Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

20 січня 2022 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Шацької селищної ради про визнання в порядку спадкування за законом права на завершення процедури оформлення виділених спадкодавцеві [PERSON] в натурі земельних ділянок (паїв), межі яких встановлені технічної документацією із землеустрою, сформовані та зареєстровані у Державному земельному кадастрі з кадастровими номерами 0725755100:04:003:0043 (площею 0,1617 га), 0725755100:04:003:0323 (площею 0,5804 га), 0725755100:04:013:0005 (площею 0,4038 га), 0725755100:04:008:0469 (площею 0,3981 га), що розташовані: Шацька селищна рада, Ковельський район (до зміни адміністративно-територіального устрою - Шацький район), шляхом отримання спадкоємцем [PERSON] правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки. Позовну заяву обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.04.2018 Шацьким районним відділом ДРАЦС ТУ юстиції у Волинській області. Родинні стосунки позивача з померлою підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.12.1963 сільрадою Мельники Любомльського району. Зміна прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16.07.1976 Шацькою селищною радою Любомльського району Волинської області. Після смерті матері за заявою позивача у приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Щелкунової Іванни Анатоліївни 02.08.2018 була заведена спадкова справа №86/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі №52830118 від 02.08.2018. За життя [PERSON] заповіт не склала, що підтверджується спадковою справою №86/2018. Позивач стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] , оскільки прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу у визначений законом строк заяви про прийняття спадщини, про що свідчить довідка від 08.12.2021 №558/01-16, видана приватним нотаріусом Щелкуновою І.А. Інші рівнозначні спадкоємці рідний брат позивача [PERSON] та рідна сестра позивача [PERSON] відмовилися від спадщини шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, що підтверджується спадковою справою №86/2018. Батько позивача, чоловік померлої [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.09.2006 відділом РАЦС Шацького РУЮ Волинської області. За життя мати позивача отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ №026436 та у 2013 році розпочала процедуру виділення паю в натурі відповідно до чинного на той час законодавства. Розпорядженням голови Шацької державної адміністрації від 10.07.2013 №190 було затверджено протокол комісії від 24.02.2013 року про визначення місця розташування земельних ділянок (паїв) по бригаді № 3 бувшого КСП «України» громадянам, які не брали участь у попередніх зборах, серед списку яких є мати позивача [PERSON] , та було виділено в натурі земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, яким після виготовлення та реєстрації технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) було присвоєно такі кадастрові номери: 0725755100:04:003:0043 (площа 0,1617 га), 0725755100:04:003:0323 (площа 0,5804 га), 0725755100:04:013:0005 (площа 0,4038 га), 0725755100:04:008:0469 (площа 0,3981 га). Зазначені земельні ділянки сформовані та зареєстровані у Державному земельному кадастрі, інформація про зареєстроване право власності на спірні земельні ділянки в Державному земельному кадастрі відсутня, про що свідчать відповідні витяги від 19.02.2018 №НВ-0703843842018, №НВ-0703843852018, №НВ-0703843902018, №НВ-0703843882018. Але до дня своєї смерті, тобто [INFO] , спадкодавець [PERSON] не завершила процедуру оформлення належним чином виділених в натурі (на місцевості) вказаних земельних ділянок, в т.ч. не отримала правовстановлюючі документи на них, тобто у визначеному законом порядку право власності на ці земельні ділянки не набула. Позивач подала нотаріусу заяву про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом на зазначені земельні ділянки, але нотаріус відмовив їй у вчиненні цієї нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на зазначені земельні ділянки, що підтверджується відповідними постановами нотаріуса від 08.12.2021 №554/02-31, №555/02-31, №556/02-31, №557/02-31. Оскільки за [PERSON] право власності на спірні земельні ділянки не зареєстровано, то вона не набула права власності на них згідно зі статтею 125 Земельного Кодексу України. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право на завершення процедури оформлення виділених в натурі вказаних земельних часток (паїв), шляхом отримання спадкоємцем [PERSON] правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки. На підставі ч. 1 ст. 267 ЦПК України позивач просить зазначити у рішенні суду, що воно є підставою для державної реєстрації права власності [PERSON] на вказані земельні ділянки. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не прибула, подала заяву у якій просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач Шацька селищна рада свого представника в підготовче судове засідання не направила. Суду подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. У заяві вказано, що Шацька селищна рада позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Не підлягають доказуванню, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 №899-ІV, згідно зі ст. 2 якого основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Разом з тим, Законом України від 10.07.2018 № 2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який набрав чинності 01.01.2019 (тобто після смерті спадкодавця [PERSON] ), внесено зміни до ст. 3, у якій зазначено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Отже, на даний час виключені повноваження районної державної адміністрації щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). За нормою ст. 5 чинного Закону №899-ІV сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв). Відповідно до статті 11 Закону №899-ІV, встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до закону юридично значуща дія щодо набуття права власності має відбуватись на підставі чинних нормативно-правових актів, тобто тих, що діють у часі на момент звернення. Отже на даний час власник паю має звернутись до органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки із заявою про затвердження документів із землеустрою (у даному випадку - технічної документації) та отримати відповідне рішення про надання земельних ділянок з визначеними кадастровими номерами у власність, яке є підставою реєстрації речового права. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи, але цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки набуття права власності (реєстрація речового права) на земельні ділянки відбувається на підставі виданого органом місцевого самоврядування відповідного рішення, а [PERSON] [INFO] померла, то здійснення нею або спадкоємцем від її імені передбачених законом дій щодо затвердження виготовленої на ім`я [PERSON] технічної документації та прийняття рішення органом місцевого самоврядування щодо надання у власність [PERSON] визначених земельних ділянок є юридично неможливим. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як убачається зі статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1219 ЦК України до прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, віднесені особисті немайнові права. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнове право очікування в науковій літературі визначається як право особи, яка володіє річчю з метою наступного придбання на неї права власності в разі виконання володільцем зазначених в законі умов. Зі ст. 1219 ЦК України вбачається, що майнове право спадкодавця на отримання в подальшому у приватну власність земельних ділянок при дотриманні ним всіх передбачених законом умов, але завершити які завадила його смерть (право законного очікування) не є таким, що не входить до складу спадщини. Оскільки померла [PERSON] за життя набула право отримання в натурі земельних ділянок (паїв) згідно з відповідним сертифікатом, то суд вважає, що таке право успадковується. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення) лише при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власної на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки, виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками і землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Судом установлено, що спадкодавець [PERSON] за життя не вчинила всю сукупність необхідних юридично значущих дій для оформлення права власності на вже виділені їй в натурі земельні ділянки (паї). Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 9, ч. 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Вказані у позові земельні ділянки з кадастровими номерами 0725755100:04:003:0043 (площею 0,1617 га), 0725755100:04:003:0323 (площею 0,5804 га), 0725755100:04:013:0005 (площею 0,4038 га), 0725755100:04:008:0469 (площею 0,3981 га), відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 №1051, є зареєстрованими в Державному земельному кадастрі та їм присвоєно кадастрові номери, тому вони є сформованими. Спадкодавець [PERSON] для завершення процедури оформлення права власності на вказані земельні ділянки відповідно до закону не пройшла лише етап затвердження технічної документації з наданням земельних ділянок у власність. Тому на підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець першої черги законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в установленому законом порядку, успадкувала право на продовження та завершення процедури виділення земельних часток (паїв) в натурі та їх реєстрації. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, зокрема, матеріалами спадкової справи №86/2018, заведеної 02.08.2018 приватним нотаріусом Шацького районного нотаріального округу Щелкуновою І.А. після смерті [PERSON] , витягами з Державного земельного кадастру від 19.02.2018 №НВ-0703843842018, №НВ-0703843852018, №НВ-0703843902018, №НВ-0703843882018, сертифікатом на земельну частку (пай) серії ВЛ №026436; визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити та визнати в порядку спадкування за законом за [PERSON] право на завершення процедури оформлення виділених [PERSON] , згідно із сертифікатом на земельну частку (пай) серії ВЛ №026436, в натурі земельних часток (паїв), межі яких встановлені технічною документацією із землеустрою, сформовані та зареєстровані у Державному земельному кадастрі з кадастровими номерами 0725755100:04:003:0043 (площею 0,1617 га), 0725755100:04:003:0323 (площею 0,5804 га), 0725755100:04:013:0005 (площею 0,4038 га), 0725755100:04:008:0469 (площею 0,3981 га), що розташовані: Шацька селищна рада, Ковельський район (до зміни адміністративно-територіального устрою - Шацький район), шляхом отримання [PERSON] правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки. На підставі ч. 1 ст. 267 ЦПК України у рішенні суду слід зазначити, що після набрання законної сили воно є підставою для державної реєстрації права власності [PERSON] на вказані земельні ділянки. На підставі статей 1217, 1220, 1223, 1261, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved