Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача СФГ «Світанок» заборгованість з орендної плати за період за 2018-2019 роки в сумі 6573,60 грн., пеню за несвоєчасну сплату орендної плати 5636,86 грн., а також витрати по сплаті судового збору 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. В обґрунтування позову вказувала, що 29.08.2008 між нею та СФГ «Світанок» укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,790 га, кадастровий номер 1221881400050010649, що розташована на території Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Договір укладався на строк 10 років та пройшов державну реєстрацію 30.07.2009, відповідно строк його дії закінчився 30.07.2019. Договором визначено обов`язок сплати орендної плати щороку протягом строку дії договору, в період з 01 серпня по 20 грудня кожного року. Розмір орендної плати в договорі визначено на рівні 1798 грн., що є 3 % від вартості земельної ділянки - грошова оцінка (59918 грн.х3 %). Застосувавши коефіцієнти індексації нормативно грошової оцінки землі, на підставі даних листа Держгеокадастру від 06.01.2021 № 22-28-0.222-171/2-21, позивачем визначено вартість земельної ділянки 109560,06 грн. (59918 грн. х 1,8285). Позивач зазначав, що відповідно орендна плата за 2018-2019 роки мала складати 109560,06 грн. х3 %/100% = 3286,80 грн. за рік та сумарно за 2018-2019 роки - 6573,60 грн. Відповідач орендну плату за 2018-2019 роки не сплатив, а тому позивач вважала за необхідне стягнути таку орендну плату в судовому порядку. Крім цього, посилаючись на положення договору щодо погодження пені за несвоєчасну сплату орендної плати, просила суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату орендної плати, за період з 21.12.2018 по 26.10.2021, в розмірі 5636,86 грн. Просила суд вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема стягнути на її користь витрати по сплаті судового збору 908 грн. та витрати на правничу допомогу 4000 грн., що обумовлені в договорі про надання правничої допомоги. Позивач в судове засідання не з`явилася, але забезпечила участь у розгляді справи представника - адвоката Попкова О.О. Представник в ході судового засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, підтвердив факт проведення позивачем оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., що є фіксованою, визначеною в договорі про правничу допомогу. Представник відповідача СФГ «Світанок» - Сілецький В.М., який діяв від імені юридичної особи в порядку самопредставництва, правом на професійну правничу допомогу не скористався, хоча воно роз`яснювалося судом, відзиву не подав, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, в ході судового засідання підтвердив, що орендна плата [PERSON] за 2018-2019 роки не виплачена. Судом роз`яснено наслідки визнання позову відповідачем. Вислухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, надавши їх оцінку, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які були роз`яснені сторонам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з нормою ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами, зокрема відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (а.с. 8-12) є власником земельної ділянки площею 6,790 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Гейківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю IV-ДП № 135107 (а.с. 14-15). 29.08.2008 між [PERSON] як орендодавцем та СФГ «Світанок», в особі голови Сілецького В.М., як орендаря, укладено договір оренди земельної ділянки розміром 6,790 га, вартістю 59918 грн., що розташована на території Гейківської сільської ради, кадастровий номер 1221881400050010649, належної позивачу на підставі державного акта IV-ДП № 135107. Договором оренди визначено строк дії договору - 10 років, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, при цьому договір пройшов державну реєстрацію 30.07.2009 року, а тому строк його дії сплив 30.07.2019 (а.с. 5-6), що визнано сторонами. Умовами договору визначено розмір орендної плати 1798 грн. в грошовій формі або натуральна плата, при цьому орендна плата мала бути виплачена у термін з 01 серпня по 20 грудня кожного року (а.с. 5-6). Одним із обов`язків орендаря є своєчасна і в повному обсязі сплата орендну плату, а у разі порушення вказаного зобов`язання, орендар має сплатити пеню у розмірі 0,1 % від суми орендної плати за кожен день прострочення, що погоджено сторонами в договорі оренди землі (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. При цьому, відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а право вимагати виконання такого обов`язку належить орендодавцю згідно ст. 24 Закону. Позивачем розраховано розмір орендної плати, яка підлягала сплаті за оренду земельної ділянки позивача, що з застосуванням коефіцієнтів індексації нормативно грошової оцінки землі, на підставі даних листа Держгеокадастру від 06.01.2021 № 22-28-0.222-171/2-21, склала 3286,80 грн. на рік (109560,06 грн. х3 %/100%, де 109560,06 грн. вартість земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації нормативно грошової оцінки). Відповідач визначений позивачем розмір орендної плати не заперечив, вказував, що сплачував орендну плату за орендовані земельні ділянки в період 2018-2019 у більшому розмірі, а тому позов визнав, підтвердивши факт користування земельною ділянкою позивача та не проведення оплати орендної плати позивачу за 2018-2019 роки. Позивач просила суд стягнути з відповідача орендну плату за 2018-2019 рік в розмірі 6573,60 грн. (3286,80 грн. х 2 роки), відповідач ці вимоги визнав, розрахунок орендної плати позивача не заперечив, а тому виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, враховуючи, що визнання позову відповідачем не порушує права інших осіб та не суперечить закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6573,60 грн. в рахунок сплати орендної плати за 2018-2019 роки. Оскільки відповідачем не сплачено орендну плату в строк визначений договором, погодження сторонами в договорі пені за несвоєчасну сплату орендної плати в розмірі 0,1% за кожен день прострочення, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 5636,86 грн. (3418,27 грн + 2218,59 грн), згідно слідуючого розрахунку: 3286,80 грн. орендна плата за 2018 рік х (0,1 %/100%) х 1040 днів прострочення (період з 21.12.2018 по 26.10.2021) = 3418,27 грн. 3286,80 грн. орендна плата за 2019 рік х (0,15х100%) х 675 днів прострочення (період з 21.12.2019 по 26.10.2021) = 2218,59 грн. Вказаний розрахунок відповідач не заперечив, позовні вимоги щодо стягнення пені визнав. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача орендну плату в розмірі 6573,60 грн. за період 2018-2019 років та пеню за несвоєчасну сплату орендної плати за вказаний період, станом на 26.10.2021, в розмірі 5636,86 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед інших, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду 908 грн (а.с. 4), позовні вимоги задоволено, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. Позивачем по справі понесено витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 4000 грн. (а.с. 19-20), при цьому сума витрат на професійну правничу допомогу є фіксованою, послуги надані адвокатом та їх вартість чітко визначені договором від 21.01.2021, факт оплати таких витрат представник підтвердив у судовому засіданні. Тому,

Outcome: approved