Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до Богуславського районного суду Київської області із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням та придбанням ліків та медичних препаратів, відшкодування шкоди, завданої тимчасовою втратою працездатності, моральної шкоди та судових витрат по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2018 року у м. Богуслав Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не впорався із керуванням та допустив зіткнення з деревом. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ 2101» [PERSON] , [INFO] отримав тілесні ушкодження, а посажири [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від отриманих травм померли на місці пригоди. За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12018110000000534. Вироком Богуславського районного суду Київської області від 24 квітня 2020 року по справі № 358/1929/18 доведено вину водія [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 29/Е, проведеного в рамках кримінального провадження № 12018110000000534 від 17.09.2018 року, позивач отримав ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа, а також компресійний уламковий перелом 3-го поперекового хребця. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в період з 17.09.2018 року по 08.10.2018 року, що підтверджується виписками з медичних карт стаціонарного хворого № 3866 та № 62526/104730 та довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньому-транспортній пригоді, що видані КЗКОР «Київська обласна клінічна лікарня» та КНП «Богуславська районна центральна лікарня». Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС», поліс № АМ 7104165. На лікування ним було затрачено 10 577грн., шкода, завдана тимчасовою втратою працездатності становить 2 854,30грн., моральна шкоди становить 670,56грн., однак до цього часу страхова компанія не відшкодувала йому зазначені витрати. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 08.04.2021року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 68-69). 05.05.2021 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому той заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що позивачем не було надано страхувальнику в особі відповідача рішення, що набрало законної сили у кримінальній справі щодо зазначеного ДТП, тобто відповідач не відмовляв позивачу у виплаті страхового відшкодування, а лише призупинив строк здійснення виплати страхового відшкодування. Крім того зазначає, що відповідно до змісту вироку у вказаній кримінальній справі позивач у судовому засіданні зазначив, що претензій до обвинуваченого [PERSON] не має, а тому у відповідача відсутнє зобов`язання щодо відшкодування позивачу шкоди. Також вказав, що заявлені позивачем витрати на ліки на суму 1781,18грн. не є обґрунтованими, оскільки відсутні в призначенні лікаря, шкода, пов`язана з втратою тимчасової непрацездатності становить 2 730грн., оскільки строк лікування 22 дні, а не 23, як зазначено позивачем, розмір моральної шкоди становить 595,72грн. (а.с. 79-87). Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 02.08.2021 року дану справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 99-100). Ухвалою Святощинського районного суду м. Києва від 26.08.2021 року було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 109-110). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи 17.09.2018року у м. Богуслав Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не впорався із керуванням та допустив зіткнення з деревом. Внаслідок ДТП пасажири автомобіля «ВАЗ 2101» [PERSON] , [INFO] отримав тілесні ушкодження, а [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від отриманих травм померли на місці пригоди. За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12018110000000534. Вироком Богуславського районного суду Київської області від 24 квітня 2020 року по справі № 358/1929/18 доведено вину водія [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 29/Е, проведеної в рамках кримінального провадження № 12018110000000534 від 17.09.2018 року, позивач отримав ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа (а.с. 13-18). Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 2101», д.н.з. [NUMBER] на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СГ «ТАС», поліс № АМ 7104165 (а.с. 19). 03.05.2019 року представник позивача звернувся до відповідача із повідомленням про ДТП (а.с. 23) та завою про виплату страхового відшкодування (а.с. 24), однак, не дивлячись на направленння необхідних документів, в тому числі і вироку Богуславського районного суду Київської області від 24.04.2020р. страхове відшкодування не було виплачено. Посилання представника відповідача на те, що відсутність у позивача претензій до винуватця, як це вбачається з вироку суду, свідчить про відсутність підстав покладати такий обовязок замість винуватця на страховика не узгоджується з нормами чинного законодавства, виходячи з наступного. Загальні підстави відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України. У відповідності до ч. 1 даної статті майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП, внаслідок якої позивачу було завдано шкоди, встановлена вироком Богуславського районного суду Київської області від 24.04.2020р., а відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Таким чином, 17.09.2018р. з вини [PERSON] сталася ДТП, внаслідок якої завдано шкоди здоров`ю позивача [PERSON] , між його діями та спричиненням шкоди є причинний зв`язок, ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» взяла на себе обов`язок при настанні страхового випадку відповідно до встановленого ліміту відповідальності, відшкодувати у встановленому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну та моральну шкоду третім особам, а тому повинна виконати взяте на себе зобов`язання. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно вимог п.п. 24.1, 24.2, 24.3 ст. 24 Закону в зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. За ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявник (за наявності). Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його (ч. 2 ст. 36 вищевказаного Закону). Згідно вимог п. 37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 17.09.2018 року по 08.10.2018 року, що підтверджується виписками з медичних карт стаціонарного хворого № 3866 та № 62526/104730 та довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньому-транспортній пригоді, що видані КЗКОР «Київська обласна клінічна лікарня» та КНП «Богуславська районна центральна лікарня», що становить 22 дні (а.с. 33-35). Таким чином, відповідно до ст. 25 Закону України "Про «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з нього на користь позивача підлягає стягненню не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності у вигляді допомогі у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством, що становить 2730грн. (3723грн. (мінімальна заробітна плата):30х22дні). Матеріалами справи підтверджено понесені позивачем витрати на придбання медичних препаратів, які були йому призначені на суму 9 184,25 грн. (а.с. 27-32), що підлягають стягненню на його користь із відповідача. В іншій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки дані витрати не зазначені у призначенні лікаря, тобто не підтверджені документально закладом охорони здоров'я. Також, згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в"пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення моральна шкода у розмірі 5 % від суми страхового відшкодування, тобто (11914,25 х 0,05) = 595,72 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial