Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

1.Стислий виклад позиції заявника, заінтересованої особи. [PERSON] , заінтересована особа: Більшівцівська селищна рада звернулася з заявою в Галицький районний суд Івано-Франківської області та просить визнати [PERSON] , [INFO] недієздатним та встановити опіку над ним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є її братом. Брат є інвалідом з дитинства другої групи, постійно перебуває на обліку у лікаря психіатра, постійно проходить курси лікування, потребує стороннього догляду так як відстає у психічному розвитку. В судове засідання заявниця не з`явилася. Такою скеровано заяву про розгляд справи у його відсутності. В судове засідання заінтересована особа: Більшівцівська селищна рада представника не скерував. Представницею ради Цимбалістою О.В. подано заяву про розгляд справи у відсутності представника та про визнання заявлених вимог. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Підстави визнання доказів недопустимими. [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, інвалідність встановлена довічно, [PERSON] (сестра) здійснює за [PERSON] догляд (а.с.11-13). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 294/2021 від 06 грудня 2021 року, [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - важкою розумовою відсталістю, згідно МКХ-10, F72. Внаслідок зазначеного розладу [PERSON] не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними(а.с.37-40). 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями частини 1 статті 16 ЦК України та частини 1статті 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з пункту 1 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Згідно частини 1 статті 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Частиною 3 статті 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як визначено в статті 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частини 1 статті 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Частиною 1 статті 41 ЦК України передбачено, що над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до частини 1 статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України). Зі змісту статті 63 ЦК України встановлено, що опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно з частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - важкою розумовою відсталістю, згідно МКХ-10, F72, в наслідок зазначеного розладу [PERSON] не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Суд також вважає за необхідне зазначити, що згідно з частини 6, 7 статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Outcome: approved