Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до Мелітопольська міська рада Запорізької області про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В Заявниця звернулася до приватного нотаріуса Бєднова О.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено з тієї підстави, що вона звернулась до нотаріуса після спливу шестимісячного строку і не була зареєстрована з померлою за однією адресою. Позивач зазначає, що вона з 20 вересня 2012 року постійно проживала разом з померлою. Встановлення факту постійного проживання її зі спадкодавцем на час відкриття спадщини їй необхідно для оформлення спадкових прав. На підставі викладеного, позивач просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Заявниця у судове засідання не з`явився, але від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності. Просить заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с.4). Судом встановлено, [PERSON] , народилася [INFO] , батьком вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31 березня 1989 року, після чого прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] . (а.с.8). Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно 1/3 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло. (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця у грудні 2021 року зверталась до приватного нотаріуса Бєднова О.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено з тієї підстави, що вона звернулась до нотаріуса після спливу шестимісячного строку і не було зареєстрована з померлою за однією адресою (а.с.3). Згідно з наданою приватним нотаріусом Бєдновим О.А. копією спадкової справи [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справу після її смерті заведено 08.12.2018, на підставі заяви [PERSON] . Номер у нотаріуса: 243/2021. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Як вбачається з матеріалів справи, заявник дійсно на день смерті своєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою уповноваженої особи по будинку від 10.12.2021 року. (а.с.6). Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, як кожний окремо, так і всі в сукупності, суд доходить висновку про те, що вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved