Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2021 року цивільну справу № 756/15848/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди передано на розгляд судді Андрейчуку Т.В. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Андрейчука Т.В. від 29 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (далі - ТДВ "Страхова група "Оберіг"). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] . 05 липня 2021 року на проспекті Героїв Сталінграда, 1 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , яким кермувала [PERSON] , та автомобіля Skoda Roomster, д.н.з. [NUMBER] , під кермуванням [PERSON] . Пригода відбулась у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху відповідачем у справі. У результаті зіткнення автомобіль Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу, склала 51781,82 грн, що підтверджується рахунком на ремонтною калькуляцією від 19 липня 2021 року № 2310355680, складеною товариством з обмеженою відповідальністю "Автодім Атлант-М" (далі - ТОВ "Автодім Атлант-М"). Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Skoda Roomster, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ТДВ "Страхова група "Оберіг" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AP1166300, позивач звернулася до цього страховика з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак страховик сплатив потерпілій [PERSON] страхове відшкодування лише у сумі 21509,99 грн. Також [PERSON] добровільно сплатив позивачеві франшизу у сумі 2500,00 грн. У зв`язку з цим [PERSON] просила суд стягнути з відповідача збитки у сумі 27771,83 грн (51781,82 грн - 21509,99 грн - 2500,00 грн = 27771,83 грн). Також позивач просила суд стягнути з [PERSON] компенсацію моральної шкоди у сумі 10000,00 грн. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сума збитків, заподіяних власнику автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , становила 27157,87 грн, що підтверджується звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 20 липня 2021 року № 90735, складеним фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ). Оскільки розмір заподіяної позивачеві шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика ТДВ "Страхова група "Оберіг", який застрахував цивільно-правову відповідальність [PERSON] , а відповідач сплатив позивачеві у позасудовому порядку франшизу у сумі 2500,00 грн, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у сумі 27771,83 грн. Також [PERSON] вказав на безпідставність позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Третя особа ТДВ "Страхова група "Оберіг" пояснення щодо позову чи відзиву до суду не подала. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 05 липня 2021 року на проспекті Героїв Сталінграда, 1 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , яким кермувала [PERSON] , та автомобіля Skoda Roomster, д.н.з. [NUMBER] , під кермуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2021 року у справі № 756/11248/21 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 10). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 05 липня 2021 року за участю автомобілів Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , та Skoda Roomster, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Унаслідок пригоди автомобіль Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тлумачення ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків є заподіяння їх іншій особі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, чи її роботодавцем, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах ліміту відповідальності виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Водночас згідно зі ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з положеннями абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Skoda Roomster, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ТДВ "Страхова група "Оберіг" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AP1166300. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 130000,00 грн, франшиза - 2500,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ "Страхова група "Оберіг", позивач звернулася до цієї страхової компанії з вимогою відшкодування збитків. 14 вересня 2021 року ТДВ "Страхова група "Оберіг" сплатило [PERSON] страхове відшкодування у сумі 21509,99 грн, що становить вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням фізичного зносу, зменшену на суму податку на додану вартість (далі - ПДВ), та за вирахуванням франшизи. За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика (постанова Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/16). У звіті про оцінку колісного транспортного засобу від 20 липня 2021 року № 90735, складеному ФОП [PERSON] , визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, яка становить 27157,87 грн (а. с. 14-25). Натомість у ремонтній калькуляції від 19 липня 2021 року № 2310355680, складеній ТОВ "Автодім Атлант-М", визначено витрати на відновлювальний ремонт автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , тобто розраховано фактичний розмір шкоди, заподіяної [PERSON] пошкодженням її транспортного засобу унаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Належних, допустимих та достовірних доказів на спростування розміру збитків, спричинених власнику автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , визначених у ремонтній калькуляції від 19 липня 2021 року № 2310355680, відповідачем суду не надано. Також [PERSON] не скористався своїм правом та не заявив у ході розгляду справи в суді клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а отже не довів, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , визначено ТОВ "Автодім Атлант-М", неправильно. Оскільки сума збитків, завданих [PERSON] пошкодженням її автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим [PERSON] страховим відшкодуванням. У ремонтній калькуляції від 19 липня 2021 року № 2310355680, складеній ТОВ "Автодім Атлант-М", зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , становить 51781,82 грн з урахуванням ПДВ. Розмір податку складає 8630,30 грн. Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20 зазначив, якщо пошкоджений транспортний засіб не було відремонтовано або відремонтовано виконавцем робіт, який не є платником ПДВ, то вказану суму не повинні компенсувати ні страхова, ні винуватець у дорожньо-транспортній пригоді. Тобто, якщо вказану суму ПДВ потерпілий просить стягнути з завдавача шкоди, то суд повинен відмовити в задоволенні позовних вимог. У випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу виконавцем робіт, який має статус платника ПДВ, потерпілий має право вимагати доплати коштів на відшкодування збитків у розмірі ПДВ. Жодних доказів на підтвердження того, що пошкоджений автомобіль Volkswagen Tiguan, д.н.з. [NUMBER] , був відремонтований виконавцем робіт, який є платником ПДВ, а послуги з ремонту сплачені потерпілою [PERSON] , останньою не надано. Зважаючи на наведене та те, що ТДВ "Страхова група "Оберіг" відшкодувало [PERSON] шкоду, завдану пошкодженням її транспортного засобу, у сумі 21509,99 грн, франшизу у сумі 2500,00 грн відповідач сплатив позивачеві у позасудовому порядку, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають збитки у сумі 19141,53 грн (51781,82 грн (вартість відновлювального ремонту з ПДВ) - 8630,30 грн (ПДВ) - 21509,99 грн (отримана позивачем сума страхового відшкодування) - 2500,00 грн (франшиза) = 19141,53 грн). Щодо вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Ч. 1 ст. 23 ЦК України особі гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи приписи вказаної законодавчої норми та положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України, можна дійти висновку, що моральна шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Право особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачеві [PERSON] заподіяно моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного їй на праві власності автомобіля. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь-кого зі сторін у скрутне становище. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного їй на праві власності автомобіля, тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 1000,00 грн та стягнути цю суму з відповідача [PERSON] на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] компенсації підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 484,18 грн ((19141,53 грн + 1000,00 грн) / 37771,83 грн = 484,18 грн). Доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу [PERSON] суду не надала, а тому вони компенсації не підлягають.

Outcome: partial