Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом до відповідача у якому просить стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що 7 червня 2020 року між сторонами було укладено шлюб. Зазначає, що чоловік військовий, постійно перебуває у тривалих відрядженнях, періодично виїжджаючи в зону ООС, за таких обставин не може отримувати матеріальну допомогу від чоловіка. Наразі позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до осягнення нею трирічного віку. У відповідності до ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити. 16 листопада 2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків викладених в мотивувальній частині. 02 грудня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання. Відповідачем не подано відзив, у якому містились би заперечення проти позову. На адресу суду від сторін надійшли заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. У судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а тому з урахуванням поданих заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 27 червня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 633, дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , яка міститься в матеріалах справи. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження . У зв`язку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, позивач звернулась до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до\~ст. 182 цього Кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд враховує те, що добровільність визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; відсутність інших аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність в останнього батьківського обов`язку утримувати дітей та його виконання, необхідність гармонійного розвитку дочки та сина при визначенні розміру аліментів. Таким чином, суд прийшов до переконання, що у відповідності до ст. ст. 141, 181, 182 Сімейного кодексу України та ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України позов необхідно задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у частці від усіх видів заробітку доходу у розмірі 1/3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 листопада 2021 року (день пред`явлення позову) до досягнення дитиною повноліття. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 181, 182 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивач у позовній заяві. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як на підстави для стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами та визнані стороною відповідача у суді. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що порушене право позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного. У відповідності до ч.1\~ст. 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином, з відповідача потрібно стягнути 908,00 грн судового збору в дохід держави.

Outcome: approved