Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Адвокат Шепель М.В. в інтересах [PERSON] звернулась до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог адвокат Шепель М.В. посилалася на те, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Щастинського нотаріального округу Луганської області Галкіним С.А. належить житловий будинок [ADDRESS] . Під час укладення договору у вказаному будинку була зареєстрована колишня власниця будинку, а саме [PERSON] . Покупцю за договором було відомо про вказану обставину, але між сторонами було погоджено те, що продавець після підписання Договору, не пізніше 30 червня 2021 року, забов`язаний зняти себе з реєстрації у добровільному порядку. Продавець у вказаному порядку звільнив проданий будинок від речей домашнього вжитку, передав позивачу ключі від будинку, тобто здійснив всі дії, необхідні для фактичної передачі майна Покупцю. Після чого позивач переїхав до придбаного будинку для постійного проживання. 18.08.2021 року позивач звернувся до Щастинської міської військово-цивільної адміністрації Луганської області для отримання довідки про склад сім`ї, щоб переоформити особові рахунки по сплаті за комунальні послуги на своє ім`я, де йому повідомили та надали довідку про те, що станом на 25.08.2021 року за даною адресою зареєстрований попередній власник житлового будинку. Факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] можуть підтвердити свідки: 1. [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ; 2. [PERSON] , [INFO] , який мешкає: [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позивач, як власник житла вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, несе зайві витрати, позивач позбавлений права на оформлення субсидій на сплату житлових послуг тощо. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відзивів не подавала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідачки за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.06.2021 року,зареєстрованого в реєстрі за № 548, посвідченого приватним нотаріусом Щастинського районного нотаріального округу нотаріальної контори Галкіним С.А., [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] , що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №271814308 від 25.08.2021 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 263304116 від 25.06.2021 року. В зазначеному будинку зареєстровані: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою: № 275 від 25.08.2021 року, видана головним спеціалістом відділу СЗН Щастинської міської ВЦА Тріщенко О.П., однак відповідачка фактично там не проживає з 2014 року, також факт не проживання [PERSON] за місцем реєстрації з середини 2014 року підтверджується поясненнями сусідів: [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права користування житловим приміщенням. Стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК Української РСР, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», коли особа була відсутня понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на жилу площу. Відповідачка за місцем своєї реєстрації не проживає, будинком не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на її утримання не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого суд приходить до висновку про необхідність визнання відповідачки такою, що втратила право користування вищевказаним житловим будинком. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позивач, звертаючись до суду з позовом, не заявляв вимог про стягнення з відповідачки на його користь судового збору, а тому вважає судові витрати залишити за рахунок позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved