Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 4 696 грн. 81 коп. та судові витрати в розмірі 2 270 грн. 00 коп. Представник позивача - Гуменюк О.О. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 22.11.2021 року заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити та розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася повторно, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). З 01 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «РОЕК»), здійснює постачання електричної енергії для побутового споживача відповідача по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 13 розділу 17 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» упродовж двох років з 01 січня 2019 року ТОВ «РОЕК» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Рівненської області. Положеннями пункту 13 Розділу 17 закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної заяви про приєднання; оплата рахунка постачання універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який оприлюднений ТОВ «РОЕК» на офіційному веб-сайті, підтверджується фактичним споживанням електричної енергії вказаним споживачем у продовж 2019-2020 років. Фактичне споживання побутовим споживачем електричної енергії у продовж 2019 року підтверджується долученою відповідачем до матеріалів справи копією реєстру спожитої електричної енергії, що складений відповідачем та ПрАТ «Рівнеобленерго», яке є оператором системи розподілу електричної енергії та на даний час виконує функцію оператора комерційного обліку електричної енергії. Відповідно до реєстру спожитої електричної енергії побутовий споживач спожив у 2019 році 2081 кВт/год електричної енергії. Відповідач не виконує свого обов`язку по оплаті цих послуг, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість в розмірі 4 696 грн. 81 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Таким чином форма договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, на підставі якого ТОВ «РОЕК» постачає з 01 січня 2019 року електричну енергію для побутового споживача, є письмовою. Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії, а отже фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг є вчинення споживачем, зокрема, фактичного споживання електричної енергії. Відповідно до п. 5.5.5. Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Ціни (тарифи) на універсальні послуги у спірний період застосовувались відповідно до постанови НКРЕ від 29 травня 2014 року № 749 (із змінами та доповненнями відповідно до Постанови НКРЕКП № 220 від 26 лютого 2015 року), за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір заборгованості. Відповідно до п. 5.10. договору оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, спростовані відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 270,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved