Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №6162 про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченим процентами і комісією в розмірі 7752,00 грн. та 50 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Стягнути з відповідача на його користь понесенні судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31 серпня 2018 року невстановлена особа, діючи від його імені уклала кредитний договір №1-20180831-51260 з ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес капітал» на суму 3000,00 грн. Про існування зазначеного кредитного договору та про ще цілий ряд оформлених шахрайським шляхом кредитних договорів він дізнався коли на його телефон почали телефонувати різні фінансові установи з вимогою повернути кредитні кошти. З цього приводу він звернувся до органів Національної поліції України, та по його заяві досудове розслідування триває. 17 червня 2021 року ним отримано лист від Новокаховського ВДВС з постановою про відкриття виконавчого провадження від 09 червня 2021 року. Того ж дня він отримав копію матеріалів виконавчого провадження та ознайомився з спірним виконавчим написом. В рамках зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 09 червня 2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме на його картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» Проте він не погоджується із вимогами кредитодавця щодо стягнення з нього заборгованості за вищезазначеним виконавчим написом, оскільки не вважає таку заборгованість безспірною, так як він взагалі не укладав будь-яких кредитних договорів протягом 2018 року, а особа, яка від його імені уклала кредитні угоди і користувалась отриманими кредитними коштами встановлюється органами досудового розслідування і кримінальне провадження, порушене за його заявою наразі триває. У зв`язку з чим просить суд визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На підставі ухвали суду від 23 листопада 2021 року та у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 04 січня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача відповідно до якої він визнав позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №6162 від 08 лютого 2021 року таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового у розмірі 454,00 грн. Разом з цим, представник відповідача подав до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, запропонувавши позивачу у строк до 20 січня 2022 року сплатити кошти у розмірі 1944,36 грн. на рахунок відповідача тоді частина заборгованості у розмірі 8857,64 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором №1-20180831-51260 від 31 серпня 2018 року та виконавчим написом №6162 вважатиметься такою, яка погашена у повному обсязі. Представники третіх осіб у встановлений п`ятнадцятиденний строк пояснення щодо позову не подали, тому суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та не проводячи судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі №6162, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені у строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу №250121 ФК від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №25/01/21 від 25 січня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес капітал» на підставі Договору факторингу №28022019 від 28 лютого 2019 року відступлено право вимоги за Кредитним договором №1-2018031-51260 від 31 серпня 2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес капітал» та [PERSON] за період з 27 лютого 2019 року по 08 лютого 2021 року у розмірі: 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7752,00 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 10802,00 грн. 09 червня 2021 року постановою державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження про примусове виконання зазначеного виконавчого напису. 09 червня 2021 року в рамках зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника, а саме позивача [PERSON] 24 жовтня 2019 року за заявою [PERSON] , внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019230190002154, відповідно до якої 18 вересня 2019 року невстановлена особа, шляхом обману в м. Каховка оформила кредит в Альфабанку на суму 26 000 грн. на його ім`я, чим завдала йому матеріальні збитки. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). На виконання ухвали суду від 06 серпня 2021 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем не надано суду належним чином завіреної копії документів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у зв`язку з неподанням учасником справи з неповажних причин та без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правовій позиції Верховного Суду України викладеної у Постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, який враховується судом відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що представник відповідача визнав заявлені проти ТОВ «Фінпром маркет» позовні вимоги, крім того не надав до суду доказів існування заборгованості боржника [PERSON] перед стягувачем ТОВ «Фінпром маркет» та доказів переходу права вимоги до зазначеного відповідача, тому за наявністю спору між сторонами про існування та розмір заборгованості зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, про який позивач заявляє у своїй позовній заяві, суд визнає, що спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим визнає його таким, що не підлягає виконанню, задовольнивши позовну заяву у повному обсязі. Разом з цим, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України, таке врегулювання проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті, проте інформація про таку згоду позивача в матеріалах справи відсутня. На підставі викладеного,

Outcome: approved