Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У червні 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та, стягнення аліментів. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, в позові зазначено Комунальний заклад «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. 09.06.2020 у с. Петропіль Запорізького району Запорізької області інспектором ЗОП Запорізького РВП ДНП, старостою Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, начальником відділу «Служби у справах дітей» було виявлено дитину, яка залишилась без батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] . Дитина була невідкладно направлена до Запорізької центральної лікарні. 11.06.2020 дитину направлено до Комунального закладу «Запорізького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, як дитину, яка залишилась без батьківського піклування, де він і перебуває на повному державному забезпеченні. Мати дитини - [PERSON] протягом навчального року забирала сина на вихідні та канікули, цікавилась навчальними успіхами сина. Комісією з питань захисту прав дитини Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області неодноразово [PERSON] запрошувалась на засідання комісії, їй було запропоновано влаштуватись на постійну роботу та пройти курс лікування у лікаря-нарколога. [PERSON] не надала ніяких документів, долею дитини не цікавилась, була ознайомлена з можливістю позбавлення батьківських прав. Виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області 16.04.2021, розглянувши пропозиції комісії з питань захисту прав дитини Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , прийняте рішення № 136 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав». На даний час [PERSON] [INFO] , перебуває на повному державному забезпеченні у Комунальному закладі «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради. У зв`язку з вищевикладеним, позивач був вимушений звернутися до суду з цим позовом. У судовому засіданні представник позивача, позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що містяться у позові. Відповідач у судовому засіданні 08.09.2021 позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Третя особа КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, з вимогами заяви згодні в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , в графі батьки зазначені : «батько» - [PERSON] , «мати» - [PERSON] (Серія [NUMBER] видане 21.09.2011 Веселівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 19). Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (повідомлення № 122/21.5-32 від 19.02.2021 Запорізького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Дійсно 09.06.2020 у с. Петропіль Запорізького району Запорізької області інспектором ЗОП Запорізького РВП ДНП, старостою Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, начальником відділу «Служби у справах дітей» було виявлено дитину, яка залишилась без батьківського піклування - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.06.2020. Згідно повідомлення № 19/2020 від 09.06.2020 Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, дитину [PERSON] , [INFO] , було передано до ИНП «Запорізька ЦРЛ» ЗРР до вирішення його подальшої долі. 11.06.2020 дитину передано до Комунального закладу «Запорізького обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, як дитину, яка залишилась без батьківського піклування, що підтверджено Актом прийому дитини до центру від 11.06.2020. Як вбачається з довідки № 3455, виданої 12.06.2020 відділом «ЦНАП» виконкому Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . Згідно довідки № 01-14/274, наданої 15.12.2020 КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, вбачається, що мати [PERSON] відвідала сина [PERSON] 8 разів, дитина має бажання повернутися та проживати з матір`ю. Протоколом № 4 від 26.02.2021 Комісії з питань захисту прав дитини Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області вирішено за доцільне звернутися до виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області з пропозицією подати позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , оскільки [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, влаштовує бійки зі співмешканцем, не надала довідки про проходження лікування у лікаря-нарколога та про працевлаштування. Як вбачається з характеристики, наданої 22.03.2021 виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON] за час проживання зарекомендувала себе з негативного боту, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, власного житла не має. Рішенням виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 136 від 16.04.2021 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] . Згідно листа КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР № 01-14/204 від 28.09.2021, [PERSON] [INFO] , перебуває у центрі вдруге з 11.06.2020 на повному державному забезпеченні (вперше з 09.08.2015 по 13.05.2016 згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину). Мати відвідала дитину 15 разів з 26.07.2020 по 02.05.2021. [PERSON] до адміністрації центру з питань повернення сина в сім`ю не зверталась, не цікавиться умовами проживання, виховання, навчання, станом дитини, матеріально не допомагала. [PERSON] не виявляє бажання виконувати батьківські обов`язки. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставляться до питання виховання дитини [PERSON] . Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , стягнення з неї аліментів на утримання дитини та передання дитини під опіку держави. Заходи впливу на відповідача виявились безрезультатними, оскільки протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробила, до суду з`явилась тільки один раз, подальших намірів щодо виховання та утримання дитини не виявила, жодних реальних кроків на це спрямованих не вчинила. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні відповідачем дитини судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] виконувала або намагається виконувати вищезазначені батьківські обов`язки. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити [PERSON] , що вона не позбавлена у подальшому права вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Відповідно до абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначені розміру аліментів повинен враховувати обставини, що мають істотне значення, зокрема матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, тощо. Крім того відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved