Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Луцької міської\~ради про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, згідно якого належний йому житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] , заповів їй. Вказує, що вона прийняла спадкове майно шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк приватному нотаріусу. Разом з тим, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Зазначає, що власником спірного житлового будинку була мати спадкодавця [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому, [PERSON] прийняв спадщину після її смерті шляхом спільного проживання у будинку, проте не оформив своїх спадкових прав. Після смерті останнього вона залишилась єдиним спадкоємцем, у зв`язку з чим, просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом після [PERSON] , а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями в [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, чинним законодавством встановлено два способи прийняття спадщини: шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини або факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст.\~1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 06.02.2021 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 10). Як слідує із заповіту від 02.02.2021 року, [PERSON] належний йому будинок та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] , а також все належне йому майно заповів [PERSON] (а.с. 14). В судовому засіданні представник позивача стверджувала, що спірний будинок померлий [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості щодо власника житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відсутні (а.с. 26). Також відсутня інвентаризаційна справа на вказане нерухоме майно в архіві КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», що підтверджується відповідним повідомленням (а.с 27). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ст. 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з урахуванням вищенаведеного, оскільки [PERSON] не надано належних та допустимих доказів щодо належності на праві власності будь-яким особам на спірний будинок, а тому, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed