Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ОСББ «Сумгаїтська 69» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, посилаючись на те, що [PERSON] , на праві власності належить трьохкімнатна квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира складається з трьох ізольованих кімнат, кухні та інших підсобних приміщень. 13 січня 2020 року, із-за халатності відповідача, [PERSON] яка усунулась від зобов`язань у відповідності до вимог ЖК України та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіям, а саме зобов`язань використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами, і прямого обов`язку - нагляд за належний стан водопостачання та водовідведення комунікаційних систем холодної води та гарячої води в квартирі, [PERSON] залишила без нагляду системи водовідведення свої квартири № 56 , що призвело до затоплення квартири позивача № 52 . Внаслідок чого водою пошкоджено центральна частина стелі, правий кут стелі в житловій кімнаті площею 12,4 м.кв. та ліжко, ортопедичний матрац (вартістю 24 000 ( двадцять чотири тис.) грн., ванна кімната - стеля; стеля над входом в кімнату, стіна, стеля та стіна в лівій частині кімнати площею 12,9 м.кв.; верхній кут злів-стеля та стіни, стеля в лівій частині та частина стіни ліворуч кімнати площею 17 м.кв.; коридор малий; коридор великий; підлога, стеля та шафа в туалеті. Даний факт підтверджується актом від 13.01.2020 року, який складено комісією ОСББ «Сумгаїтська 69», та експертизою, клопотання про призначення якої буде заявлено в спосіб визначений ЦПК України. Факт залиття квартири бездіяльністю відповідача [PERSON] підтверджується висновком акту від 13 січня 2020 року в складі комісії: голови комісії - [PERSON] , та членів комісії [PERSON] , [PERSON] , складений згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76. Загальний вигляд квартири став жахливий. Крім майнової шкоди заподіяно також і моральної шкоди. Внаслідок затоплення квартири, позивач зазнала надзвичайних моральних страждань, нервових переживань та напружень, оскільки після затоплення квартири, проживати в ній - неможливо. Позивач та її сім`я втратили спокій та надію на відновлення попереднього стану квартири. Звичний спосіб життя позивача порушено. Постійно присутня тривога, переживання за домівку, сім`ю. Варто зазначити, що це не перше затоплення квартири позивача, що відбулося з вини відповідача. З відповідачем не вдалося домовитися про добровільну компенсацію заподіяної ним шкоди позивачу. У зв`язку з чим наявні витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. Розмір матеріальної шкоди становить 48000 ( сорок вісім тисяч) грн., яка буде підтверджена висновком комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи, клопотання про її призначення буде заявлено відповідно до норм Цивільного процесуального законодавства. Розмір матеріальної шкоди позивач оцінює 44000,00 грн. виходячи з середньо ринкових цін на будівельні матеріали, виконання робіт, тощо. Розмір моральної шкоди становить 20000 ( двадцять тисяч ) грн. Розмір витрат на правову допомогу становить 10000 (десять тисяч) грн. Просить стягнути з відповідача, [PERSON] , на користь позивача, [PERSON] , суму матеріальної шкоди в розмірі 44000 грн. (сорок чотири тисячі гривень) Стягнути з відповідача, [PERSON] на користь позивача, [PERSON] , моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень. Стягнути з відповідача, [PERSON] на користь позивача, [PERSON] ,кошти судового збору в розмірі 1681,60 грн. Стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та надав суду письмові пояснення в дебатах, які приєднані до матеріалів справи. Представник ОСББ «Сумгаїтська 69» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Заслухавши сторони, допитавши свідків, експерта, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні установлено, що [PERSON] , є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 21 лютого 2017 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1455. У користуванні відповідача [PERSON] знаходиться квартира [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Положеннями ст.ст. 319, 322 ЦК України передбачено, що, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 13 січня 2020 року, складеного комісією в складі голови комісії Голубець Віктор Іванович, члени комісії: [PERSON] , [PERSON] , склали цей акт про те, що 13 січня 2020 року в будинку [ADDRESS] (власник [PERSON] ) була залита квартира № 52 (власник [PERSON] ). При огляді квартири № 52 комісія в присутності [PERSON] та [PERSON] виявила слідуюче: «В залі мокре п`ятно 0,5 м2 у кутку зліва. П`ятна на потолку у спальні (зліва) 1м2. Ванна - пластик, не видно. Туалет - шкафчик вологий. Спальна справа - п`ятно 0,5 м2. Обої не пошкоджені, крім зали - у кутку зверху до низу відклеєні. Коридор малий - 1,54 м2, ДВП надулось на підлозі. Коридор великий - 0,5 м2 п`ятно на стелі.». Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що дійсно ними був складений акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 13 січня 2020 року та зазначили в ньому виявлені пошкодження після залиття квартири. Позивачка сама показувала місця де відбулося залиття. Вимірювали та записували в акт, які були пошкодження. Матрац не бачили та позивачка не зазначала, що він був пошкоджений при залитті квартири. При огляді квартирі та складанні акта була присутня позивач та відповідач, ніяких зауважень від них не надходило. Відповідно до вимог ст. 151 Житлового кодексу РСР України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно з статтею 177 вказаного Кодексу, громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і при домової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку у під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2020 року по даній справі була призначена комплексна судова будівельно-технічна та товарознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 712/1368/20 від 22.10.2020 року № 735/20-23/1149-1150/20-23, вартість ремонтно-будівельних робіт з урахуванням вартості будівельних матеріалів та розміру заробітної плати, рекомендованих Держбудом України, необхідних для усунення пошкоджень опоряджувального покриття в квартирі [ADDRESS] , які утворились внаслідок залиття з вище розташованої квартири № 56 , на час складання висновку та з врахуванням фізичного зносу, становить: 21072,00 грн. У висновку судової будівельно-технічної експертизи №735/20-23/1149-1150/20-23 від 22.10.2020 року експертом зазначено: «Квартири № 52 і № 56 розташовані в одній вертикальної площині відповідно на четвертому та п`ятому поверхах житлового будинку. Характер та ознаки пошкоджень, поверхні конструктивних елементів та опоряджувального покриття у квартирі № 52 свідчить про те, що пошкодження виникли внаслідок протікання рідини через конструкцію між поверхневого перекриття з вище розташованої квартири № 56 .» «Однак, при виконанні обстеження слід звернути увагу на ознаки залиття, причиною утворення яких може бути порушення тепловологісного режиму приміщень (наприклад, утворення темно-бурих плям або затемнення кольору на поверхні стіни в лівому куті біля вікна кімнати 7 місці розташування, грибкові утворення вразі розташування точки роси ближче до внутрішньої поверхні стіни), нанесення шкоди самим власником (наприклад, крайки шпалер мають характерну подовжену лінію обриву, яка при пошкодженні рідиною відсутня, оскільки під впливом рідини шпалери відшаровуються від основи).» В судовому засіданні був допитаний судовий експерт [PERSON] , якою був зроблений висновок судової будівельно-технічної експертизи №735/20-23/1149-1150/20-23 від 22.10.2020 року, та яка пояснила, що в експертному висновку нею була допущена арифметична помилка в частині розрахунку площі обклеювання стін кімнати № 7 (площа кімнати 17,2 м. кв.) новим опоряджувальним покриттям (шпалери на паперовій основі мийні плівкові), визначивши її як - 83,3 м.кв. + 10 м.кв. (брак, додатковий матеріал) = 93,34 м.кв. (площа обклеювання стін кімнати № 7 (площа кімнати 17,2 м. кв.) новим опоряджувальним покриттям (шпалери на паперовій основі мийні плівкові згідно з висновком експерта) (Додаток 1 висновку, № з/п 15/16; розділ IV Відомість ресурсів до вартості ремонтно-будівельних робіт, висновку, № п/п 8). Арифметично вірним розрахунком необхідної площі обклеювання стін кімнати № 7 (площа кімнати 17,2 м. кв.) новим опоряджувальним покриттям (шпалери на паперовій основі мийні плівкові) є наступний: 5,57 (довжина кімнати № 7, згідно з технічним паспортом квартири № 52 )*2,57 (висота кімнати)*2 (стіни) = 28,62 м.кв. 3,08 (ширина кімнати № 7, згідно з технічним паспортом квартири №52 )*2,57 (висота кімнати)*2 (стіни) - 3 м.кв (дверний отвір) - 2,5 (віконний отвір) = 10,33 м.кв. 28,62 + 10,33 = 38,95 м.кв. + 10 м.кв. (брак, додатковий матеріал розділ IV Відомість ресурсів до вартості ремонтно-будівельних робіт, висновку, № п/п 8) = 48,95 м.кв. (площа обклеювання стін кімнати № 7 (площа кімнати 17,2 м.кв.) новим опоряджувальним покриттям (шпалери на паперовій основі мийні плівкові). 93,34 кв. м. - 48,95 м.кв. = 44,39 м.кв. (арифметична помилка експерта, надлишок площі обклеювання стін кімнати № 7 (площа кімнати 17,2 м. кв.) новим опоряджувальним покриттям (шпалери на паперовій основі мийні плівкові). 10346,32 (вартість обклеювання стін кімнати № 7 (площа кімнати 17,2 м. кв.) новим опоряджувальним покриттям (шпалери на паперовій основі мийні плівкові) за 100 м.кв.)*0,4439 арифметична помилка експерта, надлишок площі обклеювання стін кімнати № 7 (площа кімнати 17,2 м. кв.) новим опоряджувальним покриттям (шпалери на паперовій основі мийні плівкові) = 4 592 грн. 73 коп. (прямі витрати, без загальновиробничих витрат, прибутку, адміністративних витрат та ПДВ на обклеювання стін кімнати № 7 (площа кімнати 17,2 м. кв.) новим опоряджувальним покриттям (шпалери на паперовій основі мийні плівкові). 4592,73 грн. * 0,20 = 918,54 грн. (ПДВ) 4592,73 грн. + 918,54 грн. = 5511,27 (надлишкові прямі витрати, без загальновиробничих витрат, прибутку, адміністративних витрат на обклеювання стін кімнати № 7 (площа кімнати 17,2 м. кв.) новим опоряджувальним покриттям (шпалери на паперовій основі мийні плівкові) Таким чином остаточна загальна вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення пошкоджень опоряджувального покриття в квартирі [ADDRESS] повинна становити: 21072 грн. - 5511,27 грн. = 15560 грн. 73 коп. (у т.ч. ПДВ). Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди. В судовому засіданні не спростовано факт залиття квартири № 52 (власник [PERSON] ) саме з квартири № 56 (власник [PERSON] ), який встановлений актом від 13.01.2020 року. Що узгоджується з висновками та мотивами наведеними в постанові Верховного суду України від 14.02.2018 року по справі № 686/10520/15-ц. Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч. 5 ст. 319 ЦК України). Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В позовній заяві, та в судовому засіданні позивач зазначила, що внаслідок залиття водою її квартири було пошкоджено ортопедичний матрац дормисан Uranus 140*200, вартістю 24000 грн., однак суд не погоджується з даним твердженням позивача виходячи з наступного. Згідно з відомостями про пошкодження майна (речей) в акті обстеження від 13.01.2020 року встановлено наступне: в залі мокре п`ятно 0,5 кв.м. у кутку зліва; п`ятна на стелі у спальні (зліва) 1 кв.м.; ванна, пластик, не видно; туалет, шафа волога; спальня праворуч пятно 0,5 кв.м; шпалери не пошкоджено, крім зали, у кутку зверху до низу відклеєні; коридор малий, 1,5 кв.м. ДВП надулось на підлозі; коридор великий, 0,5 кв.м. п`ятно на стелі. Матрац дормисан Uranus 140*200, відсутній у переліку пошкодженого майна (речей), що чітко описане у акті обстеження від 13.01.2020 року і остаточний перелік якого, позивач погодила та засвідчила власним підписом в акті обстеження від 13.01.2020 року. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що матрац дормисан Uranus 140*200 пошкоджено саме внаслідок залиття квартири № 52 , що сталося 13.01.2020 року Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що матрац дормисан Uranus 140*200) пошкоджено саме внаслідок залиття квартири № 52 , що сталося 13.01.2020 року, як і те, що вказана річ належить саме позивачу, оскільки позивачем не подано суду належних, достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували її право власності на вказану рухому річ та її вартість. Товарний чек, який додано позивачем до позову не містить обов`язкових вихідних даних, які б засвідчували право власності саме позивача на зазначений вище товар внаслідок вчинення його купівлі. В наданому суду товарному чеку відсутні: інформація про отримувача (покупця, споживача) даного товару; позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо) та суму коштів за цією формою оплати; порядковий номер, дата (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції, що передбачено приписами розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 та змісту Законів України: «Про захист прав споживачів» і «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином вартість збитків, нанесених в результаті залиття приміщень квартири [ADDRESS] становить 15560,73 грн . За таких обставин, суд вважає що відповідач повинна відшкодувати позивачу збитки, нанесені в результаті залиття приміщень квартири у сумі 15560,73 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до пункту 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі, - ЦК України), способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач в позовній заяві зазначає, що в результаті залиття його квартири з вини відповідача, вона зазнала моральної шкоди, оскільки внаслідок затоплення квартири, позивач зазнала надзвичайних моральних страждань, нервових переживань та напружень, оскільки після затоплення квартири, проживати в ній - неможливо. Позивач та її сім`я втратили спокій та надію на відновлення попереднього стану квартири. Звичний спосіб життя Позивача порушено. Постійно присутня тривога, переживання за домівку, сім`ю. Розмір спричиненої їй моральної шкоди позивач оцінює в суму 20000,00 гривень. Суд вважає доведеним факт, що в результаті залиття квартири позивача з вини відповідача позивач зазнала моральної шкоди, оскільки внаслідок залиття квартири було пошкоджено майно позивача, в зв`язку з чим був порушений звичайний життєвий ритм, вона вимушена усувати наслідки залиття. Крім того, внаслідок залиття квартири позивач був вимушений витрачати власний час на захист порушеного права. На переконання суду всі ці обставини безумовно негативно вплинули на психологічний стан позивача, та вимагали додаткових зусиль для організації життя, що з урахуванням п.п.2,3 ч.2 ст.23 ЦК України свідчить про наявність моральної шкоди. За таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням тривалості порушення прав позивача, засад розумності та справедливості підлягають до часткового задоволення в розмірі 2000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, які протягом розгляду справи не були спростовані відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають часткового задоволенню, а саме стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 15560,73 грн., моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 454,03 грн. Загальна сума коштів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача становить 18014,76 грн. Під час розгляду даної справи, на підставі ухвали суду була проведена судова будівельно-технічна експертиза, за виконання якої відповідачем [PERSON] сплачені кошти у розмірі 5556,96 грн. Враховуючи той факт, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані з оплатою експертизи в розмірі 4056,58 грн. Згідно з положеннями ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Отже, вирішуючи спір на підставі наявних в матеріалах доказів, суд вважає за необхідне провести взаєморозрахунок та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти у розмірі 13 958,18 грн. (18014,76 грн. - 4056,58 грн.). Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч.2 ст.134 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 173 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник [PERSON] - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». Неподання стороною розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи, той факт, що стороною позивача суду не надано а ні договору про надання правничої допомоги, а ні детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Outcome: approved