Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

06 грудня 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 198741 від 22 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» стягнуто заборгованість у розмірі 26 460 грн за кредитним договором № 0860671602/Т/972431 від 21 березня 2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та [PERSON] . Позивач посилається на порушення нотаріусом та відповідачем вимог законодавства, а саме відсутність документів, за якими стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку. 15 грудня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того ухвалою від 02 грудня 2021 року у справі № 185/10073/21 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Учасниками справи не подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, також не подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 25 січня 2022 року надійшла заява представника відповідача ТОВ «Фінпром маркет» про визнання позовних вимог в порядку статті 206 ЦПК України. Також від представника ТОВ «Фінпром маркет» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, проте позивачем та його представником такого клопотання не подано, тому відсутні підстави проведення врегулювання спору за участю судді, передбачені статтею 201 ЦПК України. Згідно з заявою про визнання позовних вимог ТОВ «Фінпром маркет» визнає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення на користь позивача 50 відсотків сплаченого ним судового збору. У стягненні на користь позивача судових витрат у розмірі 1500 грн відповідач просить відмовити, враховуючи дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом. Відповідно до положень статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи видно, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Луганської області Лиманського В.Ю. знаходиться виконавче провадження ВП № 66421990 з примусового виконання виконавчого напису № 198741 від 22 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» стягнуто заборгованість у розмірі 26 460 грн за кредитним договором № 0860671602/Т/972431 від 21 березня 2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та [PERSON] . Судом було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. належним чином завірену копію справи вчинення виконавчого напису № 198741 від 22 червня 2021 року, ухвала про витребування доказів направлялася на адресу місцезнаходження приватного нотаріуса: місто Київ, вулиця Мала Житомирська, 6/5, поштове відправлення повернулося на адресу суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата. Згідно тексту виконавчого напису № 198741 від 22 червня 2021 року, з боржника [PERSON] на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0860671602/Т/972431 від 21 березня 2014 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та [PERSON] . Заборгованість за період з 22 березня 2018 року по 22 червня 2021 рок у розмірі 26 460 грн включає в себе заборгованість за тілом кредиту, процентами та комісією, а також плату за вчинення виконавчого напису (а.с.17). У позовній заяві [PERSON] зазначає, що про вчинення виконавчого напису він дізнався за місцем роботи, коли почалися відрахування з його заробітної плати. За змістом позовної заяви [PERSON] не отримував письмового повідомлення від стягувача про наявність заборгованості. Зазначене твердження позивача відповідачем не спростоване, не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що письмове повідомлення про порушення зобов`язання було направлено боржнику, також немає письмового підтвердження того, що це повідомлення було отримане боржником. Як передбачено статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до висновку Верховного Суду у справі № 750/3781/20 (постанова від 19 березня 2021 року), для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі і установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17. Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення. Тобто відповідачем не спростоване твердження позивача про те, що він не отримував від кредитора письмової вимоги про усунення порушень. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17. Тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи видно, що 02 грудня 2021 року, тобто до звернення з позовною заявою, [PERSON] було подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису, за подання якої підлягав сплаті судовий збір у розмірі 454 грн (справа № 185/10073/21). 06 грудня 2021 року [PERSON] було подано позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, сплачено судовий збір у розмірі 908 грн (а.с.1). Як передбачено частиною 4 статті 136 ЦПК України, у разі подання позовної заяви після подання заяви про забезпечення доказів або позову розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення доказів або позову. Таким чином при зверненні до суду розмір судового збору повинен був складати 454 грн з урахуванням суми, сплаченої за подання заяви про забезпечення позову. Зайва сума судового збору, сплаченого позивачем, складає 454 грн і підлягає поверненню позивачу згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Як визначено частиною 1 статті 142 ЦПК України та пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Загальна сума судового збору, що підлягала сплаті при поданні позову - 908 грн, 50 відсотків від цієї суми, тобто 454 грн, підлягає поверненню позивачу у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті. Таким чином наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету судового збору у розмірі 908 грн та стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 454 грн у зв`язку із задоволенням позовних вимог. Позивачем понесені витрати на юридичну допомогу адвоката у розмірі 1500 грн, які підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордера № 78 від 03 грудня 2021 року (а.с.27). Згідно акту здачі-приймання виконаних робіт/наданих послуг № 1 до договору про надання правової допомоги № 234 від 09 листопада 2021 року, адвокатом Шчекіч І.В. надано [PERSON] послугу: складання та подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову (а.с.28). Зазначені витрати пов`язані з поданням до суду позовної заяви, розмір цих витрат є обґрунтованим, пропорційним до предмета спору, співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Розмір суми, сплаченої позивачем за послуги адвоката, підтверджений належними доказами. Тому у зв`язку із задоволенням позову витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved