Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Заявник [PERSON] у листопаді 2021 року звернувся до суду із заявою про усиновлення неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , зі зміною йому прізвища на « [INFO] » і по батькові на « [INFO] » та записати його батьком [PERSON] у Книзі реєстрації народжень, уточнивши заяву 10.12.2021 р. у частині назви заінтересованої особи. Заява обґрунтовується тим, що 13 травня 2020 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), яка є заінтересованою особою по справі, та є матір`ю [PERSON] , [INFO] , і не заперечує проти усиновлення. Після укладення шлюбу вони всі разом проживають однією сім`єю за його постійним місцем проживання у [ADDRESS] . Позивач зазначає, що з [PERSON] у них склалися дуже гарні стосунки, дитина прив`язалася до нього, називає його батьком, а він, у свою чергу, дуже любить хлопчика, турбується про нього, створює всі належні умови для розвитку, утримує та виховує і ставиться як до рідного сина і бажає його усиновити та не має для цього протипоказань. Ухвалою суду від 23 листопада 2021 року відкрито провадження у справі. 24.01.2022 р. заявник [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд заяви про усиновлення ним дитини - [PERSON] , [INFO] , без його участі, уточнену заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] також подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення уточненої заяви про усиновлення її чоловіком [PERSON] її сина [PERSON] , [INFO] . Начальник служби у справах дітей також подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника та надав висновок про доцільність усиновлення дитини [PERSON] . Суд, з`ясувавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у м. Куп`янськ Харківської області народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.5,14). На час розгляду справи дитині 12 років. 13.05.2020 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Куп`янськ-Вузловської селищної ради міста Куп`янська Харківської області за актовим записом № 10, та прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с.15). Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років. Заявник [PERSON] пройшов медичний огляд та отримав висновок про стан здоров`я, згідно якого він повністю здоровий, на обліку у психіатра, фтизіатра, нарколога не перебуває (а.с. 10). За обліками МВС України громадянин України [PERSON] станом на 24.08.20221 р. до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджено довідкою МВС України серія ААА № 1090208 (а.с.11). [PERSON] працює на посаді інженера-програміста у відділі освіти Куп`ячнськ5ої міської ради Харківської області та отримує щомісячний дохід, загальна сума доходу за період з травня 2021 року4 по жовтень 202 року без урахування аліментів становить 56008 грн. 48 коп. (а.с.12). За місцем роботи характеризується позитивно (а.с.13). [PERSON] має у приватній власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-9). Згідно Висновку служби у справах дітей Куп`янської міської ради № 45 від 24.01.2022 р., мати неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] надала завірену нотаріусом заяву пр. надання згоди від 18.01.2022 р. на усиновлення її сина. Згідно акту обстеження від 20.01.2022 сім`я матеріально забезпечена, проживають у будинку з усіма зручностями, де є все необхідне для проживання та виховання дитини. Між [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] склалися дуже теплі, родинні стосунки, порозуміння, [PERSON] приділяє належну увагу вихованню та всебічному розвитку дитини, піклується про нього. Громадянин [PERSON] розуміє всі аспекти, пов`язані з усиновленням дитини, упевнений, що зможе забезпечити йому належне виховання, освіту, матеріально його утримувати. Отже, усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] , громадянином [PERSON] є доцільним т таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно зі ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1 - 3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до п. 8 вказаної постанови, за змістом ст. 217 СК України у випадках, коли дитина, стосовно якої розглядається питання про усиновлення, має батьків, обов`язковою умовою його позитивного вирішення є їхня вільна та безумовна згода. При цьому необхідно враховувати, що до набрання рішенням суду про усиновлення законної сили кожен із батьків може відкликати свою згоду незалежно від мотивів. Згідно з ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута) від 27.11.2008 р., унаслідок усиновлення дитина стає повноправним членом сім`ї усиновлювача (усиновлювачів) і має стосовно усиновлювача (усиновлювачів) та його або їхньої сім`ї такі самі права й обов`язки, як і діти усиновлювача (усиновлювачів), батьківство яких установлено законом. Усиновлювач (усиновлювачі) мають батьківську відповідальність стосовно дитини. Усиновлення припиняє правові відносини між дитиною та її батьком, матір`ю та сім`єю походження. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про охорону дитинства» усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Принцип 6 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН проголошує що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли є можливість, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові й моральної і матеріальної забезпеченості. Статтею 20 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1959 року, Генеральної Асамблеї ООН відзначає, що одним з власних як найкращих інтересів дитини є її усиновлення. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 5, 7 Сімейного кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судом з`ясовано, що заявник здоровий, працездатний, не судимий, має постійне місце роботи та проживання, матеріально забезпечений, мати дитини згодна на усиновлення її сина, вимоги ст. 217 СК України виконані. Обставини, що можуть бути перешкодами для усиновлення заявником дитини, відсутні. Служба у справах дітей вважає доцільним усиновлення дитини заявником та таким, що відповідає інтересам дитини. Також встановлено, що заявник має стійке бажання виховувати та утримувати малолітню дитину - сина дружини [PERSON] , який проживає в сім`ї усиновлювача і називає заявника батьком, усиновлення дитини провадиться лише в її інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Заявник відповідає вимогам до осіб, які можуть бути усиновлювачами, встановленим статтею 211 СК України, спроможний дати дитині належне виховання, освіту, забезпечити нормальний фізичний та духовний розвиток. Будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявника судом не встановлено. У зв`язку з чим, враховуючи викладене, виходячи з інтересів малолітньої дитини, зважаючи на відсутність перешкод для проведення усиновлення, суд вважає за можливе задовольнити заяву в частині усиновлення. Відповідно до ч. 3 ст. 314 ЦПК України за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну прізвища та по батькові усиновленої дитини. Згідно ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень батьком дитини. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно ст. 233 СК України на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини державний орган реєстрації цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. На підставі викладеного, суд, враховуючи обставини по справі, а саме, що запис заявника батьком усиновленої дитини відповідає інтересам дитини, що усиновлюються, вважає можливим задовольнити заяву в частині таких змін: змінити в актовому записі про народження дитини прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », по батькові з « [PERSON] » на « [INFO] ». Відповідно до ч.7 ст. 314 ЦПК України, ст. 225 СК України, усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: approved