Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

В грудні 2021 року заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю її та [PERSON] без реєстрації шлюбу в період часу з 22 квітня 2004 року по день смерті останнього, яка настала [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона не менше як п`ять років, а саме з 22 квітня 2004 року проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Вони проживали в будинку [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, відповідно, мали взаємні права й обов`язки щодо утримання житла та присадибної ділянки, разом обробляли город та паї, мали спільні витрати та спільне харчування, піклувалися один про одного і надавали взаємну допомогу. Влітку 2017 року [PERSON] переніс інсульт, в результаті чого його паралізувало і він потребував постійної сторонньої допомоги, яку надавала йому заявниця. [INFO] [PERSON] помер. Всі витрати на його поховання заявниця несла самостійно. В тому числі, одержувала документи уповноважених органів. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя померлий [PERSON] заповіт не склав. Фактично спадщину від померлого прийняла заявниця, як спадкоємиця за законом четвертої черги, так як більше п`яти років по день смерті [PERSON] проживала разом з ним однією сім`єю та на час відкриття спадщини вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] в період часу з 22 квітня 2004 року по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , необхідно заявниці для реалізації свого права на прийняття спадщини. Заявниця у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Суду зазначила, що з [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Свідок [PERSON] , [INFO] , - донька заявниці, в судовому засіданні підтвердила те, що [PERSON] приблизно з 1984 року проживав однією сім`єю з її матір`ю по день його смерті, вони разом вели спільне господарство. Покійний [PERSON] фактично виконував роль батька для [PERSON] . Свідок [PERSON] , [INFO] , - зять заявниці, в судовому засіданні дав аналогічні покази. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому її заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Пунктами 1-9 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено факти, справи про встановлення яких розглядаються судом, зокрема, пунктом 5 ч.1.ст.315 цього Кодексу - про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.06.1997 року та дійсно проживала спільно з [PERSON] до дня його смерті [INFO] , що підтверджується довідкою, виданою Почино-Софіївським старостинський округом № 11 від 20.12.2021 за вих. № 632/11 та копією паспорту серії [NUMBER] , виданим 23 червня 2000 року Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області. (а.с.4,5). [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданим 23 червня 2000 року Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області. (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 29 липня 2021 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 958. (а.с.15). Відповідно до копій документів медичної карти хворого від 26.05.2017, 16.06.2017, 23.11.2019, 16.07.2018, 04.07.201911.07.2019, 11.12.2020, 16.12.2020, [PERSON] за життя за станом здоров`я потребував постійного стороннього догляду. (а.с.7,8,9,10). Починаючи з 17 липня 2017 року заявниця [PERSON] являлася одержувачем компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги: з 17.07.2017 по 16.07.2018 у розмірі 168,40 грн. щомісячно, з 16.07.2018 по 15.07.2019 у розмірі 184,10 грн. щомісячно, з 11.07.2019 по 10.07.2020 у розмірі 200,70 грн. щомісячно, згідно Постанови Кабінету міністрів України від 29.04.2004 р. № 558 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» з 16.12.2020 по 31.07.2021 у розмірі 2027 грн. щомісячно, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі», що підтверджується довідкою, виданою 27.08.2021 року управлінням соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації за вих. № 1366. (а.с.14). З показів свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] дійсно з 22 квітня 2004 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] по день його смерті, тобто, по [INFO] по [ADDRESS] . Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19). Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, судом встановлено тривале проживання заявниці [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу до його смерті та ведення ними спільного господарства, надання взаємної допомоги, вони були пов`язані спільним побутом, починаючи з 22 квітня 2004 року по день смерті [PERSON] - [INFO] , тобто, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. [PERSON] не перебувала з іншим чоловіком у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданим 23 червня 2000 року Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області. (а.с.4). [PERSON] не перебував з іншою жінкою у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданим 23 червня 2000 року Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області. (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявником відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту її проживання із [PERSON] однією сім`єю, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог. Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Вище викладене відповідно до ст.315 ч.2, ст.319 ЦПК України дає підстави суду для задоволення заяви. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved