Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

04.11.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 22.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 284 - розірвати; визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з нею та судові витрати покласти на неї та на відповідача порівну. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 22.03.2016 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , дитина знаходиться на вихованні у позивача. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони з відповідачем мають різні погляду на життя. Позивач намагалася примиритися з [PERSON] , однак дані дії не призвели до позитивного результату. На підставі викладеного, [PERSON] змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.11.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, а тому суд, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. 27.01.2022 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.03.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З копії довідки виданої Старостою Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 02.11.2021 року вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК (п.3). Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач просить місцем проживання неповнолітньої дитини визначити з матір`ю та те, що відповідач заперечень з приводу визначення місця проживання їх спільної дитини з матір`ю не надав, тому суд вважає, що місцем проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання його матері. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у розмірі 454,00 грн. на користь [PERSON] .

Outcome: approved