Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. На підставу своїх вимог спирається на те, що Маньківським районним судом Черкаської області розглядалося кримінальне провадження за № 1202025021000243 від 21.12.2020 року за фактом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 186 КК України (судова справа № 701/103/21 провадження 1-кп/701/55/21). Позивачу надано статус потерпілої в цьому кримінальному провадженні. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] , [INFO] , 21.12.2020 року близько 5 год. 00 хвилин, маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, прийшов на територію домоволодіння [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , [INFO] , та з метою проникнення до житлового будинку, шляхом поштовху, пошкодив запираючий пристрій, відчинив вхідні двері, через які увійшов до будинку та продовжуючи свої умисні злочинні дії, став оглядати кімнати з метою відшукання цінностей, в ході чого зайшов до кімнати, де на ліжку спала [PERSON] . Після цього, з метою обмеження оглядовості останньої та подолання її можливого опору, накрив її голову подушкою, а коли потерпіла в ході цього прокинулась та стала чинити опір, а саме схопила його лівою рукою за праву кисть, він наніс їй спочатку один удар кулаком лівої руки по правій щоці, а потім один удар рукою в ділянку лівої кисті, в результаті чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-9-01/370 від 24.12.2020 року спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців на правій щоці та на лівій кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого [PERSON] , припинила чинити опір. Потім [PERSON] , залишив її у лежачому на ліжку положенні та продовжуючи свої умисні злочинні дії направлені на відкрите заволодіння чужим майном, виявив на підвіконні у цій же кімнаті гаманець, з якого дістав та відкрито викрав грошові кошти в сумі 450 (чотириста п`ятдесят) гривень, а тоді увійшов до іншої кімнати будинку та відкрито викрав скляний бутель ємкістю 5 літрів, вартістю 70 (сімдесят) гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим завдав [PERSON] , матеріальної шкоди на загальну суму 520 (п`ятсот двадцять) гривень. 18.05.2021 року відповідно до вироку Маньківського районного суду Черкаської області: «... [PERSON] визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 186 КК України і призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді одного року обмеження волі, за ч. 3 ст. 186 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити до відбуття [PERSON] остаточно покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю три роки...». Цивільний позов не заявлявся раніше так як позивач сподівалась на добровільне відшкодування, однак будь-яких коштів від Відповідача позивач на даний час не отримала, більше того останній навіть не вибачився. Після скоєного злочину позивач змушена була переїхати до своїх рідних та проживати разом із ними. Після вказаних подій позивач погано спить, відчуває постійну тривогу та боїться залишатись сама вдома. Позивачу завдано моральну шкоду яка полягає в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, та в порушенні стосунків з оточуючими людьми. Це пов`язано з тим, що у теперішній час позивач є фізично обмеженою особою у зв`язку з побоюваннями вчинення щодо неї нових злочинів, цей факт утворює перешкоди для спілкування зі своїми знайомими, зустрічей з ними. Позивач не може так ефективно, як раніше вирішувати побутові проблеми своєї сім`ї. Після вказаної трагедії позивач веде закритий спосіб життя, рідко виходить з дому, у неї погіршився стан здоров`я, погано спить ночами, стала занижена самооцінка як особистості, позивач втратила віру у справедливість. Позивач змушена докладати величезні зусилля для відновлення нормальних життєвих відносин. Крім того після вчинення відносно позивача злочину вона була вимушена лікуватися та витратила на лікування і відновлення суму в 5000 (п`ять тисяч) грн., проте в силу свого віку та юридичної необізнаності квитанції та чеки не збереглися. Таким чином вчиненим кримінальним правопорушенням, позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди, що і змусило позивача звернутися з відповідним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 22.11.2021 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, але представник позивача надав суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять рогляд справи проводити у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення), причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі зібраних доказів Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Маньківським районним судом Черкаської області розглядалося кримінальне провадження за № 1202025021000243 від 21.12.2020 року за фактом вчинення [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст 309, ч. 3 ст. 186 КК України (судова справа № 701/103/21 провадження 1-кп/701/55/21). Позивачу надано статус потерпілої в цьому кримінальному провадженні. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] , [INFO] , 21.12.2020 року близько 5 год. 00 хвилин, маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, прийшов на територію домоволодіння [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , [INFO] , та з метою проникнення до житлового будинку, шляхом поштовху, пошкодив запираючий пристрій, відчинив вхідні двері, через які увійшов до будинку та продовжуючи свої умисні злочинні дії, став оглядати кімнати з метою відшукання цінностей, в ході чого зайшов до кімнати, де на ліжку спала [PERSON] . Після цього, з метою обмеження оглядовості останньої та подолання її можливого опору, накрив її голову подушкою, а коли потерпіла в ході цього прокинулась та стала чинити опір, а саме схопила його лівою рукою за праву кисть, він наніс їй спочатку один удар кулаком лівої руки по правій щоці, а потім один удар рукою в ділянку лівої кисті, в результаті чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-9-01/370 від 24.12.2020 року спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців на правій щоці та на лівій кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого [PERSON] , припинила чинити опір. Потім [PERSON] , залишив її у лежачому на ліжку положенні та продовжуючи свої умисні злочинні дії направлені на відкрите заволодіння чужим майном, виявив на підвіконні у цій же кімнаті гаманець, з якого дістав та відкрито викрав грошові кошти в сумі 450 (чотириста п`ятдесят) гривень, а тоді увійшов до іншої кімнати будинку та відкрито викрав скляний бутель ємкістю 5 літрів, вартістю 70 (сімдесят) гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим завдав [PERSON] , матеріальної шкоди на загальну суму 520 (п`ятсот двадцять) гривень. Вироком Маньківського районного суду Черкаської області області від 18.05.2021 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 186 КК України і призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді одного року обмеження волі, за ч. 3 ст. 186 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено до відбуття [PERSON] остаточно покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю три роки (а.с. 6-8). Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт протиправних дій [PERSON] , підтверджений вироком суду і не підлягає доведенню. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] , доказів які б підтверджували лікування від вказаних вище травм в період, який охоплює скоєння злочину, не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено жодним документом понесених нею матеріальних витрат на лікування, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача завданої майнової шкоди, а саме 5000 грн., - витрат на лікування та 450 грн, - кошти викрадені безпосередньо в ході вчинення злочину підлягають до часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Разом з тим, суд вважає, що вказаний розрахунок витрат на правничу допомогу не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 10000 грн., є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для нього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] , на користь позивача 5000 грн., витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, тому судові витрати у справі стягуються з відповідача на користь держави в розмірі 320,29 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved