Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У вересні 2019р. позивач ТОВ «К ІНВЕСТ» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-3 т.1) до відповідачів: ТОВ «ФК «Інвент Фінанс» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «Рента Про» (далі по тексту - третя особа 1), ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (далі по тексту - третя особа 2), в якому просив суд: - визнати припиненою іпотеку, що виникла на підставі Іпотечного договору від 14 грудня 2010р., укладеного між позивачем та АТ «Українській інноваційний банк», реєстраційний номер 1555 (номер запису про іпотеку: 30443001) (далі по тексту - договір іпотеки). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував, тим що внаслідок прощення боргу за кредитним договором від 14 грудня 2010р. за № 4725 (далі по тексту - кредитний договір), укладеного між позивачем та АТ «Українській інноваційний банк», на підставі нотаріально оформленої заяви кредиторів, іпотека, як право яке виникло на підставі основного зобов`язання, припиняє свою дію. Оскільки в досудовому порядку сторона відповідачів не визнає зазначені обставини, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 03 грудня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 159-161 т. 1), в якому третя особа 1 проти позову заперечила, зазначивши заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, суперечать діючому законодавству. 22 вересня 2020р. на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2021р. відмовлено в прийнятті та повернуто позивачу заяву про зміну предмету позову. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні 26 січня 2022р. представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просила суд позов задовольнити. Відповідачі 1, 2 , треті особи 1, 2, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності решти учасників процесу, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 14 грудня 2010р. між позивачем та АТ «Український інноваційний банк» було укладено кредитний договір. 14 грудня 2010р. для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між цими ж сторонами було укладено договір іпотеки, предметом іпотеки за цим договором стали нежитлові приміщення (в літ. «Г'» (штрих) загальною площею 1753,60 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1773080180000), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 9.4. договору іпотеки на відчуження предмета іпотеки накладається заборона за місцезнаходженням Іпотекодержателя. На підставі застереження, вказаного в п. 9.4. договору іпотеки, та заборони відчуження р/№ 1556 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. було зареєстровано обтяження у вигляді заборони на предмет іпотеки, реєстраційний номер обтяження 10613289, номер запису про обтяження: 30443062. 12 вересня 2017р. між АТ «Український інноваційний банк» та ТОВ «ФК «Інвент Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 1/09, відповідно до якого первісний кредитор (банк) передав новому кредитору (ТОВ «ФК «Інвент Фінанс») право вимоги первісного кредитора за Кредитним договором. 25 жовтня 2017р. між зазначеними сторонами (банком і відповідачем 1) також було укладено договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 14 грудня 2010р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахно Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1555. 22 січня 2019р. між ТОВ «ФК «Інвент Фінанс» та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого останньому було відступлено 1/10 частина зобов`язання за кредитним договором та відповідно 25 лютого 2019р. було відступлено 1/10 частину за договором іпотеки. 25 лютого 2019р. на підставі рішення державного реєстратора (приватний нотаріус Журавльова Л.М.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 45686576 від 25 лютого 2019р. 16:41:17) внесені зміни щодо відомостей про іпотекодержателей за договором іпотеки від 14 грудня 2010р., а саме: Іпотекодержатель 1 - ТОВ «ФК «Інвент Фінанс», частка 9/10, Іпотекодержатель 2 - [PERSON] частка 1/10. Крім того, 25 лютого 2019р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45686576, приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. внесено запис № 30442609 про право власності на предмет іпотеки за ТОВ «К ІНВЕСТ». 01 березня 2019р. державним реєстратором Нікітіною Ю.В. прийнято рішення № 45768115 про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Інвент Фінанс» - частка 9/10 та [PERSON] , частка 1/10 як за іпотекодержателями згідно договору іпотеки на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Однак, Наказом МЮ України № 774/5 від 15 березня 2019р. рішення про державну реєстрацію речових прав № 45768115 від 01 березня 2019р. було скасоване та відновлено право власності на предмет іпотеки за позивачем. 15 серпня 2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48243801, яким перереєстроване право власності на нежитлові приміщення (предмет іпотеки), на користь ТОВ «Рента Про». Крім того, 16 серпня 2019р. приватним нотаріусом Толочко Я.М. було також прийнято рішення про державну реєстрацію та їх обтяження, індексний номер: 48261604 від 15 серпня 2019р., відповідно до якого внесений запис про іпотеку відносно нежитлових приміщень ТОВ «К Інвест» на підставі іпотечного договору, укладеного між ТОВ «Рента Про» та ТОВ «ФК «Фінанс Інновація». Також, 15 серпня 2019р. приватним нотаріусом Толочко Я.М. було прийнято рішення про державну реєстрацію та їх обтяження, індексний номер: 48261408, щодо накладення заборони на нежитлові приміщення (предмет іпотеки), на підставі іпотечного договору. Станом на 14 серпня 2019р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містилися запис про іпотеку 30443001 та запис про обтяження 30443062 (заборона на нерухоме майно), внесені на підставі Іпотечного договору, укладеного між ТОВ «К ІНВЕСТ» та ПАТ «Укрінком». Проте, 15 серпня 2019р. зазначені записи про іпотеку та заборону (№№ 30443001; 30443062) були скасовані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М., на підставі нотаріально посвідченої спільної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Інвент Фінанс» та [PERSON] , зареєстрованої в реєстрі за № 651, 652. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ( ч. 2 ст. 15 ЦК України ) Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до ч. 3 цієї статті кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивача не було надано до суду жодного належного і допустимого доказу того, що кредиторами (відповідачами 1, 2) за кредитним договором, стороні позивача, як боржнику було прощено суму боргу за кредитним договором (ст. 605 ЦК України). Як і не були визнанні зазначені обставини і самими кредиторами (відповідачами 1, 2) під час розгляду справи в суді. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Доводи сторони позивача, що в спільній заяві від 14 серпня 2019р. відповідачі 1, 2 не мають претензій до позивача майнового та фінансового характеру, не свідчить про прощення боргу позивачу, як боржнику за кредитним договором, оскільки таких претензій відповідачі 1, 2 не мають до позивача, як іпотекодавця. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачів 1, 2 не підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: dismissed