Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

23 вересня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача - Першотравенського МЖКП з позовом про захист прав споживачів. 03 жовтня 2019 року позивач подав уточнену позовну заяву до відповідача про захист прав споживачів: визнання дій з надання комунальних послуг протиправними, визнання нарахованої заборгованості за комунальні послуги незаконною, зобов`язання здійснити перерахунок комунальних послуг - опалення, водопостачання і водовідведення, збір і вивіз ТПВ за період з липня 2014 року по червень 2019 року. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що відповідач звертався до суду з позовом до позивача про стягнення боргу за спожиті комунальні послуги, в якому вказував, що послуги були надані в повному обсязі та належної якості, скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг на адресу підприємства не надходило, однак в зв`язку з ненаданням належних послуг з центрального опалення (після втручання в систему теплопостачання 2007-2008 роках) він з сім`єю змушений був виїхати з квартири [ADDRESS] до іншого міста, намагання з його боку отримувати належної якості послуги з теплопостачання не привели до значних зрушень з цього питання, звертався до всіх можливих інстанцій, останнє звернення як до ПП "Комунальщик-1", так і до ПМЖКП датоване 07 грудня 2017 року, це говорить про те, що всі намагання отримати послуги в повному обсязі не дали бажаного результату і доказом є відповідь відповідача про те, що згідно чинного законодавства України, в між опалювальний період він самостійно повинен був підготувати систему опалення квартири, для отримання теплоносія в повному обсязі, а саме: провести заміну теплових систем. Послуга з теплопостачання не надається відповідачем у повному обсязі з 2008 року. Що ж стосується інших "спожитих" житлово-комунальних послуг, то зазначив, що він та його сім`я не проживають за даною адресою тривалий час, не користуються будь-якими послугами відповідача, не споживають їх, про що заявлялося відповідачу неодноразово, тому стверджувати про те, чи надаються послуги належної якості - не може, бо там не проживає. Враховуючи відсутність з вересня 2010 року його та його сім`ї за вказаною позивачем адресою, нараховані суми за послуги є необґрунтованими, а дії МЖКП в цій частині є незаконними. Просить суд визнати дії відповідача з надання комунальних послуг протиправними, визнати нараховану заборгованість за комунальні послуги незаконною, зобов`язати здійснити перерахунок комунальних послуг - опалення, водопостачання і водовідведення, збір і вивіз ТПВ за період з липня 2014 року по червень 2019 року, всі витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, однак зазначила, що позивач вже звертався з аналогічним позовом до суду ще у 2015 році, в задоволенні його позову було відмовлено, рішення суду першої інстанції залишене без змін апеляційним та Верховним Судом. Між сторонами встановлені фактичні цивільно-правові відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Позивачу надаються послуги централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення, послуги зі збору та вивезенню ТПВ. Послуги були надані в повному обсязі та належної якості, скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг не надходило. Позивач, як споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язаний оплачувати ці послуги, що він не робив, тому МЖКП змушене було звертатися з позовом про стягнення боргу до суду. Вимога про визнання дій МЖКП по наданню комунальних послуг протиправними незрозуміла, оскільки підприємство надає комунальні послуги згідно статуту підприємства та визначення Першотравенською міською радою ПМЖКП виконавцем всіх перелічених послуг. Тарифи та послуги встановлюються та затверджуються відповідно до чинного законодавства. Згідно п.1 ч.4 ст.8 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Визначення терміну "спільне майно багатоквартирного будинку" приведене у п.6 ст.1 ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" - це приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Ст.5 Закону визначає, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників, спільне майно не може бути поділене між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно ст.7 Закону співвласники зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, пртипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Управителем будинку, в якому розташована квартира позивача є ПП "Комунальщик-1". Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач звернувся з даним позовом до суду 23 вересня 2019 року, а просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок комунальних послуг - опалення, водопостачання і водовідведення, збір і вивіз ТПВ за період з липня 2014 року по червень 2019 року, тобто позовні вимоги заявлені з пропуском строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права за період з липня 2014 року по червень 2016 року, заяву про поновлення пропущеного строку позивачем подано не було, відповідач, в свою чергу, не заявляв про пропуск позивачем строку позовної давності в частині позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. В зв`язку з чим, суд розглядає справу стосовно всіх заявлених позивачем позовних вимог за період з липня 2014 року по червень 2019 року. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . В даному житловому приміщенні зареєстрований [PERSON] з 31 липня 1998 року, що підтверджується взаєморозрахунками по абоненту 13081. Надання комунальних послуг, а саме: послуг централізованого опалення, водопостачання, водовідведення та вивозу твердих побутових відходів за вищезазначеною адресою здійснюються відповідачем - Першотравенським міським житлово-комунальним підприємством. Прилади обліку наданих комунальних послух в квартирі [ADDRESS] відсутні. Дані факти встановлені рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1199/14-ц від 20 лютого 2017 року в цивільній справі за позовом Першотравенського МЖКП до [PERSON] про стягнення боргу за спожиті комунальні послуги та зустрічним позовом [PERSON] до Першотравенського МЖКП про захист прав споживачів. Вказаним рішенням суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року та постановою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в задоволенні аналогічних позовних вимог, але за інший період часу, [PERSON] було відмовлено. Копії вказаних рішень судів були долучені судом до матеріалів справи при вирішенні питання про відкриття провадження в даній справі. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1 та 2 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" та ст.67 ЖК України передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004р. №1875-VІ у сфері житлово-комунальних послуг відносини між їх учасниками здійснюються виключно на договірній основі. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтями 20, 21 цього Закону визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язками споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору; оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом; обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно з законодавством та умовами договору. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Пунктами 18,20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, щорозрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Нарахування плати за комунальні послуги, в даному випадку здійснювалися Першотравенським МЖКП у відповідності зі встановленими та затвердженими рішеннями Першотравенської міської ради та Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг тарифами. Надання комунальних послуг відповідачем здійснюється на підставі Статуту підприємства та визначення Першотравенською міською радою відповідача виконавцем всіх перелічених послуг. Суд не бере до уваги докази, на які посилається позивач, стосовно відсутності тепла в його квартирі, у зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що відповідач надавав неякісні послуги, чи взагалі їх не надавав у період з липня 2014 року по червень 2019 року. Також, суд не приймає до уваги твердження позивача відносно того, що він не повинен сплачувати за послуги, оскільки тривалий час не проживає в квартирі. Так, постановою Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року по справі за №6-1706 цс15 висловлено правову позицію та звернуто увагу на те, що відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг відповідачем. Тому, відповідач виконав зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а позивач зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Слід також звернути увагу на те, що згідно п.п. 3 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Відповідно до положень п.5 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Однак, позивач не скористався наданими йому правами та не подав до відповідача відповідну заяву про його відсутність у квартирі за вказаною адресою. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідача з відповідною заявою про його тимчасову відсутність за вказаною адресою, у зв`язку з чим підстав для несплати вартості послуг з водопостачання, водовідведення та вивіз твердих побутових відходів не виникало. Отже, обов`язок оплачувати фактично отримані послуги покладено на споживачів вимогами Закону, і судом не здобуто переконливих доказів відсутності цих послуг. Позивач, будучи наділений правом подання доказів, не подав належного та допустимого доказу, який би вказував на неякісне надання послуг відповідачем, не переконав суд у своїй правоті та не довів обставини, на які посилається в обґрунтування своїх позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про захист прав споживача, а в задоволенні позовних вимог ому відмовлено, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed