Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення грошової компенсації за 1/2 частину спільного сумісного майна в порядку поділу майна подружжя. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги збільшив, збільшені підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що сторони уклали між собою шлюб 19.11.1983 року. 30.10.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. В період зареєстрованого шлюбу вони придбали за спільні кошти подружжя автомобіль „SKODA OCTAVIA COMBI GLX", д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2000 року випуску, який був оформлений на відповідача. Після розірвання шлюбу відповідач повністю забрав автомобіль у своє користування разом з документами на нього, а позивач таким чином позбавлена свого права користування часткою подружнього майна з вказаних підстав, а також за відсутності водійського посвідчення на право керування транспортними засобами. Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за 1/2 частину вказаного майна подружжя, а саме: 147 226,39 грн. : 2 = 73 613 грн. 19 коп. та судові витрати. Відповідач [PERSON] та/або його представник [PERSON] в судові засідання не з'явились повторно, про розгляд справи були двічі повідомлені судом належним чином (а.с.140-142; 146; 159; 162), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність або у відсутність свого представника позивач не звертався. Однак представник відповідача [PERSON] двічі звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі (а.с.147-148) та у зв`язку з хворобою (а.с.162). Суд на підставі ч.3-4, ст.223 ЦПК України здійснив розгляд справи по суті у заочному провадженні, при цьому відповідач та/або його представник не були позбавлені права та мали можливість протягом тривалого часу надати суду відзив на позовну заяву та/або письмові пояснення (заперечення) на заяву про збільшення позову. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.41 Конституції України, ч.1, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали між собою шлюб 19.11.1983 року, який був зареєстрований в Кунашівській сільській раді Ніжинського району, Чернігівської області, актовий запис №13 (а.с.21). 30.10.2018 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.22). У відповідності до ч.1, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як зазначає п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3, ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Як передбачено ч.3, ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В період зареєстрованого шлюбу сторони придбали 6.09.2012 року за спільні кошти подружжя автомобіль „SKODA OCTAVIA COMBI GLX", д.н.з. [NUMBER] , зеленого кольору, номер кузова [NUMBER] , 2000 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.23-24). Вказані обставини не були спростовані у судовому засіданні будь-якими доказами, тому суд вважає, що такі обставини не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Як роз`яснює Постанова Верховного Суду від 3.10.2018 року у справі №755/1525/15-ц (провадження №61-24518св18) за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Таким чином, суд вважає встановленим і доведеним в суді, що спірний автомобіль, придбаний подружжям в період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, сторін по справі. Як передбачає ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ч.1, ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За правилами ч.1-3, ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як рекомендує п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №9923/21-56 від 22.06.2021 року, виконаного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ринкова вартість автомобіль „SKODA OCTAVIA COMBI GLX", д.н.з. [NUMBER] , зеленого кольору, номер кузова [NUMBER] , 2000 року випуску, станом на дату оцінки - 25.05.2021 року, складає 147 226 грн. 39 коп. (а.с.108-126). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки спірний автомобіль був придбаний сторонами по справі в період зареєстрованого між ними шлюбу, а у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, при цьому підстав для відступлення від засад рівності часток при поділі майна подружжя немає, і приймаючи до уваги описані вище норми права, тому позивач має право на 1/2 частину грошової компенсації від вартості спірного транспортного засобу. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 73 613 грн. 19 коп. в рахунок стягнення грошової компенсації за 1/2 частини автомобіля „SKODA OCTAVIA COMBI GLX", д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2000 року випуску як спільного сумісного майна подружжя в порядку поділу майна подружжя, оскільки вказаний автомобіль з документами постійно знаходиться у відповідача в користуванні і позивач не заперечує цьому, при цьому остання не отримувала у встановленому законом порядку водійське посвідчення. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. 19 коп. судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, що складається з суми судового збору щодо позовної вимоги майнового характеру.

Outcome: approved