Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.10.2006 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11064200000, за умовами якого було надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 96 000,00 доларів США з відсотковою ставкою 11, 8% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним Кредитним договором був укладений Договір Іпотеки від 25.10.2006, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Дробахою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 1323, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: цілий житловий будинок з господарською спорудою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0520688906:04:002:0296. 25.10.2006 було накладено заборону (реєстраційний номер обтяження: 3946894 та 3947078) на вказане нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарською спорудою та земельну ділянку. 12.12.2011 між AT «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були укладені Договір факторингу № 1 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., згідно яких право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «Кей-Колект». Згідно Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку від 04.10.2006 на момент укладення Договору Іпотеки в житловому будинку з господарською спорудою по [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно Відомостей щодо зареєстрованих осіб від 13.05.2021, у вказаному в житловому будинку зареєстровано вісім осіб, а саме відповідачі по справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були зареєстровані у вищезазначеному житловому будинку після 25.10.2006, тобто вже після укладення договору Іпотеки. В п. 2.4.6. Договору Іпотеки від 25.10.2006, [PERSON] як іпотекодавець зобов`язався не надавати дозвіл на реєстрацію в предметі іпотеки фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя. Ні АКІБ «УкрСиббанк», ні ТОВ «Кей-Колект» не надавали згоди на реєстрацію будь-кого в іпотечному майні. Позивач зазначає, що реєструючи неповнолітніх осіб у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, іпотекодавець спричинив обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя. Вказує, що жодна з зареєстрованих осіб не має достатніх правових підстав для реєстрації в вищезазначеному житловому будинку, жодних договорів про надання в користування цього майна із ТОВ «Кей-Колект» не укладалось. За вказаних обставин позивач просить суд визнати протиправними дії [PERSON] при поданні заяви на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, а саме в житловому будинку з господарською спорудою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та відновити становище, яке існувало до порушення, скасувати реєстрацію відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки (а.с. 2 - 5). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Також даною ухвалою суду при відкритті провадження залучено до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Якушинецьку сільську раду та Службу у справах дітей Якушинецької сільської ради, зобов`язано Службу у справах дітей Якушинецької сільської ради як орган опіки та піклування Якушинецької об`єднаної територіальної громади, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору (а.с. 57 - 58). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.11.2021 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 123). Представник позивача [PERSON] в судове засідання з розгляду справи пр суті не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явилися повторно з невідомих суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи без їхньої участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачами до суду не подано. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Якушинецької сільської ради та Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради, в підготовче засідання також не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно копії довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданої виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради №3023 від 04.10.2006, видану [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - з 16.12.2003, [PERSON] - з 05.11.2004 та [PERSON] - з 30.10.2004 (а.с. 10). Відповідно до копії довідки Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 10-02/718 від 13.05.2021, повідомлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тобто відповідачі за даним позовом (а.с. 11). 25.10.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11064200000, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 96 000,00 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11, 8% річних (а.с. 12 - 15). З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, 25.10.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Дробахою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 1323, предметом якого є цілий житловий будинок з господарською спорудою та земельна ділянка площею 0,0741 га, кадастровий номер 0520688906:04:002:0296, що знаходяться в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, які належать іпотекодавцю [PERSON] (а.с. 16 - 18). Умовами пункту 2.4.6 вказаного договору іпотеки визначено обов`язок іпотекодавця не реєструвати в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя. 12.12.2011 року між ПAT «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були укладені Договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, 12.12.2011 за реєстровим №5207-5208, згідно з якими право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «Кей-Колект» (а.с. 19 - 25). Відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.06.2021 вбачається, що 25.10.2006 на цілий житловий будинок з господарською спорудою та земельну ділянку площею 0,0741 га, кадастровий номер 0520688906:04:002:0296, що знаходяться в с. Зарванці Вінницького району Вінницької області, накладено заборону на нерухоме майно на підставі іпотечного договору №1323 від 25.10.2006 та 10.12.2012 внесено запис про те, що вказане майно є предметом іпотеки, іпотекодавцем є [PERSON] , іпотекодерджателем - ТОВ «Кей-Колект» (а.с. 43). Згідно з листом ТОВ «Кей-Колект», на підставі Договору про надання споживчого кредиту №11064200000 від 25.10.2006 станом на 24.06.2021 за [PERSON] обліковується кредитна заборгованістьв сумі 112 112,11 доларів США, що станом на 24.06.2021 складає 3 057 712, 05 грн., з яких 70 681, 38 доларів США заборгованість по основній сумі кредиту, заборгованість по процентах (а.с. 44). Відповідно до листа Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради від 16.12.2021, наданого на виконання ухвали суду від 09.11.2021, Служба у справах дітей надати суду об`єктивний письмовий висновок щодо розв`язання спору не може, в результаті обстеження за адресою: [ADDRESS] було виявлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (за інформацією родичів та сусідів) протягом останніх двох років проживають за кордоном, тому отримати інформацію від них по суті справи неможливо. Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Позивачем заявлено вимоги про визнання протиправними дій [PERSON] при поданні заяви на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки, та відновити становище, яке існувало до порушення, скасувати реєстрацію місця проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у нерухомому майні, яке є предметом іпотеки. Будь-яких доказів щодо обставин здійснення реєстрації місця проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , правових підстав та вчинення таких дій за заявою відповідача [PERSON] суду не надано, за таких обставин підстав для визнання його дій протиправними суду не доведено. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Ч. 1 ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Згідно ч. 2 ст. 10 цього Закону, іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч. 3 ст. 33 цього Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Такі ж права іпотекодержателя встановлені п.п. 2.1.1, 2.1.2 Договору іпотеки. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не зазначив, яким чином реєстрація відповідачів в іпотечному майні порушує права чи інтереси ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в частині існуючих прав в разі порушення Договору іпотеки, чи здійснював позивач такі права, зокрема щодо звернення до суду чи нотаріуса з приводу звернення стягнення на іпотечне майно. Також відсутні докази про наявність рішення суду або виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, чи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності з положеннями ст.ст. 36 - 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом (ч. 3 ст. 109 ЖК України). Таким чином, посилання позивача на те, що факт реєстрації відповідачів у іпотечному майні без дозволу іпотекодержателя є доказом можливого порушення права іпотекодержателя, який має право на реалізацію предмета іпотеки в майбутньому, є безпідставними, оскільки судовому захисту підлягають наявні порушені права, а не можливе порушення майнових прав позивача у майбутньому. Крім цього, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання могло бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.03.2021 у справі№ 161/7351/19. При цьому, згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який є чинним з 01.12.2021, декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила. П. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом. Зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, жодної з передбачених чинним законом вимог, які можуть бути підставою для внесення змін до щодо реєстрації місця проживання фізичної особи в судовому порядку, а саме: 1) про позбавлення права власності на житло, 2) про позбавлення права користування житлом, 3) про виселення, 4) про визнання особи безвісно відсутньою 5) про оголошення її померлою, позивачем не заявлено. Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд зауважує, що обраний засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Щодо позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] , [PERSON] суд зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно копії довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданої виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради №3023 від 04.10.2006, [PERSON] та [PERSON] станом на 04.10.2006 були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Тобто реєстрація відповідачів [PERSON] та [PERSON] була здійснена до укладення договору іпотеки. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] не є належними відповідачами за вимогами ТОВ «Кей-Колект», і як наслідок у задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити із зазначеної підстави, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивачем не доведено вчинення дій щодо подання заяви на реєстрацію відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] саме позивачем [PERSON] , при цьому позивач обрав неефективний спосіб захисту своїх прав, який в практичному застосуванні не зможе призвести до відновлення його прав в передбачений законом спосіб, а вказані позовні вимоги безпідставно заявлено до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які не є належними відповідачами за заявленими вимогами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України,витрати зі сплати судового збору з відповідачів стягненню не підлягають. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed