Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2017 року у справі № 569/11321/17, з 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1/10 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним судові витрати: у виді судового збору в сумі 908,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн., а також додатково 2000,00 грн. за кожне судове засідання, яке проводиться не в режимі відеоконференції, та на яке забезпечено явку адвоката та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позовні вимоги мотивовані тим, що за судовим наказом стягнення аліментів з позивача відбулося у безспірному порядку. На дату видачі судового наказу про стягнення аліментів - 31 серпня 2017 року - дочці, на яку присуджено аліменти, вже було 10 років, а тому мама дитини теж працювала, отримувала дохід, який безперечно впливав на визначення судом розміру аліментів, які будуть стягуватися з батька. Однак саме через безспірність вимоги про стягнення аліментів шляхом видачі судом судового наказу, суд не зміг дослідити та перевірити цю обставину. 13 лютого 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З 2017 року [PERSON] проживає за кордоном на території Польщі, де працює і отримує заробітну плату європейського рівня. У 2017 році позивач надав відповідачу письмову згоду на виїзд спільної дитини за кордон. Також впродовж 2018-2019 навчального року дочка, [PERSON] , проживала спільно з позивачем, доки [PERSON] перебувала за кордоном, але час від часу виїздила до Польщі у супроводі відповідачки. На даний час дочка проживає за кордоном, спільно з матір`ю, а позивач щомісячно сплачує аліменти на дочку на картковий рахунок [PERSON] . У зв`язку із проживанням за кордоном, перебуванням у другому шлюбі, матеріальне становище відповідачки безперечно змінилося, оскільки у неї є чоловік, який теж працює та отримує заробітну плату, а в розумінні частини другої статті 61 Сімейного кодексу України, отримувані ним доходи також є власністю [PERSON] . Також позивач вказує, що 18 квітня 2018 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] та має з нею спільну дочку, [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із народженням дитини, дружина позивача ніде не працює, оскільки займається доглядом за дитиною. Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ-Україна» на посаді торговельного представника, де щомісяця отримує мінливий, не стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Ці обставини підтверджуються довідкою про доходи вих. № 55 від 21.05.2021, відповідно до якої його заробітна плата (з утриманням всіх податків та зборів) до виплати «на руки» склала: 14972,96 грн. за січень 2021 року; 16253,02 грн. за лютий 2021 року; 28291,68 грн. за березень 2021 року, 21726,93 грн. за квітень 2021 року. Таким чином, 1/4 частки всіх видів заробітку, відповідно до судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2017 року у справі № 569/11321/17, становить: 3743,24 грн. за січень 2021 року; 4063,26 грн. за лютий 2021 року; 7072,92 грн. за березень 2021 року; 5431,73 грн. за квітень 2021 року. Позивач вказує, що розмір аліментів майже вдвічі перевищує установлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, та, відповідно, майже вчетверо перевищує мінімальний розмір аліментів на одну дитину, установлений Сімейним кодексом України. Крім того, позивач вказує, що на його утриманні перебувають його батьки - [PERSON] та [PERSON] . Обоє батьків є пенсіонерами та отримують пенсію за віком, розмір якої є дуже низький. Через малий розмір пенсії його батьків, за який в теперішніх умовах, з нинішніми цінами та вартістю комунальних послуг неможливо прожити, він щомісячно допомагає їм фінансово, що впливає на розмір його доходу, а обов`язок утримувати батьків позивач виконує добровільно. У лютому 2021 року батько позивача переніс інсульт, що теж суттєво вплинуло на матеріальне становище сім`ї та продовжує впливати до цього часу, оскільки грошові витрати на покращення стану здоров`я батька, які несуться ним особисто, не припиняються до сьогодні. Також позивач вказує, що на рівень його доходу впливає і розмір комунальних платежів, які щомісячно сплачуються ним за адресою проживання: [ADDRESS] , квартира належить йому на праві приватної власності, а розмір комунальних платежів, які сплачуються ним щомісячно, в середньому становить 2 578,48 грн. З урахуванням усіх вищевказаних обставин, позивач вважає, що розмір аліментів на його дочку від першого шлюбу повинен становити 1/10 частки від всіх видів заробітку, а не 1/4. Ухвалою Деснянського районного суду від 05 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 15 вересня 2021 року. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково, витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин громадянином України [PERSON] (державного кордону України з 19 липня 2017 року та інформацію про перетин громадянином України (малолітня дитина, яка не досягла 14 років) [PERSON] державного кордону України з 19 липня 2017 року, та у супроводі якої особи здійснювалися такі виїзди. 13.07.2021 та 23.07.2021 Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано суду витребувану інформацію. Підготовчі засідання у справі проводилися 15 вересня 2021 року та 13 грудня 2021 року. Учасники справи до суду не з`являлись. Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 01 лютого 2022 року. 17.12.2021 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання з розгляду справи по суті за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. 01.02.2022 представником відповідача подані письмові пояснення в яких, вона просить суд у задоволенні позову відмовити повністю посилаючись на те, що аліменти сплачувалися позивачем не в повному розмірі, а розмір визначався на власний розсуд, що підтверджується випискою з карткового рахунку [PERSON] , дублікатами квитанцій за період з 12.08.2019 по липень 2021 року. Доказів виплат (сплату) аліментів за період з 19.07.2017 по даний час позивачем не надано. Твердження позивача, що у зв`язку із проживанням за кордоном, перебування у другому шлюбі, матеріальне становище відповідачки змінилося, оскільки в неї є чоловік, який працює та отримує заробітну плату не заслуговує на увагу. Доказів, яке матеріальне становище у відповідачки та її чоловіка позивачем на надано, такі твердження ґрунтуються на припущеннях. Не заслуговують на увагу також і твердження позивача, як на підставу зменшення розміру аліментів, допомога батькам - пенсійного віку, які отримують пенсії, сплата ним комунальних послуг та інші математичні розрахунки. Згідно з долученою до позовної заяви довідкою про доходи позивача № 55 від 21.05.2021 за період січень-квітень 2021 року слідує, що середній розмір такого доходу в місяць становить 25231,24 грн., та не свідчить про зміну матеріального становища позивача. Позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення його майнового становища, а зменшення розміру аліментів та належне забезпечення дочки [PERSON] суперечитиме належному забезпеченню дитини та суперечитиме її інтересам. У судове засідання 01.02.2022 позивач та його представник не з`явились. Представник відповідача з`явилася, заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмових поясненнях. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 31 серпня 2017 року Рівненським міським судом Рівненської області видано судовий наказ у справі № 569/11321/17, за яким присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду - 19 липня 2017 року і до досягнення дочкою повноліття. Сторона відповідача визнає ту обставину, що на даний час [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю в Польщі і там навчається. Положеннями частини першої статті 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, вказана норма закону визначає такі самостійні підстави для зміни розміру аліментів: 1. зміна матеріального стану; 2. зміна сімейного стану; 3. погіршення чи поліпшення здоров`я; 4. інші передбачені законом підстави. Встановлення наявності будь-якої з цих обставин є підставою для зміни розміру стягуваних аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач вказує, що 18 квітня 2018 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області складено відповідний актовий запис № 441 від 18 квітня 2018 року. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим за місцем реєстрації шлюбу 18 квітня 2018 року. Також у позивача народилась друга дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 19 червня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Таким чином, як на підставу зменшення аліментів позивач вказує на те, що матеріальне становище відповідачки безперечно змінилося і вона має достатній дохід; у самого позивача змінилось сімейне становище; на утриманні позивача перебувають його батьки, які є пенсіонерами та яким позивач допомагає в добровільному порядку; на рівень його доходу впливає розмір комунальних платежів, які щомісячно сплачуються ним в середньому в сумі 2 578,48 грн. У постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 міститься правовий висновок про те, що зміна сімейного стану позивача, а саме укладення іншого шлюбу та народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. З довідки про доходи, наданої позивачем вих. № 55 від 21.05.2021 (а.с. 33) вбачається, що сума до виплати в січні 2021 року становила 14 972,96 грн., у лютому - 16 253,02 грн., у березні - 28 291,68 грн., а у квітні - 21 726,93 грн. При цьому, позивач не надав доказів того, що він перераховував відповідачці аліменти у розмірі, який він вказує у позовній заяві, зокрема 3743,24 грн. за січень 2021 року; 4063,26 грн. за лютий 2021 року; 7072,92 грн. за березень 2021 року; 5431,73 грн. за квітень 2021 року. Натомість із наданих представником відповідача квитанцій вбачається, що позивач перераховував на рахунок відповідача платежі за період з серпня 2019 року по червень 2021 року, зокрема, 12.08.2019 - 798,00 грн., 16.10.2019 - 1996,00 грн., 30.11.2019 - 700,00 грн., 13.12.2019 - 1000,00 грн., 12.02.200 - 698,00 грн., 08.03.2020 - 1597,00 грн., 10.04.2020 - 1150,00 грн., 18.04.2020 - 498,00 грн., 08.05.2020 - 998,00 грн., 10.06.2020 - 998,00 грн., 08.07.2020 - 2000,00 грн., 11.08.2020 - -1497,00 грн., 29.08.2020 - 498,00 грн., 13.09.2020 - 1497,00 грн., 17.09.2020 - 498,00 грн., 08.10.2020 - 1996,00 грн., 08.11.2020 - 1996,00 грн., 07.12.2020 - 1996,00 грн., 18.12.2020 - 198,00 грн., 12.01.2021 - 3992,00 грн., 10.02.2021 - 1996,00 грн., 08.03.2021 - 1996,00 грн., 14.04.2021 - 1996,00 грн., 08.05.2021- 2000,00 грн., 08.06.2021 - 2500,00 грн., 08.07.2021 - 2500,00 грн. При цьому, в матеріалах справи відсутня інформація щодо відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення з позивача аліментів на утримання дочки, тобто позивачем самостійно визначалась суми, які він перераховував відповідачу, як аліменти. Докази, які б вказували на зменшення доходу позивача, внаслідок зміни сімейного стану позивача (укладення нового шлюбу та народження ще однієї дитини), у матеріалах справи не містяться. Навпаки, з довідки про доходи, наданої позивачем вих. № 55 від 21.05.2021, вбачається підвищення доходу позивача, покращення його матеріального становища. Тому, сама по собі зміна сімейного стану позивача, а саме укладення іншого шлюбу та народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою (постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19). Крім того, позивач не довів належними та допустимими доказами того, що матеріальний стан відповідачки покращився. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, тому доводи позивача про зміну матеріального стану відповідачки не приймаються судом до уваги. Що стосується доводів позивача в обґрунтування позову про те, що він несе витрати з утримання двох непрацездатних батьків, які є пенсіонерами, слід зазначити таке. Виходячи з вимог статей 202-206 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Потреба в матеріальній допомозі полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсій чи їх низького розміру, а також у зв`язку з відсутністю у них інших джерел існування. Позивач надав довідку про доходи № 4148 1016 6821 6109, яка видана Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області станом на 29.03.2021, згідно з якою [PERSON] , отримувала (отримує) пенсію за віком у таких розмірах: 2000,00 грн. щомісячно за період з січня 2020 року по квітень 2020 року; 2 100,00 грн. щомісячно за період з травня 2020 року по лютий 2021 року; 2 266,41 грн. у березні 2021 року. Згідно з довідкою про доходи № 2561 6855 3655 1078, яка видана Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області станом на 29.03.2021, [PERSON] , отримував (отримує) пенсію за віком у таких розмірах: 1638,00 грн. щомісячно за період з січня 2020 року по червень 2020 року; 1712,00 грн. щомісячно за період з липня 2020 року по листопад 2020 року; 1769,00 грн. за період з грудня 2020 року по березень 2021 року. Проте, позивач не надав жодних доказів того, що він надає фінансову допомогу непрацездатним батькам. Крім того, слід зауважити, що посилання позивача на сплату комунальних платежів не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки сплата комунальних платежів є обов`язком власника квартири та не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати дитину та сплачувати аліменти. Позивач має задовільний стан здоров`я, є працездатною особою, має стабільний достатній заробіток. Враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що за своїм матеріальним, сімейним становищем та через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі, який встановлений рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає. З огляду на зазначене, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Outcome: dismissed