Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про стягнення моральної шкоди в сумі 84 000 грн (а.с.1-10). Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що він має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, у відповідності до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідач повинен був виплатити разову грошову допомогу у розмірі 8 845 грн, однак до 05 травня 2021 була виплачена разова грошова допомога у розмірі 1 491 грн, у зв`язку з чим недоплата складає 7 354 грн. Чернігівським окружним адміністративним судом 02.11.2021 у справі №620/12195/21 ухвалено рішення, яким визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо не нарахування та не виплати йому щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, а також зобов`язано нарахувати та виплатити таку допомогу, з урахуванням попередньо виплаченої суми. Зазначає, що незаконною відмовою у нарахуванні грошової допомоги йому завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданні та приниженні, негативних переживаннях, стані постійної психоемоційної напруги, важкості виконання повсякденних обов`язків, тимчасовій відірваності від активного суспільно-політичного життя громади міста, зниженому і нестійкому настрої, нервозності, дратівливості, порушенні сну, гіпертонічній кризі, побоюванні про майбутній стан здоров`я. Станом на грудень 2021 року допомога в повному обсязі не виплачена. Тому розмір відшкодування моральної шкоди, з врахуванням мінімальної заробітної плати за кожен місяць порушення та подвійного розміру відшкодування, становить 84 000 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 23 грудня 2021 року відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 21.01.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку з неотриманням позивачем ухвали про відкриття провадження та невиконання вимоги ухвали про надання додаткових доказів. У встановлений судом строк від відповідача відзив не надійшов, але надійшли письмові пояснення (а.с.25-30), відповідно до яких вказав про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Зазначає, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №620/12195/21 стосується стягнення недоотриманих коштів на користь позивача та ніяким чином не стосується питання наявності чи відсутності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, причинного зв`язку між моральною шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вважає, що позивач не довів факту заподіяння йому саме моральної шкоди. Крім того, з метою виконання рішення суду Управління соціального захисту населення добровільно здійснило перерахунок позивачу щорічної разової допомоги. Вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2021 року №902 затверджено Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду у 2021 році, який визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Забезпечення виконання рішень суду» для забезпечення виконання рішень суду. Відповідно до п. 5 Порядку бюджетні кошти спрямовуються з дотриманням пріоритетності напрямів. Виплата допомоги стягувачу у зазначеній вище справі буде здійснена Департаментом у черговості, яка визначена п. 7 Порядку. Сума реальних збитків позивача у зв`язку з порушенням законодавства України Департаментом, встановленим у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду, становить 7 354 грн 00 коп та вже присуджена на користь позивача, а тому не може стягуватись на його користь повторно. Будь-яких інших реальних збитків позивачем не доведено. У встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не надходило. Від позивача надійшли додаткові пояснення (а.с.50), в яких повідомив, що виконавчий лист не отримував та до Державної виконавчої служби не звертався. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с.16). 02.11.2021 Чернігівський окружний адміністративний суд постановив рішення, яким задовольнив частково позов [PERSON] , визнав протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради щодо не нарахування та не виплати йому недоплаченої грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, а також зобов`язав Департамент нарахувати та виплатити недоплачену грошову допомогу до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми (а.с.11-15). Згідно відомостей Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради [PERSON] на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 зроблено перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік, яка становить 7 354,00 грн (а.с.31). Згідно повідомлення від 19.03.2021, 06.12.2021 04.01.2022 Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради інформував Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для забезпечення виконання грошових зобов`язань (а.с.32,39,37). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173,1174 ЦК України. Згідно зі ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що застосовуючи ст.ст.1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Статтями 13, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду. Відповідно до чіткої й усталеної практики ЄСПЛ право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66). У справі «Скордіно проти Італії» ЄСПЛ визначив ключові критерії для перевірки ефективності компенсаторного засобу юридичного захисту щодо надмірно тривалих судових проваджень. Ці критерії, які також застосовні до справ про невиконання рішень (див. рішення у справі «Вассерман проти Росії» N 21071/05, від 10 квітня 2008 року вимагають таке: - позов про відшкодування має бути розглянутий упродовж розумного строку (рішення у справі «Скордіно проти Італії» N 36813/97, п. 195); - призначене відшкодування має бути виплачено без зволікань і, як правило, не пізніше шести місяців від дати, на яку рішення про його призначення набирає законної сили (рішення у справі «Скордіно проти Італії» N 36813/97, п. 198). Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення презюмується. Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі №620/12195/21 набрало законної сили 02.12.2021. Позивач до примусового виконання вищевказане рішення не пред`являв, виконавчий лист не отримував, а звернувся до суду з позовною заявою про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок протиправного невиконання судового рішення, 21.12.2021. Отже, на час розгляду справи строк невиконання судового рішення у даній справи становить 2 місяці 5 днів, що, з урахуванням практики ЄСПЛ, є не тривалим періодом, а тому в розумінні ст. 1174 ЦК України не є самостійною підставою для відшкодування заподіяної шкоди, та не свідчить про безумовні душевні страждання та моральні переживання позивача внаслідок бездіяльності органу місцевого самоврядування. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed