Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 56978,93 грн. Ухвалою суду від 20.12.2021 року до участі у справі було залучено [PERSON] в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 грудня 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля марки "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки "Peugeot 208", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2020 року у справі №338/2/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО5140143 від 14.03.2019 року була застрахована у ПАТ "Страхова група "ТАС". Про настання страхового випадку він вчасно проінформував відповідача і надав страховику необхідний пакет документів для здійснення страхового відшкодування. Оскільки станом на 21.01.2020 року він не отримав повідомлень про страхове відшкодування, то звернувся до експерта-оцінювача для визначення розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №30 та Звіту про оцінку ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №30/1 складених 10.02.2020 року, розмір завданих збитків становить 107739,59 грн. Однак відповідачем не взято до уваги зазначені звіти і 17.07.2020 року виплачено 42071,07 грн страхового відшкодування, розмір якого вважає суттєво заниженим. Посилаючись на вимоги Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", просить позов задовольнити і стягнути з відповідача 56978,93 грн страхового відшкодування, 840,80 грн судового збору, 2400 грн витрат на професійну правничу допомогу, 4500 грн витрат за складання звітів про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві заявлені вимоги не визнав. Зазначив, що страховою компанією позивачу відшкодовано суму збитків завданих ДТП, відповідно до звіту №62-D/64/2 від 22.01.2020 року та звіту №75-R/64/1 від 08.07.2021 року, з урахуванням положень ч.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки винними у ДТП були обидва водії. Тому в задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні вимоги позову визнав, не заперечив щодо його задоволення. Зазначив, що оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача, то відповідно страхова компанія "ТАС" зобов`язана відшкодувати позивачу шкоду, завдану внаслідок ДТП його транспортному засобу марки VOLKSWAGEN, р.н.з. [NUMBER] . Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , керуючи автомобілем PEGEOT р.н.з. [NUMBER] близько 16 год.40 хв. 12.12.2019 року в с.Підгір`я по вул.Сагайдачного при виїзді із другорядної дороги не надала переваги у русі транспортному засобу марки VOLKSWAGEN р.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, чим допустила порушення п.10.1, 16.2 ПДР України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20.05.2020 року у справі №338/2/20 провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення. Зазначеною постановою встановлено, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вона будучи учасником дорожнього руху, порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Рішення суду не оскаржувалося та вступило в законну силу 01.06.2020 року (а.с.25-26). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО5140143 від 14.03.2019 року у ПАТ "Страхова група "ТАС".(а.с.166) Власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, р.н.з. [NUMBER] , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , є [PERSON] (а.с.67). Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №30 від 10.02.2020 року та Звіту про оцінку ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №30/1 від 10.02.2020 року ринкова вартість колісного транспортного засобу марки VOLKSWAGEN р.н.з. [NUMBER] , до пошкодження становила 240047,97 грн, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - 270256,40 грн, ринкова вартість пошкодженого автомобіля у післяаварійному стані (утилізаційна вартість транспортного засобу) - 132308,38 грн. Сума збитків завданих позивачу становить 107739,59 грн (а.с.10-58). Сторонами не заперечується, що 17 вересня 2020 року ПАТ "Страхова група "ТАС" здійснило позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 42071,07 грн за наслідком ДТП. Зазначене підтверджується випискою по картці [PERSON] в АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 66). Однак виплачена сума не покриває повністю суму спричиненої позивачу шкоди, отже право за захистом якого він звернувся, порушено та належить судовому захисту. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Представник відповідача зазначає, що у постанові Богородчанського районного суду від 20.05.2020 року у справі № 3338/2/20 вказано, що винними у вчиненні ДТП є водії обох транспортних засобів і це має преюдиційне значення для вказаної справи, однак таке твердження на думку суду є безпідставним. Зокрема преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. З огляду на викладене, встановлені у справі про адміністративне правопорушення обставини є обов`язковими для суду, що вирішує зазначений цивільній спір з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, не впливає на вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в цьому випадку суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова відповіді на питання про те, чи мала місце ДТП та чи сталася вона з вини особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 03.10.2019 року у справі № 761/22987/14-ц та від 17.11.2021 року в справі № 128/1755/20. Зі змісту постанови Богородчанського районного суду від 15.03.2019 року у справі № 344/20910/18 видно, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки вона будучи учасником дорожнього руху, порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Посилання представника відповідача на те, що у вчиненні ДТП є винними два водія і [PERSON] і [PERSON] не є обгрунтованим, оскільки суду не надано документів на підтвердження вини у вчиненні ДТП [PERSON] . У постанові вказано, що у межах провадження справи про адміністративні правопорушення щодо однієї особи, суд не вправі вдаватись до встановлення винуватості чи невинуватості іншого учасника дорожнього руху. Тобто вказаною вище постановою Богородчанського районного суду вини іншого учасника ДТП не встановлено. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга ст. 1187 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.04 (далі - Закон № 1961-IV ). Статтею 3 Закону № 1961-IV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 5 Закону №1961-IV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (ст. 9 Закону №1961-IV). Згідно з вимогами ст. 22.1 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньотранспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, в силу ст. 28 Закону № 1961-IV - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV від 01.07.04, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. (пункт 34.1. Закону № 1961-IV). Частиною 1 ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №30 від 10.02.2020 року та Звіту про оцінку ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу №30/1 від 10.02.2020 року складеного 10 лютого 2020 року експертом-оцінювачем Євченком Є. М. ринкова вартість колісного транспортного засобу марки VOLKSWAGEN р.н.з. [NUMBER] , до пошкодження становила 240047,97 грн, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - 270256,40 грн, ринкова вартість пошкодженого автомобіля у післяаварійному стані (утилізаційна вартість транспортного засобу) - 132308,38 грн. Таким чином вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля перевищує його вартість до пошкодження, і, відповідно, проводити його повноцінне ремонтне відновлення економічно недоцільно. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону №1961-IV, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. В судовому засіданні встановлено, що розмір збитків, заподіяний позивачу становить 107739,59 грн. Розмір ліміту відповідальності, відповідно до полісу становить 100000 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 56978,93 грн страхового відшкодування в рахунок спричиненої матеріальної шкоди внаслідок ДТП (100000 (ліміт відповідальності страховика) - 950 грн (франшиза) - 42071,07 грн (сума, виплачена страховою компанією) = 56978,93 грн.) Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Звертаючись до суду з цим позовом позивач сплатив 840,80 грн судового збору, які слід стягнути на його користь з відповідача. (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 02.06.2020 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність від 21.10.2008 року (а.с. 8), копію квитанції про оплату послуг згідно договору від 02.06.2020 року в сумі 2400 грн. (а.с. 9). На переконання суду, заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим представником позивача на надання таких, ціною позову та значенням справи для [PERSON] тому, на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 2400 грн. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Також до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Позивач надав суду квитанцію про сплату 4500 грн за проведення звітів про оцінку вартості колісного транспортного засобу після ДТП (а.с.59). Тому зазначена сума витрат також підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного, ст. 22, 23, 990, 999, 1166, 1167, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст. 3, 5, 6, 9, 22.1, 28, 29, 34.1, 36.2, 36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.04 № 1961-IV,

Outcome: approved