Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вищевказаною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що їй на підставі договору дарування від 13.10.2009, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Четверговою Є.О., належить квартира у [ADDRESS] . 22.11.2021 вона звернулася до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання із с. Зміїнець Луцького району та реєстрації в належній їй квартирі у м. Луцьку. Однак, їй було відмовлено у зв`язку з наявністю розбіжностей в її прізвищі, а саме в паспорті зазначено « [PERSON] », а в договорі дарування квартири « [PERSON] ». Для усунення зазначеної невідповідності, вона звернулася до нотаріуса, який посвідчував договір дарування від 13.10.2009, де отримала усне роз`яснення про те, що договір дарування квартири, оформлявся на підставі її свідоцтва про народження, у зв`язку з тим, що на час його укладення вона була неповнолітньою, де її прізвище вказано з буквою « е », а відтак підстав у неї для внесення змін немає. Зазначає, що така розбіжність перешкоджає їй у реалізації законного права на розпорядження належним їй майном. У зв`язку з наведеним, просить суд, встановити факт належності їй договору дарування квартири від 30.10.2009 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24714268 від 08.12.2009. Ухвалою судді від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та представника. Подану заяву підтримала та просила задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату судового розгляду повідомлялися належним чином. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, та подані докази на підтвердження обґрунтованості заяви, суд установив таке. Із паспорта громадянина України № [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] (а.с.12). У свідоцтві про народження [NUMBER] , прізвище заявника зазначено « [PERSON] » (а.с.10). З договору дарування від 30.10.2009 випливає, що його укладено між [PERSON] та [PERSON] від імені якої діє мати [PERSON] (а.с.05-07). Прізвище заявника як « [PERSON] » значиться й у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.08). Із досліджених судом документів, а саме паспорта громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] , довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1886 від 04.07.2019, диплома магістра [NUMBER] від 08.02.2019, диплома бакалавра [NUMBER] від 30.06.2017, диплома молодшого спеціаліста [NUMBER] від 28.06.2015, атестата про повну загальну середню освіту [NUMBER] від 30.06.2013, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 085046, трудової книжки [NUMBER] та особової медичної книжки серія [NUMBER] , прізвище заявника значиться як [PERSON] . Судом встановлено, що існування розбіжносте в документах унеможлює реалізацію заявником прав на користування та розпорядження належної їй квартири. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на те, що [PERSON] , яка зазначена в паспорті громадянина України № [NUMBER] є тією самою особою, яка зазначена в договорі дарування квартири від 30.10.2009, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Четверговою Є.О. та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24714268 від 08.12.2009. Однак наявність розбіжності в написанні прізвища заявника зумовлює необхідність встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved