Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

08.11.2021р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов підписано адвокатом Вороньком О.Д., який діяв на підставі ордеру від 02.11.2021р. (а.с. № 4-6, 16). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.11.2021р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№27). Представник позивачки в обґрунтування вимог посилався на те, що позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб 09.08.2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Долгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу під актовим записом № 293. Від шлюбу у них з чоловіком [INFO] народився син - [PERSON] . У позові зазначалося про те, що протягом року стосунки між сторонами погіршилися, кожний з подружжя живе окремим життям, фактично сім,я припинила своє існування, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Представник позивачки - адвокат Воронько О.Д. (діє за ордером від 02.11.2021р. - а.с. № 16) в заяві до суду від 27.01.2022р. підтримав поданий позов та просив ухвалити рішення за його відсутності. Окремо зазначив про те, що шлюбні відносини остаточно припинені між сторонами в вересні 2020р., а також про те, що після розірвання шлюбу позивачка не бажає змінювати собі прізвище на те, що було у неї до шлюбу (а.с. № 31). Відповідач в заяві до суду від 27.01.2022р. зазначив, що визнає позовні вимоги. Також, підтвердив період остаточного припинення шлюбних відносин між подружжям, а саме - вересень 2020р., по причині різних поглядів на життя та ведення спільного побуту, а також конфлікти на цьому підґрунті, просив ухвалити рішення за його відсутності (а.с. №33). Таким чином, суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 27.01.2022р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви представника позивачки та відповідача від 27.01.2022р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.08.2003р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Долгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу під актовим записом № 293 (а.с. № 7). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] (а.с.№8). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, несумісність характерів, свари між подружжям, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини з вересня 2020р., та з того часу не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з вересня 2020р. (майже півтора роки назад), з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, а також підтвердив період остаточного припинення шлюбних стосунків, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, судом не вирішується, оскільки представник позивачки по тексту заяви до суду від 27.01.2022р. зазначив, що позивачка не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 31). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, та приймаючи до уваги те, що представник позивачки в заяві до суду від 27.01.2022р. не наполягав на поверненні позивачці 50% від сплаченого нею при подачі даного позову судового збору (а.с. № 31), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908грн. (а.с.№3). На підставі викладеного,

Outcome: approved