Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач, будучи сином відповідача, звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було розірвано рішенням суду від 13 листопада 2014 року. Після розірвання шлюбу між батьками позивач залишився проживати разом із матір`ю та до досягнення ним повноліття батько сплачував аліменти на утримання позивача. З 1 вересня 2021 року та по тепер він навчається у Національному медичному університеті імені Богомольця, будучи студентом 1 курсу спеціальності стоматологія на денній формі навчання, строк навчання у якому по 30 червня 2026 року. Оскільки він є студентом денної форми навчання та не має можливості самостійно працювати, щоб заробляти кошти на своє утримання, то потребує матеріальної підтримки батька, оскільки мати сплачує вартість його навчання за контрактом, проживання в гуртожитку в м. Києві, а також несе самостійно інші витрати, пов`язані із навчанням позивача. Отже, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на час навчання, тому що є працездатним та має постійне джерело доходу. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову та на час навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Від відповідача, [PERSON] , надійшли письмові пояснення, за якими останній частково визнаючи заявлені до нього позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на користь сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі саме 1/6 частки від усіх видів заробітку на період навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. При цьому зазначав, що він наразі сплачує також аліменти на утримання молодшої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, що з урахуванням часткового визнання ним позову сина складатиме загалом аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача. Також просив розподілити судові витрати по справі на обох батьків позивача в рівних частинах. Представник позивача, адвокат Краснопьорова О. С., надала суду письмову заяву, де зазначала, що сторона позивача не заперечує проти задоволення позову [PERSON] в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, починаючи з дня пред`явлення позову та на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення сином відповідача 23 років. Від представника позивача, адвоката Краснопьорової О. С., надійшло також письмове клопотання, де вона вказувала, що, враховуючи заявлені вимоги [PERSON] в частині витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. по даній справі, а також відсутності з боку [PERSON] клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами по справі, просила суд стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати [PERSON] на правову допомогу в сумі 5000 грн. Від позивача, [PERSON] , до суду надійшла заява, в якій він повністю підтримує заявлені позовні вимоги, які просить розглянути за його відсутності. Представник позивача, адвокат Краснопьорова О. С., надала суду заяву з проханням вирішити справу у її відсутність. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився також, від якого до суду надійшла заява з проханням вирішити справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим 28 жовтня 2004 року відділом РАЦС Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 836, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . За рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 листопада 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 18 серпня 2001 року, актовий запис № 595, було розірвано. Вказаним рішенням суду також було встановлено, що на підставі свідоцтва про народження, виданого 23 липня 2009 року Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 674, у подружжя [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась також донька, [PERSON] , яка наразі є малолітньою. На підставі довідки № 841 від 16 серпня 2021 року Національного медичного університету імені О. О. Богомольця вбачається, що [PERSON] навчається у такому начальному закладі на денній формі, будучи студентом 1 курсу стоматологічного факультету, з терміном закінчення навчання у 2026 року, на навчання якого витрати матері позивача, [PERSON] , підтверджуються договором від 19 серпня 2021 року, укладеним із Національним медичним університетом імені О. О. Богомольця, а також проведеною оплатою в сумі 42000 грн. за умовами вказаного договору. На підставі ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення [ADDRESS] (двадцяти трьох) років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд встановив на підставі вивчених доказів, що повнолітній [PERSON] є сином відповідача та продовжує навчання на денній формі навчання після досягнення ним повноліття у Національного медичного університету імені О. О. Богомольця на контактній основі, оплату якого здійснює мати позивача, який, у свою чергу, не має самостійного доходу, через що потребує матеріальної допомоги від свого батька на час такого навчання. В свою чергу відповідач, будучи працездатним, таку допомогу своєму синові надавати може, внаслідок чого [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання позивача на час його навчання. Враховуючи, що відповідач надав суду заяву про визнання заявлених до нього позовних вимог частково, в розмірі 1/6 частки від свого доходу на час навчання сина, [PERSON] , з чим погодилась сторона позивача, зважаючи на обов`язок відповідача утримувати також молодшу доньку, [PERSON] , [INFO] , то внаслідок вставлених судом обставин справи на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про можливість задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, який продовжує навчання, в розмірі саме 1/6 частки від усіх видів доходів щомісячно на час навчання [PERSON] . Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн., від сплати якого за законом позивача звільнено. Вирішуючи клопотання представника позивача щодо стягнення на користь [PERSON] з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу. Так витрати [PERSON] на правову допомогу в сумі 5000 гри. підтверджуються договором № 10 від 3 січня 2022 року про надання правової допомоги, вартість яких умовами договору складає 5000 грн., актом приймання-отримання адвокатських послуг позивачем від 1 лютого 2022 року, розрахунком вартості наданих послуг адвокатом Краснопьоровою О. С., а також обов`язком [PERSON] оплатити надані послуги впродовж 30 днів після набрання законної сили рішенням суду по даній справі (п. 4.3 Договору № 10). Суд вказує, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. При цьому суд зазначає, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється та розподіляється судом\~за умовами договору про надання правничої допомоги\~при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,\~як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті в майбутньому, тому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21. Таким чином на підставі переліченого суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, оскільки [PERSON] були заявлені вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки, зменшення розміру яких стороною позивача не було заявлено, внаслідок чого витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача частково, тобто в сумі 3333,33 грн. (1/6 : 1/4 х 5000 = 3333,33).

Outcome: partial