Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання її сина, [PERSON] [INFO] , недієздатним та призначення її опікуном В обґрунтування заяви вказала, що її син є інвалідом другої групи та перебуває на обліку у лікаря психіатра. Причиною інвалідності є хронічне психічне захворювання: шизофренія.. Вказане захворювання призводить до того, що [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. 12.11.2021 року у справі відкрито провадження, витребувані за клопотанням заявника докази, медичну карту амбулаторного хворого [PERSON] , медичну карту стаціонарного хворого, [PERSON] 18.11.2021 р. відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід складу суду та секретарю судового засідання. 18.11.2021 року призначено судово-психіатричну експертизу, зупинено провадження у справі. 30.12.2021 року провадження у справі поновлено. Заявник у судовому засіданні підтримала свою заяву, просила визнати її сина , [PERSON] , недієздатним. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні підтримала заяву. [PERSON] заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого повторно 10.11.2021 року Шполянським відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м.Київ) ( а.с.9). Відповідно відповіді КНП «Лікарня імені братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради ОТГ від 10.11.2021 року № 687/07, за підписом лікаря-психіатра [PERSON], [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з 14.09.2008 року, страждає хронічним психічним захворюванням (шизофренія) та є інвалідом ІІ групи. По своєму психічному стану потребує постійного стороннього догляду. З 07.11.2021 року перебуває на стаціонарному лікуванні ( а.с.5). Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 459 від 15.12.2021 року, складеного КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічне стійке психічне захворювання - шизофренію параноїдну з безперервно-прогресуючим перебігом, частими загостреннями галюцинаторно-маячної симптоматики, з вираженими, декомпенсованими проявами змішаного, переважно парафренного, дефекту особистості, через що не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно довідки КНП « Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» № 634 від 06.01.2022 року [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП « Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» з 08.11.2021 року (а.с.59). Частиною 3 ст. 296 ЦПК України визначено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно ч. 3 ст. 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України. Згідно ст. 39 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 40 ч. 1 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Враховуючи наявні у справі докази, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу заявника щодо визнання [PERSON] недієздатним. Щодо вимог заявника про призначення її опікуном [PERSON] , суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У силу ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Оскільки матеріали прави не містять подання органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , суд позбавлений можливості призначити заявника опікуном останнього, а тому у цій частині заява задоволенню не підлягає. Разом із тим, суд роз`яснює заявнику, що вказане питання може бути вирішено окремо після набрання законної сили рішенням суду про визнання [PERSON] недієздатним. Відповідно до статті 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Outcome: partial