Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12.07.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 910.16364 відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 137480,25 грн., у тому числі на купівлю транспортного засобу SKODA OKTAVIA А5, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] строком користування кредитом до 12.07.2017 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю (фінансування купівлі) вище зазначеного Транспортного засобу, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат, пов`язаних із купівлею авто, що підтверджується видатковими касовими/меморіальними ордерами. Додатком №1 до Кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого Відповідач - 1 мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 Кредитного договору, було надано Відповідачу - 1 в користування зі сплатою відсоткової (процентної) ставки у розмірі 20,99%, та сплатою всіх інших обов`язкових платежів по договору. Станом на 17.10.2019 року загальна сума заборгованості складає 322325,19 грн., з яких прострочений борг - 108689,29 грн., прострочені відсотки-157709,60 грн., строкові відсотки-386,96 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, заявлена до стягнення за період з 17.03.2019 по 17.10.2019 року в сумі 52102,33 грн., інші штрафні санкції 3437,01 грн. Зазначив, що за умовами вказаного договору застави, відчуження предмету застави здійснюється застоводавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Позивачу стало відомо, що відповідачем [PERSON] всупереч вищезазначеному та без письмової згоди позивача було відчужено предмет застави, актуальним власником якого є відповідач [PERSON] . Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №910.16364 у сумі 322325,19 грн.; вилучити у відповідача [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави, а саме транспортний засіб SKODA OKTAVIA А5, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , актуальний номерний знак [NUMBER] , та передати АТ «Ідея Банк», на період його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № 910.16364, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] звернути стягнення на предмет застави, який належить [PERSON] , а саме: автомобіль SKODA OKTAVIA А5, 2012 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , актуальний номерний знак [NUMBER] , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів. Також позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь сплачений судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, у наданій заяві(т.2 а.с. 32- 35) представник відповідача просила застосувати до позовних вимог АТ «Ідея Банк» позовну давність та у зв`язку зі спливом позовної давності відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з частиною першою статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15\~ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 12.07.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №910.16364 ( а.с.12-13). Відповідно до п. 1 §1 кредитного договору відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 137480,25 грн., який складається з двох частин: фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки SKODA OСTAVIA А5, 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , у сумі 133475,00грн. та фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 4005,25 грн. Згідно п. 1 §2 за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 6.6200 % (Маржу Банку). Згідно §3 Кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань за даним договором є: застава ТЗ, вказано в п.2 §1 Кредитного договору, згідно з договором застави ТЗ, який укладається сторонами. Крім того, позичальник несе відповідальність за даним договором всім своїм майном. Відповідно до §8 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в разі одного з таких випадків: втрати, знищення або пошкодження транспортного засобу/ предмету застави; передачі в наступну заставу транспортного засобу без згоди Банку; відчуження та іншого розпорядження транспортного засобу без згоди Банку; прострочення оплати чергового ануїтентного платежу (його частини) більш ніж на 30 днів. ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі - видав відповідачу у відповідності до §1 Кредитного договору кредит на купівлю автомобіля у сумі 137480,25 грн., що підтверджується копіями меморіальних ордерів №910.16364 від 12.07.2012 (а.с.21-22 т.1). Як визначено п. 1 §8 Кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в разі одного з таких випадків: 1) втрати чи знищення або пошкодження транспортного засобу / предмету застави; 2) передачу в наступну заставу транспортного засобу без згоди банку; 3) відчуження та іншого розпорядження транспортного засобу без згоди банку; 4) прострочення сплати чергового ануїтетного платежу чи його частини більш ніж на 30 календарних днів; 5) несвоєчасного та/або неналежного укладення договору страхування транспортного засобу; 6) у разі розірвання банком договору; 7) неподання або несвоєчасне подання документів, що підтверджують фінансовий стан позичальника; 8) порушення позичальником будь-яких інших умов Договору та в інших випадках, передбачених законодавством (а.с. 13, т.1). Відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання не виконав, тому станом на 17.10.2019 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 322325,19 грн., з яких: прострочений борг - 108689,29 грн., прострочені проценти 157709,60 грн., строкові проценти 386,96 грн., пеня (з 17.03.2019 по 17.10.2019 р.) 52102,33 грн., інші штрафні санкції 3437,01 грн. (а.с. 39, т. 1). Крім того, судом встановлено, що в забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу 910.16364. Предметом вказаного договору став автомобіль марки SKODA, моделі OKTAVIA А5, 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] (а.с. 23-24, т.1). З копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 22.10.2012 року вбачається, що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис на підставі договору застави транспортного засобу 5462, 06.08.2012, Приватний нотаріус Львівського МНО Чорний І.О., об`єкт обтяження автомобіль легковий, SKODA OKTAVIA А5, номер об`єкта: TMBCA41Z6CB157961, номер державної реєстрації: [NUMBER] , Легковий хетчбек-В, колір білий, [NUMBER] , 2012 року, обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», код: 19390819, 79008, Львівська обл., м. Львів, вул. Валова, 11, боржник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] (а.с.29-30). Відповідно до реєстраційної картки ТЗ з 04.05.2017 року власником транспортного засобу SKODA OKTAVIA, 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , [INFO] (а.с.105 т. 1). З витягу з Єдиного Державного реєстру транспортних засобів про актуального власника автомобіля SKODA OKTAVIA, 2012 року випуску, а також історії реєстрації цього транспортного засобу станом на 14.08.2020 за інформацією з Головного сервісного центру МВС, вбачається, що право власності на вказаний автомобіль перейшло від [PERSON] до [PERSON] -на обліку з 19.06.2014; вторинна реєстрація тз, придбаного в торговельній організації, та від [PERSON] до [PERSON] - на обліку з 31.07.2014; вторинна реєстрація тз, придбаного в торговельній організації (а.с. 106 т. 1). Порядок реєстрації та перереєстрації транспортних засобів визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Відповідно до п. 41 вказаної Постанови КМУ, забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. Забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, що придбані у розстрочку без надання відповідних документів про остаточний розрахунок. Цивільний кодекс України\~у статтях\~3,\~6,\~203,\~626,\~627\~визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів. Відповідно до частини першої\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1\~статті 628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~\~ Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях\~6,\~627 ЦК України\~визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Умови укладеного між сторонами договору є обов`язковими для його сторін та їх правонаступників. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526,\~530,\~629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 256, 257\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 10 § 10 кредитного договору № 910.16364 від 12.07.2012, передбачено, що строк позовної давності для стягнення боргу за договором встановлюється тривалістю в 5 років, що в повній мірі відповідає положенням ч. 1 ст. 259 ЦК України, згідно з якими позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. За умовами додатку №1 до кредитного договору №910.16364 від 12.07.2012 відповідач [PERSON] мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. З графіку платежів (а.с. 14-15 т.1) слідує, що погашення заборгованості здійснювалось щомісячними платежами. Позичальник відповідно до умов договору мав повернути кредитні кошти в повному обсязі не пізніше 12.07.2017. Останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив 07.03.2014, що вбачається з довідки про зарахування по кредитному договору (а.с. 37-38 т. 1). Також, з матеріалів справи вбачається, що AT «Ідея Банк» зверталося до Дніпропетровського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. 11.10.2016 даний позов залишено без розгляду, що підтверджується копією ухвали Дніпропетровського районного суду міста Києва у справі № 461/12091/15-ц (т.1, а.с. 138). Позивач звернувся до суду з даним позовом 11.11.2019 року, а відповідно до п.1 §1 Кредитного договору №910.16364 від 12.07.2012 кредит видано на строк 60 місяців, відтак суд вважає, що позивачем не пропущено строку позовної давності щодо стягнення простроченого боргу за кредитом. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок про те, що\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини перша та третя\~статті 549 ЦК України). За змістом приписів параграфа 2\~глави 49 ЦК України\~особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 258 ЦК України\~до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Відповідач [PERSON] заявив про застосування строків позовної давності. Згідно довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданої позивачем (а.с. 39, т. 1) станом на 17.10.2019 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 322325,19 грн., з яких: прострочений борг - 108689,29 грн., прострочені проценти 157709,60 грн., строкові проценти 386,96 грн., пеня (з 17.03.2019 по 17.10.2019 р.) 52102,33 грн., інші штрафні санкції 3437,01 грн. З вказаного розрахунку не вбачається, яка саме сума процентів нарахована позивачем до закінчення строку кредитування. За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі простроченого боргу в сумі 108689,29 грн. Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу»\~та\~стаття 572 ЦК України). Відповідно до частини першої та другої\~статті 20 Закону України\~\~\~\~\~\~«Про заставу»\~заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із частиною першою\~статті 589 ЦК України\~в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до\~статті 27 Закону України «Про заставу»\~застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень\~Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої\~статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з\~\~ купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до частини першої, другої\~статті 12 Закону України\~\~«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених\~статтею 26 Закону України\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13 та\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14. Тобто, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно з пунктом 4 частини другої\~статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених\~статтею 26 цього Закону. Відповідно до частини першої\~статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 523/8653/15-ц (касаційне провадження № 61-43889св18) та від 19 червня 2019 року у справі № 758/11743/15-ц; провадження № 61-14673св18. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга\~статті 590 ЦК України). Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень\~Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої\~статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі\~статтею 388 ЦК України\~за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України\~застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду:\~\~від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 і від 18\~грудня 2019 року у справі № 619/4033/18. Враховуючи ту обставину, що на час придбання у власність [PERSON] легкового автомобіля SKODA OKTAVIA А5 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про його обтяження, згода заставодержателя АТ «Ідея Банк» на відчуження предмету застави станом на час укладання договору купівлі-\~продажу отримана не була, [PERSON] не повідомив Банк про відчуження заставленого майна, що свідчить про відсутність у продавця права продажу предмета застави без згоди заставодержателя,- суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] не є добросовісним набувачем. Таким чином, придбаний [PERSON] транспортний засіб, що є предметом застави, може бути витребуваний у набувача за вимогою позивача, права якого як заставодавця підлягають судовому захисту шляхом звернення стягнення на предмет застави згідно\~ст. 20 Закону «Про заставу», ст.25\~Закону України «Про забезпечення\~вимог\~кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» \~та\~п. 2 параграфу 5\~Договору застави за вибором заставодержателя, у тому числі і за рішенням суду шляхом реалізації на публічних торгах в порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором необхідно звернути стягнення на предмет застави, належний відповідачу [PERSON] . Враховуючи те, що позов АТ «Ідея Банк» задоволено частково, суд, згідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача [PERSON] в сумі 1630,34 грн., виходячи з розрахунку: 108689,29 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 4834,88 грн. (сума сплаченого судового збору) / сумі 322325,19 грн.(розмір заявлених позовних вимог) =1630,34 грн.

Outcome: partial