Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Острозького міського нотаріального округу в Рівненській області Грунтківської І.А., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , [PERSON] , про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання договорів дарування недійсними, визнання незаконними та скасування нотаріальних дій з посвідчення договорів дарування. В обґрунтування позову зазначає, що її бабуся - [PERSON] перебувала в шлюбі із її дідом - [PERSON] з 30.12.1956 до 30.08.2016. Під час перебування у шлюбі, за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку площею 0,0865 га., кадастровий номер 5610900000:03:002:0267, яка знаходиться за тією самою адресою. 04.08.2016 було укладено договір дарування житлового будинку серії НАТ №370156, посвідчений приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області Грунтківською І.А. та зареєстрований у реєстрі за №189. Згідно пункту 1 умов вказаного договору [PERSON] , будучи дарувальником подарував, а [PERSON] , будучи обдаровуваним, прийняв у дар житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 04.08.2016 було укладено договір дарування земельної ділянки серії НАТ №370157, посвідчений приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області Грунтківською І.А. та зареєстрований у реєстрі за №190. Згідно п.1 умов вказаного договору [PERSON] , будучи дарувальником подарував, а [PERSON] , будучи обдаровуваним, прийняв у дар земельну ділянку площею 0,0865 га. кадастровий номер 5610900000:03:002:0267, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Посилається на те, що дані договори було укладено без письмової нотаріально посвідченої згоди від [PERSON] , хоча на момент виникнення права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та права власності на земельну ділянку площею 0,0865 га., кадастровий номер 5610900000:03:002:0267, яка знаходиться за тією самою адресою, вищевказані житловий будинок та земельна ділянка були нажиті [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, а тому це майно належало їм на праві спільної сумісної власності. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і або державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Отже, враховуючи викладене, для укладення таких договорів згода [PERSON] на їх укладення мала бути не лише письмовою, а й мала посвідчуватися нотаріально і без такої згоди укладення вказаних договорів не допускається. Оскільки, як зазначено вище вказані договори були укладені без письмової нотаріально посвідченої згоди [PERSON] , то це є передбаченою законом підставою для визнання їх недійсними. Окрім того вважає, що підписи наявні на вказаних договорах у графі «Дарувальник» виконані не [PERSON] , а іншою особою і в дійсності він вказані договори не укладав, що є додатковою підставою для того, щоб визнати незаконними та скасувати нотаріальні дії з їх посвідчення та рішення про державну реєстрацію права власності прийняті на підставі вказаних договорів. Також зазначає, що [PERSON] незадовго до укладення вказаних договорів хворів та вважає, що наявні захворювання уразили головний мозок [PERSON] , а тому впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи наведене, позивач за первісним позовом просить визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір дарування житлового будинку із надвірними будівлями [ADDRESS] , серії НАТ 370156 від 04.08.2016, посвідчений приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області Грунтківською 1.А. та зареєстрований у реєстрі за №189; визнати незаконною та скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса Острозького нотаріального округу Грунтківської І.А. із посвідчення зазначеного договору; визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір дарування земельної ділянки площею 0,0865 га., кадастровий номер 5610900000:03:002:0267, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , серії ІІАТ №370157 від 04.08.2016, посвідчений приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області Грунтківською І.А. та зареєстрований у реєстрі за №190; визнати незаконною та скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса Острозького нотаріального округу Грунтківської І.А. із посвідчення зазначеного договору. Суд, розглянувши справу відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження, встановив наступне. Ухвалою суду від 04.07.2019 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 05.08.2019 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву та зустрічний позов до [PERSON] про усунення від права на спадкування. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцем за законом за правом представлення, як внучка [PERSON] , та подала заяву про прийняття спадщини. Вважає, що є всі правові та фактичні підстави для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті її бабусі [PERSON] , виходячи з таких мотивів. У зв`язку з похилим віком, тяжкими захворюваннями спадкодавець [PERSON] перебувала у безпорадному стані, потребувала постійного, стороннього догляду. На момент смерті їй виповнилося 86 років. Спадкодавець страждала сукупністю захворювань: гіпертонічний криз, аортокардіосклероз, гіпертонічна хвороба. ІІ ст., хронічний пієлонефрит, хронічний калькульозний холецистит, хронічна недостатність кровообігу ІІ-Б ст. ДЕП III ст., церебральний склероз. По стану здоров`я спадкодавець не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала стороннього догляду. Перебувала на обліку з 22.05.2017. Протягом останнього року для [PERSON] було призначено амбулаторне лікування. Догляд за нею здійснювала дружина [PERSON] та він особисто. Відповідач [PERSON] ухилялася від надання допомоги бабусі, участі у витратах на утримання спадкодавця не приймала, догляду не здійснювала, ніякої уваги не проявляла. Враховуючи наведене, [PERSON] просить в первісному позові відмовити за безпідставністю позовних вимог; [PERSON] усунути від права на спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , котра померла [INFO] . Ухвалою Острозького районного суду від 02.10.2019 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування та об`єднано його в одне провадження з позовом [PERSON] . Визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті справи. Залучено до участі в справі [PERSON] в якості співвідповідача за первісним позовом. Позивач за первісним позовом, скориставшись своїм правом, подала відповідь на відзив, відповідач за первісним позовом [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, в яких вони виклали свої позиції щодо поданих заяв по суті справи. 30.09.2019 відповідач за первісним позовом приватний нотаріус Грунтківська І.А. подала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала. В обґрунтування заперечень проти первісного позову посилається на те, що при посвідченні договору дарування житлового будинку із надвірними будівлями [ADDRESS] , серії НАТ 370156 від 04.08.2016 та договору дарування земельної ділянки площею 0,0865 га, кадастровий номер 5610900000:03:002:0267, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , серії НАТ №370157 від 04.08.2016, вона, як приватний нотаріус Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області, діяла відповідно до вимог Конституції України, Закону України «Про нотаріат», Цивільного кодексу України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 №296/5 та інших нормативно-правових актів. Стосовно процедури оформлення зазначеного правочину зазначила наступне. До неї звернулись сторони правочину - громадяни [PERSON] та [PERSON] самостійно. До оформлення зазначеного правочину, останніми було надано всі необхідні правовстановлюючі документи, документи, що підтверджують особи сторін і паспорта та інші документи, згідно до вимог діючого законодавства України. Нею було встановлено та перевірено особи присутніх, встановлено наявність в них необхідного обсягу цивільної дієздатності та цивільної правоздатності. Після цього було встановлено наявність необхідних правовстановлюючих документів та належність предмету договору [PERSON] . Одночасно нею було підтверджено у сторін їх розуміння та готовність до виконання ними усіх істотних умов договору. Перевіривши дійсне волевиявлення сторін, та виконання ними усіх істотних умов договору, нею було надруковано проекти договору дарування, які були надані сторонам для ознайомлення, після погодження сторонами всіх їх істотних та інших умов разом із обставинами, викладеними у проектах вказаних договорів, текст договорів нею були надруковані на спеціальних бланках нотаріальних документів, після чого були знову надані для ознайомлення сторонами цього правочину, які останніми після ознайомлення були підписаними. Після проведення державної реєстрації правочинів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, по одному екземпляру Договорів дарування було надано для сторін. Також зазначила, що під час укладання вказаних договорів крім [PERSON] та [PERSON] була присутня [PERSON] , яка нічого не заперечувала, а навпаки ініціювала [PERSON] у здійсненні даних правочинів, а тому, у неї не було підстав щоб відмовляти у укладенні вказаних договорів. Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Окрім того зазначає, що твердження позивача, що підписи наявні на вказаних договорах у графі «Дарувальник» виконані не [PERSON] , а іншою особою, є безпідставними. При посвідчені вказаних договорів нею було перевірено справжність підписів його сторін. В дійсності, під час укладання зазначених договорів [PERSON] особисто ставив підписи, ніхто інший їх не ставив. Крім того, підписи [PERSON] на вказаних договорах були вчинено у її присутності, присутності сторін договору, що було нею засвідчено, [PERSON] та [PERSON] . Під час укладання даних договорів не було жодних ознак які б вказували на те, що [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій, був недієздатним чи обмежено дієздатним. Навпаки він чітко усвідомлював наслідки укладання договорів дарування та відносно кого він це робить, розумів, що він підписує саме договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, а не будь-який іншій договір. [PERSON] власноручно підписав договір та розписався у інших документах. Питання про його неможливість поставити підписи не ставилося. Також, відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. [PERSON] знала про існування спірного договору дарування. Проте за життя [PERSON] не оспорювала договори дарування, які були укладеними [PERSON] та [PERSON] , не ставила їх під сумнів, а тому позивач взагалі не має жодних прав звертатися до суду із позовом про визнання недійсними договорів дарування. Вважає, що звернутися з позовом щодо визнання договорів дарування недійсними мала виключно [PERSON] , так як це є її особисте право, а тому спадкоємці не вправі оспорювати вказані договори. Отже, вказує, що сторони були ознайомлені з вимогами пунктів договорів дарування житлового будинку та дарування земельної ділянки, добровільно підписали договори, погоджуючи при цьому всі умови договорів. Під час посвідчення правочинів визначено обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які брали у них участь, було встановлено дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який мною посвідчувався, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Тому, на момент вчинення правочину були додержані усі вимоги передбачені у ст. 203 ЦК України, а також вимоги ЦК України стосовно цього різновиду правочину, оскільки, усі вимоги передбачені ст. 203 ЦК України при вчиненні цього правочину були дотримані, - цей правочин не є за законом нікчемним. На підставі наведеного вище, просить відмовити у задоволенні первісного позову та розгляд справи проводити без її участі. 17.10.2019 відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , скориставшись своїм правом, подала відзив на зустрічний позов в якому вимоги позивача, викладені в зустрічному позові, не визнала вказуючи, що спадкування нею після смерті [PERSON] не порушує жодних прав та охоронюваних законом інтересів позивача за зустрічним позовом, а отже він не є особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки. Окрім того, положення абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не можуть бути застосовані як підстава для усунення від права на спадкування [PERSON] , оскільки у неї був відсутній обов`язок щодо утримання спадкодавця, натомість такий обов`язок лежав на [PERSON] . Зазначає, що не дивлячись на відсутність обов`язку утримувати свою бабусю, [PERSON] усе одно намагалася надавати їй матеріальну допомогу. Таким чином, відсутні будь-які підстави для усунення [PERSON] від спадкування на підставі абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України з огляду на наявність обов`язку надавати матеріальну допомогу [PERSON] у [PERSON] . Також позивачем за зустрічним позовом не доведено, що допомога по догляду за померлою, яка надавалася [PERSON] та його дружиною, які проживали в одному будинку з померлою, була недостатньою і, відповідно, що померла [PERSON] потребувала допомоги саме від [PERSON] [PERSON] лише формально посилається на те, що [PERSON] ухилялася від надання допомоги бабусі, проте не зазначає в чому саме проявлялося таке ухилення. За життя [PERSON] ні [PERSON] , ні його дружина не спілкувалися з [PERSON] з приводу необхідності надання допомога [PERSON] та такої допомоги не просили. З огляду на вищезазначене, вважає, що відсутні підстави для усунення [PERSON] від спадкування на підставі ч. 5 ст. 1244 ЦК України та просить в задоволенні зустрічного позову відмовити. Сторони скористались правом на подання відповіді на відзив проти зустрічного позову та заперечення. Ухвалами суду від 24.10.2019, за клопотанням позивача за первісним позовом, залишено без розгляду частину позовних вимог: про встановлення фактів, що мають юридичне значення визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; призначено посмертну судову почеркознавчу експертизу. Ухвалою суду від 18.02.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Вирішено клопотання сторін про виклик свідків. Ухвалою суду від 22.12.2020 за клопотанням позивача за первісним позовом, у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В судовому засіданні позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] та її представник підтримали первісні позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, зустрічний позов не визнали. [PERSON] пояснила, що її бабуся - [PERSON] перебувала в шлюбі із її дідом - [PERSON] з 30.12.1956 до 30.08.2016. [PERSON] належав на праві власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0865 га., яка знаходиться за тією самою адресою. Вказує, що вищевказані житловий будинок та земельна ділянка були нажиті [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, а тому це майно належало їм на праві спільної сумісної власності. 04.08.2016 було укладено договори дарування зазначеного житлового будинку та земельної ділянки, які були посвідчені приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області Грунтківською І.А. Посилається на те, що дані договори було укладено без письмової нотаріально посвідченої згоди від [PERSON] , що є прямо передбаченою законом підставою для визнання їх недійсними. Окрім того вважає, що підписи наявні на вказаних договорах у графі «Дарувальник» виконані не [PERSON] , а іншою особою і в дійсності він вказані договори не укладав, що є додатковою підставою для того, щоб визнати незаконними та скасувати нотаріальні дії з їх посвідчення та рішення про державну реєстрацію права власності прийняті на підставі вказаних договорів. Висновок експерта щодо проведення посмертної почеркознавчої експертизи вважає необґрунтованим та таким, що викликає сумнів в його правильності. Також зазначає, що [PERSON] незадовго до укладення вказаних договорів хворів та вважає, що наявні захворювання уразили головний мозок [PERSON] , а тому впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи наведене, позивач за первісним позовом просить визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір дарування житлового будинку із надвірними будівлями [ADDRESS] , серії НАТ 370156 від 04.08.2016, посвідчений приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області Грунтківською 1.А. та зареєстрований у реєстрі за №189; визнати незаконною та скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса Острозького нотаріального округу Грунтківської І.А. із посвідчення зазначеного договору; визнати недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір дарування площею 0,0865 га., кадастровий номер 5610900000:03:002:0267, адресою [ADDRESS] , серії ІІАТ №370157 від 04.08.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області Грунтківською І.А. та зареєстрований у реєстрі за №190; визнати незаконною та скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса Острозького нотаріального округу Грунтківської І.А. із посвідчення зазначеного договору. Щодо зустрічного позову зазначила, що позов є необґрунтованим, оскільки [PERSON] не перебувала в безпорадному стані, також не дивлячись на відсутність обов`язку утримувати свою бабусю, вона усе одно намагалася надавати їй матеріальну допомогу. Зокрема, вона неодноразово з братом купувала та доставляла їй продукти харчування та регулярно, один раз в тиждень або раз в два тижні, відвідувала бабусю до смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] та проживав у одній квартирі з [PERSON] . Проте після смерті батька [PERSON] . [PERSON] не могла потрапити до будинку, де знаходилася [PERSON] , так як квартира (частина будинку), в якій проживала [PERSON] , завжди була зачинена на замок, а сам [PERSON] ключі від квартири для [PERSON] не надавав. Також вважає, що відсутні будь-які підстави для усунення її від спадкування. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON] підтримали зустрічні позовні вимоги з підстав викладених в зустрічній позовній заяві, первісний позов не визнали. Представник відповідача вважає, що позивач за первісним позовом не має будь-якого відношення до правовідносин, що склалися між [PERSON] та [PERSON] щодо придбання нерухомого майна, не є стороною оспорюваних нею правочинів по дарування жилого будинку та земельної ділянки, її права не порушені, а тому вона не має право на звернення до суду. Вказує, що права позивача не порушені. Вона не мала і не має право на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться в [ADDRESS] . Житловий будинок та земельна ділянка були зареєстровані на праві власності за [PERSON] . Вказує, що [PERSON] , як власник нерухомого майна, був вправі провести його відчуження [PERSON] згідно договорів дарування від 04 серпня 2016 року. Цей договір укладено з відома та за ініціативою дружини [PERSON] - [PERSON] [PERSON] на момент посвідчення нотаріусом вказаних договорів не мала будь-якого права на зазначене в них нерухоме майно, а тому не вправі їх оспорювати. Та обставина, що [PERSON] та [PERSON] померли, а позивачка [PERSON] вказує себе як спадкоємця [PERSON] не породжує її право, як спадкоємця, на житловий будинок та земельну ділянку, адже ці об`єкти нерухомості не входять в склад спадщини, не є спадковим майном, а належать на праві власності відповідачу [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] вказані договори не оспорювали, відповідно - [PERSON] не вправі оспорити ці договори як спадкоємець. Крім того вважає, що при укладенні оспорюваних договорів було дотримано всіх вимог законодавства. За вказаних обставин просить в первісному позові відмовити, а зустрічний позов задоволити, оскільки у зв`язку з похилим віком, тяжкими захворюваннями спадкодавець [PERSON] перебувала у безпорадному стані, потребувала постійного, стороннього догляду, а [PERSON] ухилялася від надання допомоги бабусі, участі у витратах на утримання спадкодавця не приймала, догляду не здійснювала, ніякої уваги не проявляла. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала. Зазначила, що після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертався. Відповідач за первісним позовом - приватний нотаріус Грунтківська І.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, у поданому на адресу суду відзиві просить здійснювати розгляд справи в її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з родиною [PERSON] . Обставини здійснення дарування [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки для [PERSON] їй не відомі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знайомий з [PERSON] та був знайомий з померлим [PERSON] . Обставини здійснення дарування [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки для [PERSON] йому не відомі. Пояснив, що в спірному будинку проживали батьки з [PERSON] , а в іншій частині - [PERSON] з сім`єю. Вказав, що [PERSON] відвідувала бабу з дідом. Також зазначив, що у [PERSON] був інсульт за два місяці до смерті. Востаннє він бачив [PERSON] в червні-липні 2016 року, його стан здоров`я був нормальний. Перед смертю [PERSON] була прикута до ліжка. Про те, що [PERSON] ухилялася від догляду за [PERSON] йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає по сусідству з родиною [PERSON] . Спілкувався з [PERSON] до останнього дня його життя. Зазначив, що [PERSON] до смерті все розумів, розмовляв і всіх впізнавав. Також вказав, що [PERSON] перед смертю хворіла та деякий час була прикута до ліжка. ЇЇ доглядала дружина [PERSON] . З [PERSON] [PERSON] не знайомий та жодного разу не бачив її. Про обставини здійснення дарування [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки для [PERSON] йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її двоюрідним братом, а [PERSON] - племінницею. Їй відомо, що [PERSON] і [PERSON] прийняли обопільне рішення про дарування будинку їх молодшому сину [PERSON] . Вона постійно ходила до [PERSON] , провідувала їх, тому їй було відомо про їхнє рішення щодо дарування будинку задовго до укладення договору. Вказує, що [PERSON] теж було про це відомо і він підтримував це рішення. Зазначила, що [PERSON] зловживав спиртним, потребував опіки і допомоги, яку йому надавали батьки і брат [PERSON] . Діти - [PERSON] і [PERSON] - не брали участі в догляді за ним, як і в догляді за [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] розповідала що була задоволена доглядом від [PERSON] , фінансовим забезпеченням. Діти [PERSON] не допомагали, не доглядали за [PERSON] , фінансово не підтримували. Перед смертю [PERSON] була прикута до ліжка. Зазначила, що [PERSON] був у доброму здоров`ї та при здоровому глузді під час укладення договору. Його стан здоров`я погіршився пізніше в подальшому, після укладення договору. Востаннє [PERSON] вона бачила за кілька днів до його смерті. Сумніви в його психічному стані та здоров`ї у неї не виникали, він до останнього був при пам`яті, всіх впізнавав і все розумів. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] востаннє вона бачила за в серпні 2016 за кілька днів до його смерті. Сумніви в його психічному стані та здоров`ї у неї не виникали, він до останнього був при пам`яті, всіх впізнавав і все розумів. Аналогічні покази дав свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала листоношею на зазначеній вулиці. Сім`ю [PERSON] знає давно, бо приносила їм пенсію. З [PERSON] спілкувалися до останнього разу, коли вона приносила пенсію, сумнівів у його психічному здоров`ї в неї не було. [PERSON] повідомляла їй, що до них приходить невістка [PERSON] , догдядає за ними. Свідок [PERSON] , зазначав, що йому відомо, що [PERSON] і [PERSON] прийняли обопільне рішення про дарування будинку їх молодшому сину [PERSON] , відбувалося це за два дні до смерті [PERSON] і сумнівів у його психічному здоров`ї в нього не було Свідок [PERSON] суду показала, що померлі [PERSON] - її тітка і дятько. Востаннє вона їх бачила в червні 2016. Зазначила, що коли вона до них заходила, то їй сказали, що переписали хату [PERSON] . В родині про це всі знали. [PERSON] зрозуміло, спокійно говорив, жодних відхилень не було в нього. Свідок [PERSON] зазначала, що їй розказувала [PERSON] , що вони мали подарувати будинок [PERSON] , що до них приходить невістка [PERSON] , догдядає за ними. Суд не бере до уваги покази свідків [PERSON] [PERSON] оскільки вони є зацікавленими у розгляді справи для однієї із сторін. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступне. Відповідно до довідки №142/02-14 від 14.05.2019 встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №1/2019, спадкоємцями за правом представлення є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14 т.1) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 16.01.2019 [PERSON] померла [INFO] . (а.с.15 т.1) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 16.01.2019 [PERSON] помер [INFO] . (а.с.16 т.1) Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 23.05.2019 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 30.12.1956. (а.с.17 т.1) Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 23.05.2019 встановлено, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18 т.1) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.12.1991 встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19 т.1) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.05.2012 встановлено, що 29.05.2012 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.20 т.1) Відповідно до довідки Острозького РВ РАЦС встановлено, що в актовому записі про шлюб [PERSON] та [PERSON] відсутня відмітка про розірвання шлюбу. (а.с.22 т.1) Відповідно до рішення виконавчого комітету Острозької міської ради від 10.05.1979, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 22.05.1979 вбачається, що [PERSON] було відведено в безстрокове користування земельну ділянку в [ADDRESS] під індивідуальне будівництво. (а.с.23, 24-25 т.1) Відповідно до акту прийому індивідуального домоволодіння, витягу із протоколу про затвердження акту прийомки індивідуального житлового будинку вбачається, що [PERSON] є забудовником будинку в [ADDRESS] . (а.с.26 т.1) Відповідно до договору дарування житлового будинку серії НАТ №370156 від 04.08.2016, посвідчений приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області Грунтківською І.А. та зареєстрований у реєстрі за №189. Згідно пункту 1 умов вказаного договору [PERSON] , будучи дарувальником подарував, а [PERSON] , будучи обдаровуваним прийняв у дар житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.28 т.1) 04.08.2016 року було укладено договір дарування земельної ділянки серії НАТ №370157, посвідчений приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу у Рівненській області Грунтківською І.А. та зареєстрований у реєстрі за №190. Згідно п.1 умов вказаного договору [PERSON] , будучи дарувальником подарував, а [PERSON] , будучи обдаровуваним прийняв у дар земельну ділянку площею 0,0865 га. кадастровий номер 5610900000:03:002:0267, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.29 т.1) Згідно з довідкою КНП "Острозький районний центр первинної медичної допомоги" від 22.01.2019 вбачається, що згідно карти амбулаторного хворого №991 [PERSON] знаходився на диспансерному обліку в кардіологічному відділенні та у сімейного лікаря з діагнозом: ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги ФК-ІІ, післяінфарктний (1991р.) кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. помірна за рівнем АТ, високий ризик. (а.с.26 т.1) Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Острозького міського нотаріального округу Грунтківської І.А. від 10.06.2019 вбачається, що під час укладення договорів дарування від 04.08.2016 письмова згода від [PERSON] не бралася, оскільки не потребувалося її відібрання у відповідності до чинного законодавства. (а.с.37 т.1) Відповідно до довідки Острозької міської ради від 17.05.2019 вбачається, що у виконавчому комітеті Острозької міської ради відсутня будь-яка інформація чи документи щодо належності на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] житлового будинку, що в [ADDRESS] . (а.с.40 т.1) Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.07.2017, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2016 вбачається, що за [PERSON] , на підставі договорів дарування від 04.08.2016, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, що в [ADDRESS] . (а.с.41-42, 43-44 т.1) Відповідно до рішення Острозького районного суду від 09.04.2019 встановлено, що в позові [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , приватного нотаріуса Острозького міського нотаріального округу Грунтківської І.А. про визнання недійсним договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 22.05.1979, визнання права власності на нерухоме майно як спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 04.08.2016 було відмовлено. (а.с. 84-94 т.1) Відповідно до копії медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] вбачається, що [PERSON] страждала сукупністю захворювань та 22.05.2017 зверталась по медичну допомогу до сімейного лікаря. 30.07.2018 була оглянута сімейним лікарем вдома. Перебувала на обліку з 22.05.2017. (а.с.108-122 т.1) Відповідно до консультативного висновку ЛКК №136/952 встановлено, що [PERSON] 30.07.2018 знаходилась в безпорадному стані та потребувала постійного стороннього догляду (а.с.124 т.1) Відповідно до повідомлення ПАТ "Укрпошта", свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] (дружині [PERSON] ) була виплачена допомога на поховання померлого [PERSON] (а.с.125, 126 т.1) Відповідно до висновку експерта №1.1-300/18 від 23.12.2019 судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі "Дарувальник" в примірнику договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] від 04.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Острозького нотаріального округу Грунтківською І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №189, виконаний самим [PERSON] ; підпис від імені [PERSON] в графі "Дарувальник" в примірнику договору дарування земельної ділянки площею 0,0865 га по [ADDRESS] від 04.08.2016, посвідченого приватним нотаріусом Острозького нотаріального округу Грунтківською І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №190, виконаний самим [PERSON] (а.с.24-31 т.2) Суд, заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] не доведений і не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Згідно з ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, а також специфіку договорів дарування, суд вважає, що підтвердження відсутності особистого підпису сторони в договорі, на що позивач посилається, як на одну з підстав своїх вимог, може свідчити про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом. Оскільки перевірка належності підпису [PERSON] та встановлення зазначеної обставини потребує спеціальних знань, за клопотанням позивача, було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Як вбачається з висновку експерта №1.1-300/18 від 23.12.2019 судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені [PERSON] в графі "Дарувальник" в примірнику договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] від 04.08.2016, виконаний самим [PERSON] ; підпис від імені [PERSON] в графі "Дарувальник" в примірнику договору дарування земельної ділянки площею 0,0865 га по [ADDRESS] від 04.08.2016, виконаний самим [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд виходить з того, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, а згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач посилається на те, що спадкодавець не підписував оспорювані договори дарування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією стороною факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Суд враховує наданий висновок як належний доказ, оскільки висновок експертизи оцінюється з іншими доказами, поданими учасниками справи, в тому числі і з показами свідків та наданими матеріалами, і вважає, що висновком експертизи підтверджено, що підпис у оспорюваних договорах дарування виконаний саме [PERSON] . Отже, висновком експерта спростовано, що під час укладання договорів текст договорів було підписано сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. Водночас, позивач відповідно до ст. 81 ЦПК України не зазначила та не надала будь-яких доказів, котрі б об`єктивно та з достовірністю підтверджували її твердження про те, що [PERSON] не підписував спірні договори дарування, чи у момент укладення цих правочинів його волевиявлення не було вільним та не відповідало його волі, що свідчить про недоведеність позовних вимог. Твердження позивача ґрунтуються лише на її особистих суб`єктивних припущеннях, а доводи позивача не звільняють її від обов`язку доказування позовних вимог. Також в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження посилання позивача про те, що на час укладення оспорюваних договорів [PERSON] був не здатний усвідомлювати свої дії і керувати ними, оскільки такі твердження були спростовані показами свідків та не були підтверджені належними доказами (висновком експерта), а надані позивачем медичні документи не доводять неможливість дарувальника розуміти значення своїх дій та умов договорів, що укладалися. Щодо посилань позивача стосовно порушення нотаріусом процедури оформлення зазначених правочинів суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , як на одну з підстав недійсності правочинів покликалася на те, що на їх вчинення не було нотаріальної засвідченої згоди [PERSON] , як другого співвласника у спільному сумісному майні подружжя відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України (в редакції, що діяла на час укладення договорів) дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до відзиву нотаріуса, [PERSON] була присутня під час укладання оспорюваних договорів та не заперечувала проти укладення таких договорів, а навпаки ініціювала [PERSON] у здійсненні даних правочинів. Наведене підтверджено також показами свідків. Відповідно до постанови Верховного суду України від 12 жовтня 2016 у справі №6-1587цс16 визначено, що законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім 'ї майна. Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Так, п. 6 ст. 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв`язку можна дійти висновку, що у кладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав поговір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст. 215 ЦК України). Тому кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності /відсутності/ цивільних прав та майна в інших осіб. Оспорювати правочин може також особа (заінтересована) особа, яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, що предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Водночас, саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не можу бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлено шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст.3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , за правом представлення після смерті [PERSON] . Водночас, рішенням Острозького районного суду від 09.04.2019 встановлено, що [PERSON] не був власником (співвласником) спірного житлового будинку, а отже права на це майно не входило до складу спадщини після його смерті, а тому право на це майно не виникло і в [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що власнику належить право розпорядження своєю власністю на підставі його вольового рішення, яке не залежить від волі інших осіб. Таким чином, діюче в Україні законодавство гарантує власнику право та можливість розпоряджатися своєю власністю, в тому числі шляхом укладення щодо такої власності будь-яких правочинів, що не суперечать чинному законодавству. Реалізуючи своє право власності, [PERSON] , як власник нерухомого майна, був вправі провести його відчуження згідно договорів дарування від 04 серпня 2016, які було укладено з відома дружини [PERSON] - [PERSON] , що було підтверджено в судовому засіданні. Спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем у межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя. Твердження позивача про те, що оспорюванні договори дарування, укладені 04.08.2016, порушували права [PERSON] , та порушують її права як спадкоємця, є лише припущеннями позивача, оскільки за життя [PERSON] та [PERSON] вказані договори не оспорювали. Будь-яких відомостей про те, що [PERSON] оспорювала чи мала намір оспорити договори дарування немає. Отже, правовий аналіз оскаржуваних договорів дає можливість зробити висновок про те, що зміст правочинів не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства; волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало їх внутрішній волі; правочини було вчинено у формі, встановленій законом та були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed