Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] 28.12.2021 звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Обгрунтовує позовні вимоги наступним. Вона з відповідачем зареєструвала шлюб 11.11.2017 у Жовківському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області. Від подружнього життя у неї з відповідачем народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вона та відповідач проживають окремо. Стверджує, що діти проживають разом із нею та повністю перебувають на їх утриманні. Відповідач коштів на утримання сім`ї не надає з того часу, відколи залишив сім`ю, а саме з серпня 2021 року. Життям дітей не цікавиться. Місце праці відповідача їй не відоме, однак їй відомо, що він отримує пенсію по інвалідності. Розмір такої пенсії їй невідомий. Вона не працює, оскільки доглядає дітей. Їй матеріально допомагають родичі. Старший син відвідує дитячий дошкільний заклад. Вказує, що також на її утриманні перебуває дочка від попереднього шлюбу - [PERSON] . Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на двох синів в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу) щомісячно та просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання 01.02.2022 не прибула. Подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання 01.02.2022 не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких клопотань, відзиву на позовну заяву не подав. Про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на дотримання судом вимог норм ст. 223 ЦПК України, ст. 240 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без відповідача, який не з`явився у судове засідання без повідомлення поважних причин неявки, оскільки підстави для відкладення судового засідання чи оголошення перерви відсутні. Із врахуванням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 11.11.2017 у Жовківському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області (актовий запис № 184), що стверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 11.11.2017 Жовківським РВ ДРАЦСГТУЮ у Львівській області в матеріалах справи. У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей, а саме син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Із копії довідки № 884від 02.1.2021, виданої виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що неповнолітні діти знаходяться повністю на утриманні матері. Чоловік [PERSON] , 1990 р.н., не приймає жодної участі у вихованні дітей [PERSON] , 2018 р.н., та [PERSON] , 2020 р.н. Таким чином, судом встановлено, що сини фактично проживають з позивачкою та перебувають на утриманні матері. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, вимоги статті 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок батьків щодо утримання дітей, роз`яснення, які містяться у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, беручи до уваги насамперед інтереси дітей та зважаючи також на подані позивачкою в обгрунтування розміру суми аліментів докази, відсутність серед таких доказів доходу відповідача та спроможності останнім сплачувати аліменти на синів в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, на думку суду, мають забезпечувати гармонійний розвиток двох дітей зі сторони їх батька, враховуючи потреби дітей. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи із норми частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 28.12.2021, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 1). Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] .

Outcome: partial