Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

09.11.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] наперед виплачене грошове забезпечення у сумі 10001,01 грн. В обґрунтування\~\~позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] проходив службу в Міжрегіональному центрі гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - Міжрегіональний центр) (попередня назва - Навчальний центр Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій). З 22 березня 2021 року [PERSON] було виключено зі списків особового складу Міжрегіонального центру у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту. За результатами службових розслідувань наказом Міжрегіонального центру від 05.01.2021 року №3 «Про результати службового розслідування» старшому лейтенанту служби цивільного захисту [PERSON] , фахівцю відділу моніторингу та обліку інформації з протимінної діяльності, календарні дні за період з 10.11.2020 по 07.12.2020 та період з 18.12.2020 по 21.12.2020 вважаються прогулом та наказом Міжрегіонального центру від 01.02.2021 року №35 «Про результати проведення службового розслідування» [PERSON] , фахівцю відділу моніторингу та обліку інформації з протимінної діяльності, календарні дні з 22 січня по 29 січня 2021 року також вважаються прогулами. Відповідно до п.7 наказу МВС України № 623 від 20.07.2018 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» за час відсутності особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується. Відповідно до довідки про нараховане грошове забезпечення за період листопад 2020 року - січень 2021 року [PERSON] грошове забезпечення виплачувалося. Враховуючи викладене, та відповідно до вищезазначеної довідки сума, яка підлягає стягненню за наперед виплачене грошове забезпечення становить 10001,01 грн. 14.04.2021 [PERSON] було направлено претензію, як захід досудового врегулювання спору, щодо сплати заборгованості, але заборгованість останній не сплатив, чим порушує права Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту порушених прав. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021 справу передано для розгляду судді Садовському К.С. Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання вказаних вимог, судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб відповідачів у справі та 10.11.2021 отримано відповідну довідку. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. За умов ч.6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи. Ціною даного позову позивачем зазначена сума 10001,01 гривень, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із положеннями п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною і на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 10.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Правом на подачу відзиву на позовну заяву [PERSON] не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву про проведення судового засідання за відсутності представника позивача за наявними матеріалами, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток-повідомлень про виклик у судове засідання за місцем реєстрації. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 05.01.2021 начальником Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій підписано Наказ №3 (по особовому складу з кадрових питань) Про результати проведення службового розслідування, відповідно до якого на виконання наказу начальника Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 23.12.2020 року №131 «Про призначення службового розслідування» в період з 23 грудня 2020 року по 04 січня 2021 року було проведено службове розслідування по факту грубого порушення службової дисципліни старшим лейтенантом служби цивільного захисту [PERSON] . На підставі висновку службового розслідування №1 від 04.01.2021 року та з метою недопущення подібних випадків наказано, зокрема: старшому лейтенанту служби цивільного захисту [PERSON] , фахівцю моніторингу та обліку інформації з протимінної діяльності, календарні дні період з 10.11.2020 року по 07.12.2020 року та період з 18.12.2020 року по 21.12.2020 року вважати прогулом. Підполковнику служби цивільного захисту [PERSON] , начальнику відділу (головному бухгалтеру) відділу економіки і фінансів, за період з 10.11.2020 року по 07.12.2020 року та період з 18.12.2020 року по 21.12.2020 року грошове забезпечення старшому лейтенанту служби цивільного захисту [PERSON] , фахівцю моніторингу та обліку інформації з протимінної діяльності, не виплачувати. 01.02.2021 т.в.о. начальника Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій підписано Наказ №35 (по особовому складу з кадрових питань) Про результати проведення службового розслідування, відповідно до якого за результатами проведеного службового розслідування щодо грубого порушення службової дисципліни, а саме, відсутність на службі з 22 січня по 29 січня 2021 року старшого лейтенанта служби цивільного захисту [PERSON] , фахівця моніторингу та обліку інформації з протимінної діяльності, встановлено, що дисциплінарний проступок здійснений ним свідомо, через небажання проходити службу в ДСНС України. Неодноразове проведення службових розслідувань свідчить про систематичне порушення старшим лейтенантом служби цивільного захисту [PERSON] чинного законодавства та умов контракту. З метою недопущення грубих порушень службової дисципліни у Міжрегіональному центрі гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій наказано: старшому лейтенанту служби цивільного захисту [PERSON] , фахівцю моніторингу та обліку інформації з протимінної діяльності, календарні дні з 22 січня по 29 січня 2021 року вважати прогулами. Підполковнику служби цивільного захисту [PERSON] , начальнику відділу (головному бухгалтеру) відділу економіки і фінансів, за період з 22 січня по 29 січня 2021 року грошове забезпечення старшому лейтенанту служби цивільного захисту [PERSON] , фахівцю моніторингу та обліку інформації з протимінної діяльності, не виплачувати. Майору служби цивільного захисту [PERSON] , начальнику відділу персоналу: подати до Державної служби України з надзвичайних ситуацій матеріали щодо звільнення старшого лейтенанта служби цивільного захисту [PERSON] з служби цивільного захисту. Відповідно до Витягу із наказу від 22.03.2021 №154 (по особовому складу з кадрових питань) про кадрові питання за підписом начальника відділу персоналу майора служби цивільного захисту М.Фокіна, старшого лейтенанта служби цивільного захисту [PERSON] , фахівця відділу моніторингу та обліку інформації з протимінної діяльності, звільненого із служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 173 підпунктом І та пунктом 176 підпунктом 6 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу наказом ДСНС України від 10 березня 2021 року №70 (по особовому складу цивільного захисту), з 22 березня 2021 року виключено із кадрів ДСНС України, списків особового складу Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, знято з усіх видів забезпечення та направлено для постановки на військовий облік до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Харкова. Вказано, що заборгованість перед Міжрегіональним центром гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій складає 12907,15 гривень, а саме: за наперед виплачене грошове забезпечення у період відсутності на службі без поважних причин (прогул) за листопад 2020 року - січень 2021 року - 10000,01 гривень; комунальні послуги за час проживання у гуртожитку - 2827,14 гривень ; послуги інтернет - 80,00 гривень. Відповідно до довідки від 22.06.2021 №102 начальника відділу (головний бухгалтер) відділу економіки і фінансів Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України, станом на 22 червня 2021 року дебіторська заборгованість за звільненим фахівцем відділу моніторингу та обліку інформації з протимінної діяльності [PERSON] перед Міжрегіональним центром гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій становить 12696,25 грн., а саме: за наперед виплачене грошове забезпечення у період відсутності на службі без поважних причин (прогул) за листопад 2020 р. - січень 2021 р- 10001,01 грн., комунальні послуги за час проживання у гуртожитку - 2695,24 грн. 14.04.2021 за місцем реєстрації [PERSON] було направлено претензію №1 щодо сплати заборгованості Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, з вимогою сплатити наперед виплачене грошове забезпечення у період відсутності на службі без поважних причин (прогул) за листопад 2020-січень 2021 року у розмірі 10001,01 гривень. Як встановлено судовим розглядом, вказана вимога [PERSON] виконана не була. Відповідно до п.7 наказу МВС України № 623 від 20.07.2018 року «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» за час відсутності особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується. Як встановлено судом, грошове забезпечення [PERSON] у період відсутності на службі без поважних причин (прогул) за листопад 2020-січень 2021 року виплачувалось за відсутності підстав для таких виплат. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями статті 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки судовим розглядом встановлено, що [PERSON] має обов`язок повернути наперед виплачене грошове забезпечення у сумі 10001,01 гривень. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій суми наперед виплаченого грошового забезпечення у сумі 10001,01 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved