Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Свій позов обґрунтовує тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва відкрито виконавче провадження № 64660445 з примусового виконання Виконавчого напису № 17805 від 01.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу - Горай О.С. про стягнення з неї на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості у сумі 11\~743,17 грн. В рамках виконавчого провадження було звернуто стягнення на її заробітну плату. Позивач вважає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що з метою вчинення виконавчого напису, стягувачем ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було вказано невірну адресу проживання позивачки, про це вона дізналась з постанови приватного виконавця, де її адресою проживання визначено м. Київ, а адресою реєстраціїї м. Херсон, вул. Литвинова, буд. 11, при цьому позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка суму боргу не визнає та будь-які зобов`язання перед ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заперечує, оскільки вона не отримувала жодних договорів про відступлення права вимоги ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до ПАТ «Дельта Банк». Також вважає, що виконавчий напис вчинений зі спливом строку позовної давності, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, та документи наданні нотаріусу у копіях, що суперечить вимогам закону. У зв`язку з чим, просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 17.05.2021 р. задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 17805 від 01.02.2021 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу - Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в загальній сумі 41297,41 грн. (а.с. 34-36). Ухвалою суду від 17.05.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження по справі та витребувано належним чином завіренні копії документів та матеріалів, на підставі яких приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 17805 від 01.02.2021 р. Позивач у судовому засіданні не з`явилась, але в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача\~ Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Росвен\~Інвест Україна»\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час та\~місце судового\~засідання повідомлений\~належним чином,\~про що\~свідчить довідка\~про доставлення\~судової повістки,\~такожбуло здійснено виклик відповідача до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади. Третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського районного нотаріального округу Житомирської області - Горай О.С. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, також було здійснено виклик третьої особи до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Київ - Табінський О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином про, що свідчить довідка про доставлення судової повістки на офіційну електрону адресу сторони, також було здійснено виклик третьої особи до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] працює в ТОВ «УКРАТЛАНТІК», що підтверджено довідкою від 02.04.2021 року № 139, про вчинений виконавчий напис, та стягнення на підставі нього дізналась на місці роботи, де її повідомили про надходження постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату. Ухвалою суду від 17.05.2021 року було витребувано у Приватного нотаріуса Житомирського міського районного нотаріального округу Житомирської області Горая Олега Станіславовича належним чином завіренні копії документів та матеріалів, на підставі яких приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 17805 від 01.02.2021 р. На виконання ухвали суду про витребування письмових доказів, приватним нотаріусом Житомирського міського районного нотаріального округу Житомирської області - Горай О.С. було надіслано документи на підставі, яких ним було вчинено виконавчий напис № 17805 від 01.02.2021 р. Безспірність стягнення заборгованості нотаріусом було визначено на підставі таких документів: - заяви позичальника № 010-21040-240913 адресовану ПАТ «Дельта Банк»; - заяви на вчинення виконавчого напису від 01.02.2021 вих. № 01.02/21-1309; - виписки з особового рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 010-21040-240913 від 24.09.2013 р., підписану ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»; - повідомлення ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» про вчинення виконавчого напису адресоване [PERSON] , в якому зазначено необхідність погашення боргу. 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 17805 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості у розмірі 11\~243,17 грн. 01.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. було відкрито виконавче провадження № 64660445 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 01.02.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Ї «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Заява позичальника № 010-21040-240913 адресовану ПАТ «Дельта Банк», яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не була посвідчена нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Натомість, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Щодо пропущення строків для звернення стягувача із заявою про вчинення виконавчого напису, то згідно заяви № 010-21040-240913 від 24.09.2013 року, [PERSON] уклала із ПАТ «Дельта банк» договір про надання кредиту, на ім`я позивачки було відкрито рахунок із кредитною лінією у сумі 15\~000 грн. строком на 364 календарні дні (строк лінії кредиту). Пунктом 2.4 Заяви визначено строк дії ліміту, який продовжується після закінчення строку попереднього ліміту, за умов погодження сторонами, без підписання додаткового договору. Суду не надано доказів того, що боржник погоджувала продовження строку дії кредитної лінії, а отже кредитний договір міг припинитись через рік після укладання (24.09.2014 р). Згідно п. 2.5 Заяви, [PERSON] начебто ознайомилась із письмовою формою умов кредитування, згідно п. 2 Заяви підтвердила розуміння цього. Згідно п. 1.6 позивач підписуючи заяву, погодилась, що також ознайомлення з тарифами та правилами Банку. Дослідивши надану суду заяву позичальника № 010-21040-240913 укладену між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», суд встановив, що в заяві відсутні істотні умови укладення кредитного договору, оскільки заява не містить інформації або будь-яких даних про строк дії договору, який пролонгується на умовах визначених Правила та Тарифами Банку, які ні суду ні приватному нотаріусу не надавались, заява не містить строку повернення кредиту, також в заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору щодо визначеного розміру простроченої заборгованості, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, у разі порушення умов користування кредитом, які вказані в виконавчому написі, що в свою чергу є порушенням ст. 628 ЦК України, відповідно якої зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову (справа №342/180/17) в якій дійшли висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Беручи до уваги аналогію закону, в даному випадку всупереч вищевказаному, до суду не надано підтвердження того, що приватний нотаріус отримав від стягувача разом із заявою про вчинення виконавчого напису - Правила та Тарифи Банку, які б містили особистий підпис боржника [PERSON] станом на момент підписання заяви, які є в тому числі частиною укладеного кредитного договору, тобто в порушення переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису стягувачем не було подано оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору договору, а лише його частину (заяву позичальника № 010-21040-240913 адресовану ПАТ «Дельта Банк»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку - шляхом надіслання стягувачем повідомлень-письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Так, матеріали справи не містять доказів про отримання [PERSON] вимоги про дострокове погашення боргу, оскільки немає почтового повідомлення з особистим підписом боржниці про отримання такого. Крім того, лист ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було надіслано за вих. 31.12.2020 року на адресу боржника [ADDRESS] ., проте позивач надала суду копію договору оренди житлового приміщення від 01.12.2020 року, згідно якого вона орендувала квартиру строком на сім місяців в [ADDRESS] , а попередньою адресою визначила: [ADDRESS] , тобто станом на 31.12.2020 року вона не могла отримати повідомлення стягувача. Таким чином суд вважає, що нотаріус був позбавлений можливості в порядку ст. 88 Закону визначити чи порушено строк звернення із заявою про вчинення виконавчого напису, визначити правильність нарахування заборгованості та існування безспірності боргу. Також слід зазначити, що Договір кредиту укладено між ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] , із заявою про примусове стягнення звернулось ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», таким чином нотаріус повинен був встановити, яким чином до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги до боржника. Ознайомившись із витребуваними ухвалою суду від 17.05.2021 року документами, на підставі яких приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 17805 від 01.02.2021 р., неможливо встановити, чи відступив ПАТ «Дельта банк» ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (укладено договір про відступлення прав вимоги) прав вимоги до боржника, тобто нотаріус не впевнився в наявності прав вимоги ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» до [PERSON] Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 року справа № 61-10285св18. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором не має безспірний характер, виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття, тому є усі правові підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В порядку ст. 141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 454 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved