Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23167 грн. 22 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 травня 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису кредитний договір №656304518 на суму 6820 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,64% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Вiдповiдно до Додаткової угоди до Договору № 656304518 вiд 14.05.2019 року сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання Позичальником умов Договору та на підставі звернення Позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором № 656304518 вiд 14.05.2019 року на 18 днів. Починаючи з 13.06.2019 року Позичальник сплачує за користування кредитом 1,64 відсотків в день вiд суми кредиту згідно даної Додаткової угоди вiд 01.06.2019 року. Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені Кредитним договором термін, а також виконати інші свої зобов`язання згiдно цього договору. 28 листопада 2018 року мiж Первісним кредитором та ТОВ «Талiон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, вiдповiдно до умов якого до ТОВ «Талiон Плюс» перейшло право грошової вимоги до вiдповiдача за Кредитним договором № 656304518 вiд 14.05.2019 року. В подальшому, 05 серпня 2020 року мiж ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Вiдповiдно до Реєстру прав вимоги № 2 вiд 04.11.2020 року до Договору факторингу № 05/0820-01 вiд 05.08.2020 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до вiдповiдача в сумі 19561,45 грн., з яких 6820 грн. - сума заборгованості за основного сумою борту, 12741,45 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. В зв`язку з чим станом на день звернення до суду заборгованість становить 23167 грн 22 коп., яка складається з: 6820 грн - заборгованість по кредиту; 12741 грн 45 коп. - заборгованість за по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3605 грн 77 коп. - штрафи та пеня. Тому, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась. Представник відповідача адвокат Бодачевська М.В. подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та за відсутності відповідача. Просила відмовити у задоволені позову. Згідно поданного відзиву на позов зазначила, що позовні вимоги обгрунтовано тим, що 14.05.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 656304518 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Однак, як вбачається з Договору, останній не містить пiдпису позичальника [PERSON] , а саме одноразового ідентифікатора, як це передбачено Договором. Вказане, незважаючи на те, що позивачем надано окремо довідку щодо дій позичальника в Iнформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манiвео швидка фiнансова допомога», за підписом директора ТОВ «Талiон Плюс», яка містить одноразовий ідентифікатор, не дає підстав вважати, що відповідач був ознайомлений саме із цими умовами договору, копії якого долучено позивачем до позовної заяви. Також слід зазначити, що, звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач не довів факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором вiд первісного кредитора до ТОВ «Талiон плюс», а як наслідок i вiд ТОВ «Талiон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фiнанс». 3 доданих до позовної заяви документiв вбачається, що кредитний договiр укладений пізніше (14.05.2019) ніж договiр факторингу (28 листопада 2018 року), на який посилається позивач. За відсутності договору факторингу № 28/1118-01 вiд 28 листопада 2018 року неможливо встановити предмет такого договору та чи було у ньому передбачено вiдступлення право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем не надано суду ні договору факторингу № 28/1118-01 вiд 28 листопада 2018 року, ні будь яких інших документiв на підтвердження наведених у довiдцi обставин щодо вiдступлення 10.09.2019 права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Талiон Плюс», що унеможливлює встановити зміст (предмет) договору, за яким, за твердженням позивача, відбулося вiдступлення права грошової вимоги за кредитним договором №656304518. Отже, позивачем не доведено факт вiдступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором вiд первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» та відповідно вiд ТОВ «Талiон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Також просить суд врахувати, що [PERSON] є інвалідом з дитинства першої групи, а тому здійснити той алгоритм дій, про який зазначає позивач вона не могла. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» адвокат Юхименко Ю.Ю. подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву. В даній відповіді зазначив, що виходячи з положень ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторiн вважається укладеним в письмовій формi. З урахуванням викладеного слiд дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договiр, укладений в електронній формi, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 Цивільного кодексу України). Відповідно до правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фiнансового кредиту продукту "Смарт" Товариства з обмеженою вiдповiдальнiстю "Манівео швидка фiнансова допомога" з метою отримання кредиту Вiдповiдач, ознайомившись з Правилами, заповнив заявку на сайті Товариства, вказуючи всі дані, визначенi в заявці як обов`язкові. Одноразовий персональний ідентифікатор TYG8D996 було направлено Вiдповiдачу 14.05.2019 року на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштiв - [NUMBER] , одноразовий персональний iдентифікатор TYG8D996 було введено Вiдповiдачем у вiдповiдне поле в інформаційно-телекомунікаційній системi Товариства 14.05.2019 року о 16:19:19 годинi. Вчинення Відповідачем вказаних вище дій i зміна даних в системi Товариства є проставленням електронного пiдпису в Електронному Договорі Одноразовим iдентифiкатором відповiдно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір № 656304518 вiд 14.05.2019 року укладений в електронному вигляді та з електронним підписом, без отримання Відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без надання особистих даних Вiдповiдача, здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна i паролю Особистого кабінету, кредитний договiр між сторонами не був би укладений, а тому укладення кредитного договору відповідає внутрішній волі Вiдповiдача. Отже, доведено, що Договір укладено в належній формi. Зазначив, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги iншiй особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору i таке виконання є належним. Відповідно до п.п.5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 вiд 28.11.2018 року Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числi відступати Право вимоги на користь третіх ociб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами, яким останній скористався 05.08.2020 року, уклавши договір факторингу з Апелянтом. Виходячи з вищевикладеного копiя договорів факторингу та реєстра права вимоги є належними та допустимими доказами вiдступлення права вимоги. Позивач довів укладення Договору між Відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», довів факт вiдступлення права грошової вимоги до Вiдповiдача за кредитним договором № 656304518 вiд 14.05.2019 року від первісного кредитора - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Талiон Плюс» та відповiдно вiд ТОВ «Талiон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Натомість, Відповідач не спростував докази Позивача. Крім того, відповідно до п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 вiд 28.11.2018 року під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числi права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, якi виникнуть в майбутньому. Надана копiя договору факторингу № 28/1118-01 вiд 28.11.2018 року мiстить підписи сторін, якi підтверджують укладення договору та перехід права вимоги вiд Клiєнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс». Копія договору факторинга № 05/0820-01 вiд 05.09.2020 року (яка знаходиться в матеріалах справи) також мiстить підписи сторін, якi пiдтверджують укладення договору та перехід права вимоги вiд Клієнта - ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Таким чином, Позивачем доведено, що договором факторингу № 28/1118-01 вiд 28.11.2018 року встановлено предмет такого договору, в якому передбачено відступлення право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Також, доведено факт відступлення права грошової вимоги до Вiдповiдача за кредитним договором № 656304518 вiд 14.05.2019 року вiд первісного кредитора - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» та вiдповiдно вiд ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фiнанс». Ззаначено, що наявність у відповідача інвалідності не доводить абсолютної неспроможностi вiдповiдача саме 14.05.2019 року усвiдомлювати значення своїх дiй. Вiдповiдач з дитинства має першу (А) групу інвалідності з дитинства, але не визнаний у встановленому законом порядку недієздатним або обмежено дiєздатним. Про втрату відповідачем картки або заволодіння нею iншими особами, вiдомостей не має, та з такими заявами позивач до банку не звертався. Представником Вiдповiдача не падало суду вiдомостей на підтвердження доводів не заповнення заявки на отримання грошових коштів в кредит, не підписання Відповідачем договору, на надання чи заволодiння його персональними даними іншими особами (звернення до правоохоронних органiв тощо), тобто доказів вчинення шахрайських дiй вiдносно персональних даних Вiдповiдача матеріали справи не мiстять. Також, Первісний кредитор, перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевiрив особисті дані Вiдповiдача, а i платіжну картку, з метою iдентифікації, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику. Платіжна картка № [NUMBER] на момент заповнення Заявки належала Відповiдачу. Тож, Вiдповiдач самостійно надав особисту інформацію, номер телефону, номер банківської карти та адресу реєстрації та проживання. Представником Вiдповiдача не спростований факт належності платіжної картки. Позивач падав беззаперечні докази того, що саме Вiдповiдач уклав договiр з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Iнформація щодо особистих даних, платіжної картки надано особисто Відповідачем при заповненні Заявки на отриманпя грошових коштів, а договiр був підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим iдентифікатором. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 14 травня 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено в у формі електронного документу з використанням електронного підпису кредитний договір №656304518 на суму 6820 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,64% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно Додаткової угоди до Договору № 656304518 вiд 14.05.2019 року строк, на який був наданий Кредит за Договором № 656304518 вiд 14.05.2019 року продовжено на 18 днів. Відповідно до змісту п.1.1. Договору № 656304518 вiд 14.05.2019 за цим Договором Товариство зобов`язується надати позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 6820 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п.1.4.цього Договору. Згідно п. 1.3 Договору № 656304518 кредит надається строком на 30 днів. Відповідно до змісту п.1.4. Договору № 656304518 вiд 14.05.2019 нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 1,64 процентів від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми до закінчення строку Кредиту, визначеного п.1.3. цього Договору. Відповідно до змісту п.3.3. Договору № 656304518 вiд 14.05.2019 у разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь позивача пеню у розмірі 1,3 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного виконання позичальником своїх зобов`язань. 28 листопада 2018 року мiж ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Талiон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, вiдповiдно до умов якого до ТОВ «Талiон Плюс» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 656304518 вiд 14.05.2019 року. Що підтверджується копією вказаного договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та довідкою ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» вих.№17/07 від 02.07.2021. В подальшому, 05 серпня 2020 року мiж ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Вiдповiдно до Реєстру прав вимоги № 2 вiд 04.11.2020 року до Договору факторингу № 05/0820-01 вiд 05.08.2020 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до вiдповiдача в сумі 19561,45 грн., з яких 6820 грн. - сума заборгованості за основного сумою борту, 12741,45 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 6820 грн відповідачу (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням від 14 травня 2019. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. З матеріалів справи слідує, що відповідачем не виконано умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті суми кредиту, процентів за користування ним та пені. Згідно з виписки з особового рахунка за кредитним договором №656304518, наданим представником позивача, станом на 04 листопада 2020 року зазначено, що заборгованість відповідача за договором кредиту становить 23167 грн 22 коп., яка складається з: 6820 грн - заборгованість по кредиту; 12741 грн 45 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3605 грн 77 коп. - штрафи та пеня. Суд вважає обгрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості в частині стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 6820 грн . Щодо стягнення заборгованості по відсоткам за закористування кредитом в розмірі 12741 грн 45 коп., то дані вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 5368, 70 грн (6820х(1,64/ 100) х48) . Де 1,64- процентна ставка за день; 48 - кількість днів на який видано кредит. Як вбачається з копії Кредитного договору № 656304518 вiд 14.05.2019 року, кредит було надано відповідачу строком на 30 днів, та згідно копії додаткової угоди до договору від 01.06.2019 продовжено ще на 18 днів, тобто всього кредит надано терміном на 48 днів. Однак в позові заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить стянути з відповідача, розрахована за період з дня укладення договору 14.05.2019 по 04.11.2020. Обгрунтування нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку, на який надано кредит, позов не містить. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18). Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість по несплаченим відсоткам за 48 днів користування кредитом в сумі 5368, 70 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.3.3. Договору № 656304518 вiд 14.05.2019 у разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь позивача пеню у розмірі 1,3 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Відповідачем було порушено зобов`язаня щодо погашення суми кредиту за цим договором, тому слідстягнути на користь позивача пеню у розмірі 3605,77 грн. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи викладене, позов ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, а тому [PERSON] , маючи інвалідність першої групи, звільняється від сплати судового збору. Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому судовий збір має бути компенсовано позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив позов на загальну суму 23167 грн 22 коп.. Позов задоволено на суму 15794 грн 47 коп.. Відтак компенсації підлягають судові витрати позивача пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме - 1547 грн 59 коп.. Враховуючи, що [PERSON] звільняється від сплати судового збору, судові витрати, пропорційно до задоволеної частини вимог, у розмірі 1547 грн 59 коп. понесені ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" з розглядом справи в суді першої інстанції, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, в іншій частині залишається за позивачем. Щодо заявлених відповідачем у відзиві вимог про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає про таке. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Статею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представник позивача просив стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. На підтвердження понесених витрат додав копію договору про надання правової допомоги від 19.10.2021; копію додаткової угоди №1 від 19.10.2021; копію протоколу погодження видів правової допомоги та договірної ціни; копію акту прийому-передачі наданих послуг від 20.10.2021; копію платіжного доручення №651 від 21.10.2021; копію рахунку від 20.10.2021 на оплату правової допомоги за договором від 19.10.2021. З детального опису робіт зазначених в копії акту прийому-передачі наданих послуг від 20.10.2021 вбачається, що вартість наданих послуг становила 2500 грн. Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1704 грн 40 коп. витрат пов`язаних з правничою допомогою, відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial