Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

30.12.2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, місце проживання неповнолітніх дітей визначити з нею, прізвище залишити без змін. Свої вимоги мотивувала тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. З серпня 2021 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Вказала, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. 04.01.2022 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторони у підготовче судове засідання не прибули, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності; у письмовій заяві позивач позовні вимоги підтримала повністю, які просила задовольнити, судові витрати просила покласти на неї; відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 17 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Вірлянської сільської ради Баранівського району Житомирської області, актовий запис № 9, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.9/. Дошлюбне прізвище позивача " [PERSON] ". Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] / а.с.5,6/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання дітей суд визначає з матір`ю, проти чого заперечень не поступило. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Взявши до уваги клопотання позивача, суд не вирішує питання про стягнення та повернення судових витрат у справі.

Outcome: approved