Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 25.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Буждиганчук Євдокія Юріївна, видала виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №6903, відповідно до якого з нього на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» стягнено суму повної заборгованості за кредитним договором в розмірі 48464,46 грн. та 1100 грн. винагороди нотаріуса за видачу виконавчого напису, а всього суму в розмірі 49564,46 грн. З тексту виконавчого напису вбачається, що заборгованість в розмірі 48464,46 грн. виникла на підставі кредитного договору № 111103272 від 10.12.2013 року, укладеного між ним та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Форвард». На підставі виданого приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю виконавчого напису № 6903 від 25.06.2021 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, Овсієнко A.B. 27.07.2021 року відкрито виконавче провадження №66143024 та накладено арешт на його грошові кошти та проводиться стягнення коштів з його карткового рахунку. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 111103272 від 10.12.2013 року з АТ «Банк Форвард» в розмірі 48464,46 грн. та 1100 грн. винагороди нотаріуса є незаконним. Він такої суми заборгованості не визнає, оскільки нотаріусу не були надані передбачені законодавством необхідні документи та недотримані умови вчинення виконавчого напису щодо безспірності суми заборгованості та строків вчинення виконавчого напису. Крім того він не був повідомлений банком про існування такої суми заборгованості, оскільки поштове повідомлення було направлено на непідконтрольну Україні територію і він по місцю своєї реєстрації фактично не проживає з серпня 2014 року. Також зазначає, що на час отримання кредиту він постійно проживав в м. Алчевськ Луганської області, 10.12.2013 року на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Русский Стандарт» він отримав кредит в розмірі 5000 грн., на підставі укладеного між ним та банком кредитного договору. Кредитний договір обмежувався терміном дії картки, а саме, датою 28.02.2015 року. До 14.04.2014 року він повернув банку приблизно 1500 грн. В серпні 2014 року він виїхав з Алчевська на підконтрольну Україні територію, та на даний час має статус внутрішньо переміщеної особи. При вчиненні приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю. виконавчого напису по кредитному договорі № 111103272 від 10.12.2013 року порушено вимоги щодо надання документів для вчинення виконавчого напису, які полягають у тому, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу замість оригіналу кредитного договору були надані заява(оферта) № 111103272 до анкети № 161180081 на укладення договору про надання та використання платіжної картки та заява анкета № 111103272 на укладення договору банківського вкладу та на укладення кредитного договору, копія розписки про отримання картки до договору про надання та використання платіжної картки № 111103272 від 10.12.2013 року, проте позивач вважає, що зазначені заяви (оферти) не можна вважати кредитним договором, оскільки з цих документів не можливо встановити істотні умови кредитного договору, а саме, розміру тіла кредиту, виду та розміру процентної ставки за користування кредитом, виду та розміру штрафних санкцій у разі прострочення погашення заборгованості за кредитним договором, строку, на який був виданий кредит. Крім того, приватним нотаріусом Буждиганчук Є.Ю. не дотримані умови вчинення виконавчого напису по кредитному договорі №111103272 від 10.12.2013 року, укладеному між ним та ПАТ «Банк Русский Стандарт». Позивач не визнає суми повної заборгованості за даним кредитним договором в розмірі 48464,46 гри., оскільки сума заборгованості не грунтується на істотних умовах кредитного договору та первинних бухгалтерських документах, а надані приватному нотаріусу документи за своїм змістом та формою не відповідають вимогам чинного законодавства та не є доказом безспірності суми заборгованості в порушення вимог підпункту 3.2 п.3 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вважає, що внаслідок вчинення виконавчого напису №6903 від 25.06.2021 року він не може користуватись своїми правами, передбаченими ст.9-2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у кредитних зобов`язаннях. Позивач просить суд постановити рішення про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО, Буждиганчук Євдокії Юріївни , виданого 25.06.2021 року, №6903 про стягнення з нього загальної суми заборгованості за кредитним договором № 111103272 від 10.12.2013 року, укладеним між ним і ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є AT «Банк Форвард» в розмірі 49564,46 грн. з врахуванням оплати послуг приватного нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з AT «Банк Форвард» на його користь понесені судові витрати в зв`язку з розглядом даної справи в розмірі 1362 грн. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 29.12.2021 року відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. Згідно відстеження з сайту Укрпошти копію ухвали від 29.12.2021 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено 06.01.2022 року. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Від третіх осіб, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни та приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Овсієнко Алли Вікторівна, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, що підтверджується матеріалами справи. Згідно частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що 10.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт» правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» було кредитний договір №111103272. 25.06.2021 року представником АТ «Банк Форвард» Шилко Р.В. приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївні було подано заяву про вчинення виконавчого напису по кредитному договору №111103272 від 10.12.2013 року. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною 25 червня 2021 року вчинено виконавчий напис №6903, яким звернено стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 48464,46 грн. та 1100 грн. плати за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Овсієнко Аллою Вікторівною відкрито виконавче провадження №66143024 від 27.07.2021 року з виконання виконавчого напису Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни №6903 від 25.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 49564,46 грн. Постановами приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Овсієнко Алли Вікторівни у виконавчому провадженні №66143024 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни №6903 від 25.06.2021 року постановлено стягнути з [PERSON] основної винагороди в розмірі 4956,45 грн., накласти арешт на його грошові кошти, що містяться на рахунках та визначити йому розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 500 гривень. Із довідки №1804/000196 від 16.12.2015 року слідує, що [PERSON] взятий на облік внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає за адресою [ADDRESS] . За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі також - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно із підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу визнання виконавчого написувчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною 25 червня 2021 року №6903, яким звернено стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 48464,46 грн. та 1100 грн. плати за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає до виконання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. Суду не надано доказів на підтвердження належного отримання боржником вимоги про погашення заборгованості та/або не наведено причин не отримання позивачем направленої АТ «Банк Форвард»вимоги, а відповідно і відсутності заперечень позивача щодо розміру заборгованості. Доведеність наявної суми заборгованості є обов`язком стягувача, який у даній справі не довів суду належними та допустимими доказами її розмір, зокрема, не надавши суду ні нотаріально посвідченого договору, ні розрахунку заборгованості з обгрунтуванням її складових, ні первинних бухгалтерських документів про отримання позивачем коштів та їх неповернення. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року та Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/10374/17 від 21.09.2021 року, яка зазначила, що вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору є порушенням статтей 87,88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, а отже самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню. Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги АТ «Банк Форвард». Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Таким чином убачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався, за відсутності засвідченої стягувачем копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригіналів розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. В матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена відповідачем при подачі документів нотаріусу. Інші доводи та обґрунтування позовних вимог також заслуговують на увагу та свідчать про відсутність достатніх законних підстав, які б давали можливість приватному нотаріусу вчинити спірний виконавчий напис, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження безспірності заборгованості, яка заперечується позивачем, є недоведеним факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, та дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в розмірі 908 грн., а також сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., яку ухвалою судді від 07.12.2021 року, задоволено. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1362 грн. (908+454).

Outcome: approved