Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

11 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. На обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040350001146 за обвинуваченням [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України закрите у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 12 КК України. [PERSON] зазначила, що судом при розгляді кримінального провадження було встановлено, що 25 травня 2018 року на неї було вчинено напад та нанесені легкі тілесні ушкодження. За обставинами справи [PERSON] накинувся на неї ззаду та душив, намагаючись вбити, розкидав належну їй молочну продукцію, пошкодив сумки з молоком. Під час подій [PERSON] погрожував вбити її, що спричинило їй моральні страждання, які виразилися у відчутті страху, фізичного болю. Вона була змушена звертатися до органів поліції, прокуратуру, що унеможливлювало її звичайну щоденну діяльність. Відповідно до висновку судово-медичного експерта від 13.06.2018 р. № 264, внаслідок дій [PERSON] їй були завдані легкі тілесні ушкодження, вона була змушена проходити лікування, витрачала грошові кошти на придбання ліків, також, потребує подальшого лікування задля відновлення стану здоров`я. У відповідності до ст. 22 ЦК України, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати на її користь завдані вчиненням кримінального правопорушення збитки. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року у кримінальному провадженні було встановлено, що відповідачем було зіпсовано належна їй молочна продукція та пошкоджена сумка, у якій знаходилася молочна продукція. Розмір матеріальних збитків, завданих відповідачем внаслідок вчинення кримінального правопорушення становить: -витрати на проїзд 26 разів з с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області до м. Новомосковськ Дніпропетровської області та в зворотній бік 1\~236,00 грн.; -витрати на копіювання документів 7,20 грн.; -придбання та відправка конвертів 37,40 грн.; -придбання конвертів 9,90 грн.; -витрати на обстеження в Бюро СМЕ 166,00 грн.; -пошкоджено 2 господарські сумки 76,00 грн.; -витрати на проведення аналізу крові 350,00 грн.; -ліки 196,00 грн.; -обстеження УЗІ 180,00 грн.; -обстеження УЗІ 98,00 грн.; -вартість зіпсованого молока 98,00 грн.; -витрати на копіювання документів 45,00 грн.; а загалом сума матеріальних збитків складає 2\~581,50 грн. Позивач [PERSON] в заяві зазначає, що кримінальним правопорушенням діями відповідача їй завдано також моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправної поведінки щодо неї, розмір моральної шкоди вона оцінює у 210\~000,00 грн. Враховуючи наведене, посилаючись на норми ст.ст. 22, 23, 614, 1168, 1177, 1192 ЦК України, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь: -на відшкодування завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальної шкоди 2\~581, 50 грн.; -на відшкодування завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення моральної шкоди 210\~000,00 грн. Ухвалою суду від 06 серпня 2021 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року закрите підготовче провадження, призначений розгляд справи по суті. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримала позов у повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити вимоги. Крім того, зазначила, що вона проживає в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, торгує на ринку в м. Новомосковську молочною продукцією. Приблизно з березня 2018 року відповідач [PERSON] також став торгувати молочною продукцією на ринку, відносин з ним ніяких вона не підтримувала, ніяких сварок чи непорозумінь з ним не було. 25.05.2018 року вона близько 06-15 ранку прийшла на ринок, в неї були дві сумки, в яких знаходилося півтора літрові пляшки з молоком. Одразу до неї підійшов [PERSON] , став виражатися нецензурною лайкою, став душити, вона захищалася, схопила його за волосся. В результаті [PERSON] відпустив її, схопив належні їй сумки, порвав їх, став розкидати пляшки з молоком, пластикові пляшки лопнули, молоко вилилося. Вона одразу викликала поліцію, була направлена до Бюро судово-медичної експертизи для визначення наявності тілесних ушкоджень. В неї був набряк шиї, ЛОР-лікар направив її на УЗІ, вона проходила лікування у ендокринолога. В результаті відносно відповідача порушене кримінальне провадження, вона 26 разів вимушена була приїздити до слідчого, на суд, для проходження лікування. Вартість 8 літрів молока, яке вилилося становить 96 грн. (по 12 грн. за 1 літр). Крім того, діями відповідача їй завдано також моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправної поведінки щодо неї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав чатково, посилався на те. що раніше [PERSON] не знав, приблизно з березня 2018 року став торгувати молочною продукцією на центральному ринку м. Новомосковська. Вартість молока він знизив на 1 грн., тому, в нього обуло більше покупців. [PERSON] , яка також торгувала молочною продукцією стала пред`являти йому претензії з приводу ціни продукції, стала говорити його покупцям, що в нього корови хворі, не перевірені. 24.05.2018 року його постійний покупець купив у нього молоко, а коли проходив повз [PERSON] , яка торгувала неподалік, остання стала говорити покупцю, що його корови хворі, щоб він не купував в нього молоко. На наступний день 25.05.2018 р. зранку на ринку він підійшов до [PERSON] та перевернув її пляшки з молоком, пляшки не були розбиті, молоко не витікало. [PERSON] замахнулася на нього пляшкою з молоком, він схопив її за шию рукою, потім відпустив. Не заперечує, що внаслідок сварки розірвалася стара господарська сумка [PERSON] , остання одразу викликала працівників поліції. Також не заперечує того, що він схопив позивачку за шию, але він захищався від дій останньої. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до нижченаведеного. Судом встановлено, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2021 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018040350001146 за обвинуваченням [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України закрите у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 12 КК України. [PERSON] обвинувачувався за ч.1 ст. 125 КК України в тому, що 25 травня 2018 року приблизно о 06 годині 15 хвилин [PERSON] знаходилася на території Новомосковського центрального ринку за адресою: площа Перемоги, 3 м. Новомосковськ Дніпропетровська область. В цей час [PERSON] , перебуваючи поруч, підійшов до [PERSON] та вчинив сварку, в ході якої у останнього раптово виник злочинний умисел направлений на умисне тілесне ушкодження [PERSON] , реалізуючи який, тобто 25 травня 2018 року приблизно о 06 годині 15 хвилин [PERSON] , перебуваючи на території Новомосковського центрального ринку за вищезазначеною адресою, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов ззаду до [PERSON] , схопив останню за шию двома руками та почав здавлювати, чим спричинив [PERSON] легкі тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин правої бічної поверхні шиї, після чого з місця скоєння злочину пішов. Як зазначалося вище, відповідач [PERSON] не заперечував того, що саме він спричинив [PERSON] тілесні ушкодження при відповідних обставинах. Згідно висновку судово-медичного експерта № 264 від 13.06.2018 р., тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин правої бічної поверхні шиї, виявлені у [PERSON] , за своїм характером відносяться до легкого ступеню тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, та за давністю утворення можуть відповідати даті події, вказаної потерпілою (25.05.2018 р.), що підтверджується даними медичних документів. Згідно висновку експерта № 400/Е від 21.08.2018 р., виявлені у потерпілої [PERSON] тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин правої бічної поверхні шиї, виявлені у [PERSON] , за своїм характером відносяться до легкого ступеню тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути рука людини при здавлені м`яких тканин шиї, можливо при механізмі, на який вказує свідок [PERSON] під час проведення слідчого експерименту від 14.08.2018 р. Враховуючи наведене, у суду не виникає сумнівів щодо того, що саме діями [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження позивачу [PERSON] . Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. На підставі ст. 1177 ЦК України, 1. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно приписів ст. ст. 1166 ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи наявність вини відповідача у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілій [PERSON] , суд приходить до переконання, що саме [PERSON] повинен відшкодувати завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення збитки та матеріальну шкоду. Стосовно вимог позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 22 ЦК України, 1. особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Статтею 1192\~ЦК України\~визначено,\~що 1. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позивачем надано докази понесених позивачем витрат, які остання понесла для відновлення свого порушеного права а саме: -витрати на копіювання документів 52,00 грн.; -придбання та направлення конвертів поштою 36,90 грн. -витрати на обстеження в Бюро СМЕ 166,00 грн.; -оплата запита адвоката 500,00 грн.; -придбання ліків 196,00 грн.; -направлення позову 93,60 грн., а всього на суму 1\~044,5 грн. Як зазначалося вище, позивачем заявлені вимоги про відшкодування витрат на проїзд під час досудового розслідування та під час розгляду судом кримінального провадження з с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області до м. Новомосковськ Дніпропетровської області та в зворотній бік у розмірі 1\~236,00 грн. У відповідності до норм ст. 138 ЦПК України, 1. Витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. 2. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. 3.\~Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат\~сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом. В той же час, позивачем не надано доказів вартості проїзду з с. Піщанка Новомосковського району до м. Новомосковськ, не надано чеків, квитанцій, квитків, які підтверджують понесення зазначених витрат, у зв`язку з чим, зазначені вимоги не підлягають задоволенню. Також, позивачем не надано суду жодного доказу того, що відповідачем пошкоджено належні їй дві господарські сумки, оскільки матеріали кримінального провадження не містять протоколів огляду, опису, стану зазначених сумок, у справі не призначалася судова-товарознавча експертиза, у зв`язку з чим, встановити зазначені факти не надається можливим. Позивачем не надано доказів того, чи внаслідок дій відповідача було розлито молоко, не надано доказів кількості зіпсованого молока та його вартості, у зв`язку з чим, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.. Суд також приходить до переконання, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування витрат на проведення аналізу крові в розмірі 350,00 грн.; проведення обстеження УЗІ в розмірі 180,00 грн.; проведення обстеження УЗІ в розмірі 98,00 грн. На обґрунтування зазначених витрат позивач посилалася на те, що вона була направлена до лікаря ЛОР, внаслідок дій відповідача виявлені проблеми щитовидної залози. В той же час, згідно висновку експерта № 24 від 19.02.2021 р., згідно аналізу медичної та судово-медичної документації, клінічний діагноз хронічний аутоімунний тиреоідит, має хронічний діагноз та розвивається впродовж тривалого часу (протягом років). Обєктивних тілесних ушкоджень, як зовнішніх, так і внутрішніх ушкоджень органів шиї не встанволен, тому, клінічний діагноз: хронічний аутоімунний тиреоідит при визначенні ступеню тяжкості в рахунок не сприймається, на підставі п. 4.7. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Враховуючи наведене, вимоги позивача на відшкодування витрат, які вона понесла для відновлення свого порушеного права підлягають частковому задоволенню, в розмірі 1\~044,5 грн. Стосовно вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до наступного. За змістом ч. 1, 2\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3\~ст. 23 ЦПК України\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4\~ст. 23 ЦК України). В п. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як роз`яснено в п.5\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(далі - постанова Пленуму) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи встановлену\~провину відповідача,\~суд приходить\~до висновку,\~що діями\~відповідача [PERSON] \~позивачці [PERSON] \~була спричинена\~моральна шкода,\~яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.. Згідно роз`яснень, наведених у п.9\~постанови\~Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги обставини справи, виходить з характеру та обсягу фізичних та душевних страждань, яких зазнала позивач, враховує глибину фізичних та душевних страждань останньої, характер та тривалість немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи завдану шкоду, та з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди повинен становити 3000,00 грн. і зазначена сума відшкодування відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань, а також - принципам розумності та справедливості. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial