу з державного бюджету іншу частину судового збору в розмірі 454 грн.

Outcome: approved