Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач є власником квартири за вказаною адресою згідно свідоцтва про право на спадщину від 04.12.2018 року. Зі згоди спадкодавця у спірній квартирі були зареєстровані відповідачі, проте тривалий час з моменту закінчення навчання вони не проживають у квартирі, не беруть участі в оплаті комунальних послуг, у квартирі відсутні їх особисті речі. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що позивач отримав квартиру у спадщину від свого батька. Батько зареєстрував відповідачів у своїй квартирі, оскільки вони збиралися здобувати вищу освіту у м. Запоріжжя та їм була потрібна прописка. Фактично відповідачі у квартирі ніколи не проживали, їх речей у квартирі немає. Сторони у справі між собою є двоюрідними братами та сестрами, наразі місце проживання відповідачів позивачу не відомо, родинні стосунки не підтримують. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 04.12.2018 року. Спадкодавцем є [PERSON] , батько позивача. Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки ОСББ «Дніпровське шосе 24» [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте не проживають з 2010 року. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивача знає недуже добре, проте з його батьком, [PERSON] , підтримували дружні стосунки багато років. Відповідачів знає, проте бачив їх останнього разу ще підлітками. У 2005 році батька відповідачів вбили, приблизно через рік померла дружина [PERSON] , він залишився проживати у спірній квартирі сам. Свідок його часто відвідував, крім батька позивача у квартирі з 2005 року ніхто ніколи не мешкав, речей інших осіб він не бачив. Щодо відповідачів, то йому відомо що [PERSON] прописав їх у своїй квартирі, тому що їм була необхідна прописка у м. Запоріжжя для інституту. [PERSON] хотів допомогти [PERSON] , [PERSON] , які залишилися без батька. Наскільки відомо свідку, відповідачі мешкають поза межами м. Запоріжжя, проте точної адреси не знає. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Враховуючи викладене, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування квартирою, оскільки вони тривалий час не проживають за своїм зареєстрованим місцем проживання, що створює перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядженням житловим приміщенням, який належить йому на праві власності.

Outcome: approved