Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

17.12.2021р. представник позивача Мороко С.О. звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 листопада 2021 року позивач отримала постанову старшого державного виконавця Шосткинський відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження № 67185170 з примусового виконання виконавчого напису № 5751, вчиненого 29.07.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») в безспірному порядку заборгованості в сумі 4 735 грн 13 коп. Вважаючи, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, представник позивача просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Відповідач надав заяву, в якій позовні вимоги визнав. Від третьої особи будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відсутні. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Судом встановлено, що 29.07.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено оскаржуваний виконавчий напис № 5751 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в безспірному порядку заборгованості за кредитним договором №101/6541CLPS3 від 04.09.2012р. в сумі 4 735 грн 13 коп. /а.с.9/. 20 жовтня 2021 року постановою старшого державного виконавця Шосткинського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Науменко В.О. на підставі виконавчого напису № 5751, виданого 29.07.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., відкрито виконавче провадження № 67185170 /а.с. 8/. Надаючи правову оцінку вимогам позову, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п.п.1.2, 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі Перелік). Відповідно до Переліку № 1172 документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Представник позивача у позові стверджує, що позивач не отримувала жодних листів з вимогою про усунення порушення зобов`язання та, в порушення вимог закону, відповідач не надав нотаріусу оригіналу кредитного договору, а отже нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Більш того, позивачка взагалі заперечує факт існування у ней боргових зобов`язань перед відповідачем. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході розгляду справи доказів, що свідчать про безспірність заборгованості боржника суду не надано. Також суду не надано доказів дотримання положень Переліку № 1172 щодо вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди (кредитного договору). Крім того, не надано підтвердження направлення позивачу повідомлення про наявність заборгованості та необхідність її погашення, що виключає вчинення виконавчого напису, про що зазначає Верховний Суд у п. 55 своєї постанови від 10.11.2021р. у справі №758/14854/20. Натомість відповідач, надавши письмову заяву, заявив про визнання ним позову, що в даному випадку не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, а тому суд приймає визнання позову відповідачем. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи при звернення до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір в розмірі 908 грн та судовий збір в розмірі 454 грн за подання заяви про забезпечення позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 454 грн 00 коп. понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору за позовну заяву та 227 грн 00 коп. сплаченого судового збору за заяву про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved