Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 07.03.2003 року Білоцерківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 266. В обґрунтування позовних вимог вказано, що у спільному подружньому житті сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя. Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, хоча і мешкають за однією адресою, а зареєстрований шлюб має формальний характер. 01.09.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 08.10.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні. 01.09.2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 07.03.2003 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 266, що підтверджується наявним у справі оригіналом свідоцтва про одруження. Згідно наявної у справі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] до [PERSON] . При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, дату пред`явлення даного позову, а також відсутність відомостей на спростування викладених позивачем у позові обставин, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved