Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

До Святошинського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з позовом до Михайлівської сільської ради Вільнянського рйону Запорізької області, державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфова Олена Миколаївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що є рідним племінником [PERSON] , [INFO] . [INFO] його тітка [PERSON] померла. Покійна тітка, постійно проживала у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 15.05.2007 №26 про причину смерті, яка була видана Вільнянською центральною районною лікарнею Запорізької області для поховання. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ССП «Колос», розміром 6,36 умовних кадастрових гектарів. 07.09.2021року позивач звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої гр. [PERSON] , проте 09.10.2021 року постановою № 1554/02-31 державного нотаріусу Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфовою О.М. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] гр. [PERSON] , з підстав пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті, [INFO] гр. [PERSON] . Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2021 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Відповідачу надсилались копія ухвали суду про відкриття провадження у порядку спрощеного провадження, проте заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла тітка позивача - [PERSON] , що підтверджується довідкою від 15.05.2007 №26 про причину смерті, яка була видана Вільнянською центральною районною лікарнею Запорізької області для поховання(ас.6 на зворотній сторінці). Судом встановлено, що [PERSON] постійно проживала у [ADDRESS] . Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ССП «Колос», розміром 6,36 умовних кадастрових гектарів (ас.8) . Судом встановлено, що 07.09.2021року позивач звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої гр. [PERSON] , проте 09.10.2021 року постановою № 1554/02-31 державного нотаріусу Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфовою О.М. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] гр. [PERSON] , з підстав пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, також заявником не надано документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та факт проживання разом із спадкодавцем. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини згідно вимог ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність на той час такої волі, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні і положення ч.3ст.1272 ЦК України не застосовуються. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Позивач посилається на те, що в передбачений законом шестимісячний строк, він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що померла вела замкнутий спосіб життя і позивач майже до останнього часу не був обізнаний про факт смерті його тітки; проживав на великій відстані від місця знаходження спадкового майна, внаслідок чого був позбавлений можливостей для своєчасного оформлення документів необхідних для подачі заяви про прийняття спадщини та у зв"язку із труднощами, які виявилися під час збирання необхідних документів для встановлення факту родинних відносин поза межами території України . Однак на думку суду, зазначені вище обставини, не можуть вважатися поважними, причиною не звернення у встановлений законом строк до нотаріуса для прийняття спадщини. Інших доказів, як на підтвердження своїх вимог, позивач суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, бо за змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення саме цих дій, дій щодо подання заяви про прийняття спадщини. Так, судом з`ясовано, що протягом 6-місячного строку позивач не мав перешкод (об`єктивних, непереборних, істотних труднощів) для подачі нотаріусу ( безпосередньо, письмово, тощо) заяви про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, що викладена у справі (ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018) - лише незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути підставою для задоволення таких вимог, а в нашому випадку такий часовий проміжок є значним, а саме : майже шістнадцять років. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо. Так, пунктами 3.5, 3.23, 3.24 глави 10 «Видача свідоцтв про права на спадщину» Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, в окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, передбачено можливість надіслання заяви про прийняття спадщини поштою. Таким чином, чинне законодавство України передбачає декілька варіантів порядку реалізації громадянами права подання заяви про прийняття спадщини. У випадку, якщо фізична особа за станом свого здоров`я або іншими причинами не має можливості прийти до нотаріальної контори, то така особа може запросити нотаріуса додому для особистого написання заяви у присутності нотаріуса або ж направити таку заяву поштою з обов`язковим засвідченням справжності підпису заявника. Тобто, переважну більшість часу, який надається спадкоємцю для прийняття спадщини, на переконання суду, позивач мав можливість реалізувати своє право, але не зробив цього та не надав жодного доказу неможливості звернення до нотаріуса. Позивач не скористався жодним з зазначених способів реалізації свого права та окрім того, без поважних причин пропустив встановлений чинним законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини. Отже,проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини та взагалі не звертався до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, то суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими, не доведеними належними доказами, твердження позивача спростовані доводами відповідача та зібраними доказами по справі, а тому задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed