Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання батьківства та стягнення аліментів, яка обґрунтована тим, що на початку 2005 року почала зустрічатись із відповідачем, завагітніла та [INFO] народила доньку - [PERSON] . При реєстрації народження дитини, запис про батька був здійснений на підставі ст. 135 СК України. Після народження доньки, відповідач приїжджав до неї, привозив необхідні для дитини засоби догляду, періодично надавав позивачу незначні суми коштів на утримання доньки. З дочкою відповідач спілкується дотепер, познайомив її з членами своєї родини, дочка всі роки називає його батьком, чого відповідач не заперечує. Проте відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Позивач зауважує, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий, займається підприємницькою діяльністю, має фермерське господарство з вирощування свиней, а тому, на думку позивача, може сплачувати аліменти у розмірі 7000 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 05.02.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 12.03.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 18.05.2021 за клопотанням позивача у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. 09.09.2021 на адресу суду надійшов висновок експерта. Ухвалою суду від 20.09.2021 відновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 19.10.2021, яке за клопотаннями сторін відкладено на 23.11.2021. 05.11.2021 до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів на підтвердження майнового та фінансового стану відповідача, у задоволенні якого судом було відмовлено. Ухвалою суду від 23.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 12 годину 30 хвилин 16.12.2021, який було відкладено на 14 годину 27.01.2022 у зв`язку з клопотанням представника відповідача. Позиція позивача У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, визначених у позові та просила їх задовольнити у повному обсязі. Зауважила, що дитині майже 16 років, вона потребує витрат на їжу та одяг, планується ремонт у її кімнаті, на що також потрібні кошти. 15 років допомогу на дитину виплачувала держава, а коли позивач звернулась до відповідача, щоб допомагав утримувати доньку, то він почав шукати всілякі способи, щоб не допомагати. Відповідач подарував дитині мобільний телефон, через який вона отримала доступ до програми для зниження ваги; приховуючи від позивача, дитина скинула вагу, наразі їй необхідна медична допомога, бо для її параметрів недостача маси тіла ставить 20 кг. Через це потребує лікування. Приватна клініка за курс лікування просить 35000 грн. На запитання пояснила, щонаразі вона (позивач) не має доходу взагалі, понад 10 років перебуває на обліку у центрі зайнятості, однак виплат не отримує. Утримує дитину за рахунок чоловіка, з яким проживає. Крім того, іноді також разом з чоловіком підробляє на будівництві.Точну суму коштів, яку чоловік надає їй, сказати не може, бо кожен раз по різному. Тільки на харчування дитини витрати на місяць перевищують 7000 грн. Дитина з батьком спілкується, на день народження він подарував доньці мобільний телефон, також придбав куртку і кросівки. На Новий рік дитина їздила до батька додому, а потім позивачу розказувала, що дружина відповідача пригощала її домашнім вином, що дуже обурило позивача. На думку позивача, відповідач своєю поведінкою (невизнанням факту батьківства, проведенням ДНК-експертизи, тривалою тяганиною у суді) принизив дитину, показав, що в нього нема почуття батьківської любові до дитини, відповідач всіляко намагається уникнути сплати аліментів, хотів навіть забрати дитину до себе, аби не сплачувати аліментів. Хоча для нього сума у 7000 грн це копійки. Він фермер, тримає велике поголів`я свиней. Декілька разів, на прохання дочки, привозив м`ясо. У відповідача є двоє дітей, він їх усім забезпечив, молодшу доньку возив по лікарям, бо вона потребувала лікування, а до позивачевої доньки йому байдуже, коли через втрату ваги потрібно було повезти дочку до лікаря в Житомир, він спочатку проявив ініціативу, а потім самоусунувся. Все лягло на плечі позивача. Позиція відповідача Відповідач у відзиві із заявленим позивачем позовом не погодився в повному обсязі. Вказав, що з позивачкою в шлюбі ніколи не перебував, заяву про визнання батьківства до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подавав, тому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідачау судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зауважила, що відповідач, як батько, визнає, що має обов`язок сплачувати аліменти, однак, вважає заявлений позивачем розмір у 7000 грн необгрунтовано завищеним. Зауважила, що відповідач мав сумніви щодо батьківства відносно [PERSON] . З дитиною спілкується з народження, надає допомогу на її утримання. Не був записаний батьком дитини через небажання позивача. Наразі відповідач перебуває у іншому шлюбі, має двох дітей - 2004 та 2010 р.н. Донька [PERSON] , 2010 р.н. має інвалідність з дитинства. Через цю обставину дружина відповідача не працює, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю. Сім`я отримує мінімальну соціальну допомогу. Відповідач припинив підприємницьку діяльність 30.12.2016. Доходів не має. У відповідача також нема нерухомого та рухомого майна. Зі слів відповідача, позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою, у зв`язку з чим, відповідач планує звертатись до суду для врегулювання цього питання. Відповідач вважає, що 7000 грн є завеликою сумою, а тому просить задовольнити позов частково, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1500 грн. На запитання представник відповідача пояснила, що відповідач є учасником бойових дій, групи інвалідності не має, живе за рахунок сина, який, хоч і є неповнолітнім, однак є власником та здійснює торгівлю в магазині. Встановлені судом обставини Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] ( а.с. 4). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, [PERSON] народилась [INFO] , батько - [PERSON] ; відомості про батька записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України ( а.с.5-6). Довідкою № 1715 від 13.11.2020, що видана позивачу виконкомом Чоповицької селищної ради, стверджується, що на утриманні [PERSON] знаходиться дочка [PERSON] , [INFO] , вони проживають в [ADDRESS] ( а.с.7) Висновком експерта №103-159-2021 від 20.08.2021 встановлено, що за результатами молекулярно-генетичного дослідження вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%; таким чином, згідно Hummel K atall «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с.46-49). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо визнання батьківства відповідача щодо доньки позивача, а також стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини. Оскільки дитина народилась [INFO] , то до спірних правовідносин суд застосовує норми Сімейного кодексу України. Щодо позовної вимоги про визнання батьківства. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства, зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Як встановлено судом, запис про батька при реєстрації народження дитини був здійснений за заявою матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 5-6). Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них (постанова ВС від 12 лютого 2020 року у справі №527/938/18). Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи (постанова ВС від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц). Згідно з висновком експерта №103-159-2021 від 20.08.2021, вірогідність біологічного батьківства відповідача відносно [PERSON] складає величину 99,99 % (а.с. 46-49). При перевірці та оцінці висновку експерта суд встановив, що висновки про визначення біологічного критерію містять докладний опис отриманих матеріалів та відомостей, які встановлені при дослідженні об`єктів експертизи, є повними, зрозумілими, вичерпними та науково обґрунтованими.Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування висновку про біологічне батьківство відповідачем не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність кровного споріднення відповідача та дитини, а відтак, позовна вимога про визнання батьківства відповідача підлягає задоволенню. Оскільки позивач не ставить вимогу на підставі ст. 134 СК України щодо внесеннязмін до актового запису про народження та видачу новогосвідоцтва про народження дитини, суд не вирішує це питання самостійно. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Утримання дитини є обов`язком обох батьків, а при визначенні розміру аліментів суд враховує не лише матеріальний стан батька, з якого підлягають стягненню аліменти, а й матері, з якою проживає дитина. Позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 7000 грн, жодними доказами не підтвердила, що має такий дохід, який дозволяє їй витрачати щомісячно таку ж суму на дитину, яку вона просить стягувати з відповідача. Крім того, позивач зауважила, що взагалі наразі не має постійного доходу.В той же час позивач не подала до суду жодних доказів про свій стан здоров`я чи інші обставини, які унеможливлюють працевлаштування, або ж про стан здоров`я дитини чи інші обставини, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Посилання позивача на той факт, що дитина наразі потребує лікування, жодними доказами не підтверджені. Крім того, суд звертає увагу позивача, що за наявності потреби у лікуванні дитини у зв`язку з хворобою, такі витрати на лікування дитини можуть бути визначені як додаткові витрати. Стаття185 СК України визначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Представник відповідача привирішенні спору просила врахувати всі докази та істотні обставини. В той же час у визначений процесуальним законодавством та судом строк відповідачем жодних доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення щодо заявленої суми аліментів надано не було. Таким чином, оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєїдитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 2000 грн, що, на думку суду, є співмірним для забезпечення дитині гармонійного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відтак аліменти підлягають стягненню з відповідача з 11.12.2020. Розподіл судових витрат У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. Крім того, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовної вимоги про визнання батьківства у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати 3310,35 грн, які були понесені позивачем на оплату молекулярно-генетичної експертизи, що підтверджені рахунком-фактурою № 169/10/2021 від 05.08.2021 та квитанцією № 0.0.2220261831.1 від 05.08.2021. Відповідно до ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надала квитанцію до прибуткового касового ордера № 13 від 17.05.2021, згідно з якою вона внесла 1000 грн адвокатові Плетень С.Ю. за підготовку позову до суду, клопотання, консультації. Жодних інших доказів з детальним описом робіт, які були виконані адвокатом, а також які б підтверджували, що сума, означена в квитанції, стосується правової допомоги саме у даній справі, позивачем не надано. З врахуванням викладеного, а також враховуючи заперечення представника відповідача з цих підстав, суд приходить до висновку, що в цій частині судові витрати позивача не підлягають розподілу. Крім того, відповідач у відзиві просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, в розмірі, який буде ним вказаний додатково. Станом на день ухвалення рішення жодних розрахунків щодо понесених судових витрат від відповідача до суду не надходило. За таких обставин суд при ухваленні даного рішення не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, заявлених відповідачем у відзиві, та роз`яснює, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Outcome: partial