Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що [INFO] помер її рідний батько. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка на підставі Свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] від 29 січня 1998 року належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, в якій частки співвласників не визначені. Позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, однак її було відмовлено, оскільки вона пропустила строк на прийняття спадщини, в зв`язку з тим, що хворіла. Крім того, не визначена частка у спільній сумісній власності на квартиру, яка б підлягала спадкуванню і її було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому просить визначити її додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини та визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] становить 1/5 в квартирі [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність. Свій позов підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] адвокат Габрук М.А. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позов [PERSON] підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Судові витрати просить залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі і не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі і не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.10) [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.11) її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження (а.с.12) 28.10.2000 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і після одруження змінила прізвище на " [PERSON] ". Відповідно до довідки Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за №2396 від 31.08.2021 р. (а.с.13) [PERSON] , який помер [INFO] до дня смерті був зареєстрований і проживав за адресою [ADDRESS] , один. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло (а.с.14) квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що становить 67/1000 частки будинковолодіння. Відповідно до копії технічного паспорту (а.с.15-17) зазначається технічна характеристика квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки КНП "Летичівська багатопрофільна лікарня" Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області за №1144 від 15.11.2021 року (а.с.18) [PERSON] знаходилась на лікуванні з 26.07 по 12.08.2021 р. у лікаря-невролога. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 10.08.2021 р. (а.с.19) останній від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , відмовляється. Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області за №1031/02-16 від 02 листопада 2021 року (а.с.20) [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки пропущений строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини та не визначені частки у спільній власності, яка підлягала б спадкуванню. Відповідно до Архівного витягу з розпорядження Летичівської районної державної адміністрації від 17.09.2002 р. "Про зміну прізвищ неповнолітніх" (а.с.22) змінено прізвище [PERSON] , 1996 року народження на " [PERSON] ". Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Правовими положеннями, викладеними у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснюється, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-735/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу ст. 17 Закону України «про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року вбачається, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Враховуючи ту обставину, що позивачем пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за незалежних від неї обставин, суд має підстави для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України, де вказано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 357 ЦК України, вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 172 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв`язку зі смертю одного з них. Відповідно до ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення та вважає необхідним визначити [PERSON] додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, суд приходить до переконання, що частка померлого [INFO] становить 1/5 в квартирі [ADDRESS] . За таких підстав, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved