Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 21 лютого 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 100000 доларів США в позику строком до 01 червня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 21 лютого 2018 року. Крім того, 21 лютого 2018 року позивач надав відповідачу у позику 10000 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 05 березня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 21 лютого 2018 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 100000 доларів США та 10000 доларів США боргу, а також три проценти річних у сумі 5958 доларів 90 центів США та 668 доларів 22 центи США. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечує (а.с. 63). Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 100000 доларів США в позику строком до 01 червня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав позивачу боргову розписку від 21 лютого 2018 року (а.с. 22). Крім того, 21 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 доларів США в позику строком до 05 березня 2018 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав позивачу боргову розписку від 21 лютого 2018 року (а.с. 23). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договорів позики від 21 лютого 2018 року відповідач має повернути позивачу 100000 доларів США до 01 червня 2018 року та 10000 доларів США до 05 березня 2018 року. У розписках зобов`язання визначено у доларах США. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 110000 доларів США боргу. Позивач також просить стягнути з відповідача три проценти річних з прострочених сум. Зокрема, за розпискою на 100000 доларів США за період з 02 червня 2018 року по 27 травня 2020 року три проценти річних в сумі 5958 доларів 90 центів США, а за розпискою на 10000 доларів США за період з 06 березня 2018 року по 27 травня 2020 року в розмірі 668 доларів 22 центи США. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми трьох процентів річних по договорам позики наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 18-19). Таким чином, стягненню з відповідача підлягають нараховані три проценти річних у сумі 6627 доларів 12 центів США (5958,90 + 668,22 = 6627,12). З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 10510 гривень.

Outcome: approved