Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Описова частина 30.07.2021 ФГ "Віктор Д" звернулося до суду із позовом, у якому просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди ФГ "Віктор Д" у здійсненні права користування земельною ділянкою згідно договору оренди землі від 02.12.2010 (очевидна описка в даті договору), укладеного між Фермерським господарством "Віктор Д" та [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування позову ФГ «Віктор Д» вказало, що 20.12.2010 р. між ФГ «Віктор Д» (Орендар) та [PERSON] (Орендодавець) укладено договір оренди землі на строк 49 років. Об`єктом оренди є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Скраглівецької сільської ради Бердичівського району загальною площею 2,4927 га, що належить Орендодавцю згідно Державного акта серії ЯГ №795426, зареєстрованого 07.06.2007 р. за №010720400025. Вказаний Договір оренди землі зареєстрований у Бердичівському районному відділі Житомирської регіональної філії «Центру ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.12.2010 р. за №041022600049. [PERSON] перешкоджає позивачеві користуватися земельною ділянкою на підставі укладеного договору оренди землі уже два роки, не даючи обробляти земельну ділянку, тому є реальна загроза продовження порушення права користування землею. Відзив на позовну заяву не надходив, позовні вимоги відповідач у судовому засіданні не визнав, вважаючи відсутність права у ФГ "Віктор Д" обробляти спірку земельну ділянку. Заяви, клопотання , інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 30.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження. Ухвалою від 15.11.2021 підготовче провадження закрито, у Бердичівському РВП витребувано матеріали кримінального провадження №12020065050000029. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Григоришин О.М. просив задовольнити позов із підстав, наведених у позовній заяві, доповнив, що ФГ «Віктор-Д» обробляло цю земельну ділянку тривалий час, проте в 2020 та 2021 роках [PERSON] став перешкоджати цьому, не давши у 2020 році зібрати врожай, а у 2021 році не допустивши до земельної ділянки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнав позов, пояснив, що між ним та [PERSON] , яка є його родичкою було укладено договір оренди 21.11.2014 спірної земельної, а в подальшому, у 2017 році [PERSON] , подарувала йому цю земельну ділянку. [PERSON] , яка є директором ФГ «Віктор Д» здійснила рейдерське захоплення його ділянки та протиправно її обробляла. У 2020 році він їй перешкоджав зібрати врожай зі спірної земельної ділянки, проте врожай працівниками поліції був переданий [PERSON] . У 2021 році свою земельну ділянку він обробляв самостійно. [PERSON] не підписувала договору оренди із ФГ «Віктор Д». У державному реєстрі відсутнє зареєстроване право оренди спірної земельної ділянки ФГ «Віктор Д». Орендна плата ФГ «Віктор Д» ніколи не платилася ні [PERSON] , ні йому. Представник відповідача адвокат Бреднєв О.О. просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відсутні підстави вважати, що між [PERSON] та ФГ «Віктор Д» був укладений договір оренди. Калинівська при її допиті у кримінальному провадженні заперечила факту підписання нею договору оренди земельної ділянки. Крім того, реєстрація договору не була проведена. 2. Мотивувальна частина Релевантні норми права, які застосовані судом За положеннями статті 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов) (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. «б» ч. З ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України ''Про оренду землі'', тощо. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 1 ст. 14 Закону України ''Про оренду землі'' в редакції станом на 20.12.2010 передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Згідно п. 5 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі', затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року (далі - Порядок) для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди у трьох примірниках; план (схему) земельної ділянки, яка подається в оренду (у трьох примірниках); рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності; результати конкурсу чи аукціону - у разі набуття права на оренду земельної ділянки на конкурсних засадах; копію державного акту на право власності на землю, що перебуває у власності фізичної або юридичної осіб. Пунктом 16 Порядку визначено, що один зареєстрований примірник договору оренди зберігається у реєстраційній справі, яка передається до архіву державного органу земельних ресурсів, другий передається орендарю, а третій - орендодавцю. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Фактичні обставини, встановлені судом, аналіз доводів сторін, висновки суду Відповідач підтвердив факт, що він перешкоджав ФГ «Віктор Д» збирати врожай із належної йому земельної ділянки кадастровий номер 1820886000:05:000:0302 у 2020 році, та у 2021 році він обробляв спірну земельну ділянку. Тобто, той факт, що у 2020 році зі сторони [PERSON] чинилися перешкоди ФГ " [PERSON] " у зборі врожаю на земельній ділянці та, що ФГ «Віктор Д» із 2021 року за перешкод відповідача не обробляє спірну земельну ділянку, суд вважає доведеним у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до договору оренди від 20.12.2010, укладеного між між ФГ «Віктор Д» (Орендар) та [PERSON] (Орендодавець) орендодавець передала орендарю строком на 49 років земельну ділянку загальною площею 2,4927 га, що належить Орендодавцю згідно Державного акта серії ЯГ №795426, зареєстрованого 07.06.2007 р. за №010720400025. У договорі оренди землі наявна відмітка про реєстрацію цього договору у центрі Державного земельного кадастру, запис від 27.12.2010 №041022600049 (а.с. 9-13 ). Відповідно до книги реєстрації договорів оренди землі, який наявний у матеріалах кримінального провадження №12020065050000029 (а.с. 206-230 ), які оглянуті в судовому засіданні, оренда земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки 1820886000:05:000:0302, зареєстрована 27.12.2010 №041022600049 ( № 493). Орендарем значиться є ПП «Кароля», орендодавцем - [PERSON] . Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 21.11.2014 [PERSON] передала в оренду [PERSON] строком на 15 років земельну ділянку площею 2,4927 га, що належить Орендодавцю згідно Державного акта серії ЯГ №795426, кадастровий номер земельної ділянки 1820886000:05:000:0302 ( а.с. 38 -42). Право оренди земельної ділянки 1820886000:05:000:0302 згідно договору від 21.11.2014 було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , відповідно до рішення державного реєстратора Ніколайчук О.М. від 17.12.2014, індексний номер 18094206 (а.с. 48). Відповідно до угоди про дострокове розірвання договору оренди землі від 14.02.2017, укладеної між [PERSON] та [PERSON] сторони достроково розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1820886000:05:000:0302 від 15.12.2014 (а.с. 47). Реєстрацію договору оренди від 21.11.2014 припинено 27.02.2017, що вбачається із витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 46). Згідно договору дарування від 12.07.2017 [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку, площею 2,4927 га, належну їй згідно Державного акта серії ЯГ №795426, кадастровий номер 1820886000:05:000:0302 (а.с. 43-45). За [PERSON] 12.07.2017 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1820886000:05:000:0302 (а.с. 44). Тобто відповідач довів як своє право оренди спірної земельної ділянки із 2014 до 2017 року, так своє право власності на спірну земельну ділянку із 2017 року. На підтвердження права вимагати від [PERSON] не перешкоджати позивачеві обробляти спірну земельну ділянку ФГ «Віктор Д» надало договір оренди земельної ділянки від 20.12.2010, укладеного між ФГ «Віктор Д», реєстрація якого проведена у Центрі «ДЗК» 27.12.2010 № 041022600049. Проте, як встановлено судом державну реєстрацію 27.12.2010 № запису 041022600049 проведено за договором оренди із ПП [PERSON] », а не із ФГ «Віктор Д». Належних та доказів, що дійсно була проведена державна реєстрація оренди спірної земельної ділянки згідно договору оренди від 20.12.2010 за ФГ «Віктор Д» суду не надано. Позивач не просив суд витребувати такі документи. Крім того, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження №12020065050000029 за ст. 356 КК України, від 23.09.2021 кримінальне провадження 12020065050000029 закрито за відсутності складу кримінального правопорушення, у зв`язку із встановленням права оренди на спірну земельну ділянку за ПП «Кароля», яке не подавало ніяких заяв про вчинення кримінального правопорушення (а.с.273-275 матеріалів кримінального провадження 12020065050000029). Оскільки договір оренди земельної ділянки є укладеним із моменту його державної реєстрації, а така реєстрація не була проведена у спосіб визначений чинним законодавством, відсутні підстави вважати, що договір оренди землі від 20.12.2010, між [PERSON] та ФГ «Віктор Д» був укладеним. Отже ФГ «Віктор Д» не довело свого речового права на спірну земельну ділянку, а отже воно не наділене правом вимагати від відповдіача усунення перешкод у праві користування спірною земельної ділянки. За таких обставин, суд відмовляє у позові за безпідставності позовних вимог. Аналізу іншим доводам сторін суд не наводить, як таким, що не впливають на висновки суду. Розподіл судових витрат Оскільки у задоволенні позову відмолено, відсутні підстави для компенсації судових витрат позивача, а відповідач доказів про розмір його судових витрат суду не надав.

Outcome: dismissed