Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

До Голованівського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивачу [PERSON] належить 1/2 частка житлового будинку, який розташований за адресою [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія НАТ 166241 від 05.04.2016 року . Відповідач [PERSON] не проживає в даному домоволодінні близько 10 років, про що депутатом Голованівської селищної ради в присутності двох свідків складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання на факт проживання осіб в житловому будинку. При обстеженні місця проживання громадянина [PERSON] було встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак за даною адресою не проживає на протязі 10 років. Перешкод в користуванні житловим будинком ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Як зазначає позивач, з 2011 року з відповідачкою [PERSON] не спілкується, її місце перебування йому не відомо, зв`язків не підтримують. Позивач не звертався до відповідача з вимогою про добровільне її зняття з реєстрації у вказаному будинку, оскільки вони не спілкується та не підтримує з нею ніяких відносин протягом 10 років . Реєстрація місця проживання відповідача порушує право позивач на вільне володіння, користування і розпорядження приватною власністю, тому він змушений звертатись до суду з даним позовом. Просив визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме : будинком за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2021 року відкрито провадження по даній справі з призначенням справи до судового засідання на 21.01.2022 року, яке було відкладено до 31.01.2022 року . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до початку судового розгляду через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату розгляду справи повідомлялась належним чином. Виклик відповідачки двічі було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме : Голованівського районного суду з опублікуванням оголошення про виклик, тобто відповідач вважається повідомленим про дату час і місце розгляду справи відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних причин, позивач надав суду необхідні докази для вирішення справи по суті та згодний на заочний розгляд справи, суд вважає за доцільне провести розгляд справи в заочному порядку відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступного . Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником Ѕ частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, серія НАТ 166241 від 05.04.2016 року ( а-с. -5). Згідно довідки про склад сім`ї виданої ЦНАП Голованівської селищної ради від 24 листопада 2021 року № 1773 в даному домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано дві особи : власник, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 06.05.2008 року та дружина власника- [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 06.05.2008 року.( а.с.-16). Факт непроживання відповідача, [PERSON] в даному домоволодінні близько 10 років, підтверджується актом обстеження про що депутатом Голованівської селищної ради Сторожуком В.О. в присутності двох свідків складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання на факт проживання осіб в житловому будинку, та встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак за даною адресою не проживає ( а.с.- 13-15). Позивач позбавлений вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, оскільки в будинку зареєстрована відповідачка. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб`єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю. Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім`ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім`ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім`ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім`ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] набула права користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS] , однак не проживає в зазначеному будинку та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має та не з`являється у вказаному будинку понад 10 років . За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такиою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме по [ADDRESS] . При цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Визнання судом особи такою, що втратила користування житловим приміщенням відповідно до статті 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є підставою для зняття особи з реєстрації відповідним органом, що уповноважений здійснювати реєстрацію місця проживання громадян. Викладене підтверджується матеріалами справи. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved