Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач, звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 26.08.2011 у розмірі 8 618,34 грн та стягнути судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. Позов обґрунтований тим, відповідач 26.08.2011 підписала Заяву № б/н, за умовами якого отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15 000,00 грн. Позивач зазначає, що ним зобов`язання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобов`язання не виконує, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 8 618,34 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив проводити судове засідання без його участі, в разі виникнення обставин, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлялася судом завчасно та належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, яке отримано відповідачем 16.12.2021 та 15.01.2022. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду, однак остання в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явилась, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 26 серпня 2011 року між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір (далі по тексту - Договір), згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, що є додатком до договору, позичальник зобов`язаний здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, визначених Договором (відповідно до редакції доданої до позовної заяви). Позивач вказує, що відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконуються, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка за період з 29.08.2018 по 29.08.2021 становить 8 618,34 грн, яка складається з: -індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання-6 151,22 грн; -3 % річних від простроченої суми- 2 467,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме заявою [PERSON] від 26.08.2011, умовами та правилами надання банківських послуг, розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку відповідача, довідкою про видані відповідачеві картки, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved