Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: Представник позивачки [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітного [PERSON] , - адвокат Долинка О.А. звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Калуський ВДВС, в якому просить зняти арешт зі всього рухомого і нерухомого майна, яке належало [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , який помер [INFO] ), накладений постановою Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про арешт майна боржника від 05.10.2020 у виконавчому провадженні №59747757. Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебували виконавчі провадження №61814320 і №59747757 про стягнення з [PERSON] коштів на користь держави. В ході здійснення виконавчого провадження №59747757 постановою від 05.10.2020 державним виконавцем накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.05.2021. 09 червня 2021 року [PERSON] , як мама неповнолітнього [PERSON] і як дружина померлого [PERSON] , звернулась до Калуського ВДВС зі заявою про закінчення виконавчих проваджень №61814320 і №59747757 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку зі смертю боржника. Також у вказаній заяві позивачка ставила Калуському ВДВС вимогу про застосування передбачених статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" наслідків, а саме: зняття накладеного на майно і кошти боржника арешту. Виконавчі провадження №61814320 і №59747757 були закінчені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", але листом від 10.06.2021 (вих. №29360) Калуський ВДВС відмовив позивачці у знятті арешту, накладеного на майно померлого [PERSON] . Відмову Калуський ВДВС обґрунтовує тим, що у даному випадку арешт з майна може бути знятий лише на підставі статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" і лише на підставі рішення суду. 19 липня 2021 року позивачка через свого представника знову звернулась до Калуського ВДВС з вимогою про зняття арешту з майна, яка залишилась без відповіді. 02 вересня 2021 року на адресу Калуського ВДВС втретє направлена така ж вимога, на яку отримана відповідь від 08.09.2021 за №42570 аналогічного змісту до листа від 10.06.2021 (вих. №29360). Позивачка вважає, що у даному випадку порушені законні права та інтереси її неповнолітнього сина [PERSON] , що обґрунтовує наступним. Неповнолітній [PERSON] як син померлого є спадкоємцем першої черги за законом та зі заявою про прийняття спадщини він звернувся до нотаріуса 20.09.2021. Таким чином, наявність арешту на майно, яке належало померлому [PERSON] , у даному випадку перешкоджає його сину і спадкоємцю - неповнолітньому [PERSON] в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті його батька, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач звернувся з позовною заявою до ГУ ДПС в Івано-Франківській області про зняття арешту, проте такий позов не підлягає задоволенню, оскільки податковий орган не накладав відповідний арешт. Тобто належним відповідачем у вказаній справі є Калуський ВДВС, оскільки арешт накладався за його рішенням. В даному випадку ГУ ДПС в Івано-Франківській області може бути третьою стороною, оскільки арешт накладався на підставі документів, які направлялися податковим органом до виконавчої служби. Тобто, податковий орган жодних дій стосовно нерухомості позивача не вчиняв, позивачем не наведено жодних конкретних аргументів та не наведено належних доводів в обгрунтування заявлених вимог, а саме: не зазначив, яким чином прийняте судове рішення по даній справі вплине на права, свободи та інтереси позивача, що, як наслідок, виключає можливість залучення ГУ ДПС в Івано-Франківській області в даній справі як відповідача. За таких обставин вказаний спір не стосується прав та інтересів ГУ ДПС в Івано-Франківський області, а рішення по суті позовних вимог не призведе до виникнення у останнього додаткових обов`язків, окрім тих, що прямо визначені в законі. А тому, враховуючи викладене, просить відмовити в задоволені позову. Представник позивачки [PERSON] адвокат Долинка О.А. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що у відзиві відповідач вказує на начебто неналежне визначення позивачем суб`єктного складу сторін у справі, а зокрема, що Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області є неналежним відповідачем у справі, яким повинен бути Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Свою позицію відповідач обґрунтовує посиланням на ряд Постанов Верховного Суду, з чим позивач не погоджується. Так, Постанова Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №340/25/19 визначає підсудність справи про зняття арешту з майна спадкодавця за позовом спадкоємця. При цьому, позивачем даний позов поданий відповідно до норм чинного законодавства - до відповідного суду за правилами цивільного судочинства, що узгоджується з висновками згаданої постанови. Решта постанов Верховного Суду певним чином стосуються спору щодо порушення органами державної виконавчої служби порядку накладення арешту на майно боржника. У даній справі позивач не оспорює законність як підставу і порядок накладення арешту органом державної виконавчої служби, не вважає його порушеним чи здійсненим з порушенням закону. Однак, за обставин, які є безпосереднім наслідком факту смерті боржника у виконавчому провадженні - [PERSON] , права його сина і спадкоємця [PERSON] щодо прийняття спадщини і можливості розпорядження спадковим майном є порушеними. Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області хоч і не порушувало жодних прав безпосередньо позивача, але арешт накладений на майно померлого в його інтересах в ході здійснення виконавчого провадження. Відтак, відповідає чинним нормам законодавства визначення відповідачем у даній справі стягувача - Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області та залучення як третьої особи Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). А тому просить задоволити позов повністю. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 10.12.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Ухвалою суду від 24.12.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 24.01.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву з обґрунтуванням своїх заперечень щодо позову. 31.01.2022 представник позивача адвокат Долинка О.А. подав до суду письмові пояснення згідно яких позов просив задоволити повністю, судові витрати залишити за відповідачем, розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: У судовому засіданні встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та позивачка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] (а.с. 10). Постановою старшого державного виконавця Калуського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.10.2020 в рамках виконавчого провадження № 59747757 про стягнення з ФОП [PERSON] на користь ГУ ДФС в Івано-Франківській області 7839,55 грн. боргу, було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.15-16). 09.06.2021 представник позивачки [PERSON] адвокат Долинка О.Д. звернувся до ГУ ДПС в Івано-Франківській області зі заявою про закінчення виконавчого провадження, в якій він просив закрити виконавчі провадження № 61814320 та № 59747757 у зв`язку зі смертю [PERSON] , в межах яких з останнього здійснюється примусове стягнення коштів на користь ДПС в Івано-Франківської області (а.с. 17-18). Постановами старшого державного виконавця Калуського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.06.2021 виконавчі провадження № 61814320 та № 59747757 про стягнення з ФОП [PERSON] на користь ГУ ДПС в Івано-Франківської області закінчено (а.с. 11-12, 13-14). [PERSON] 20.09.2021 звернувся до приватного нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 27). Представник позивачки [PERSON] , адвокат Долинка О.Д. 19.07.2021 та 02.09.2021 звертався до Калуського МВ ДВС зі заявами, згідно з якими він просив застосувати всі передбачені ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» наслідки закінчення виконавчих проваджень № 61814320 та № 59747757, а, зокрема, зняти арешти з майна і коштів померлого боржника [PERSON] (а.с. 20-22). Листом Калуського МВ ДВС № 42570 від 08.09.2021 адвоката Долинку О.А. повідомлено про те, що підстави для зняття виконавцем арешту з всього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с. 26). Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її . Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса за місцем відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не зміг оформити свої спадкові права у зв`язку з тим, що належне спадкодавцю майно знаходиться під арештом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 2 цієї статті, про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Положеннями ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини виконавцем. У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Зважаючи на те, що виконавчі провадження завершені, питання про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна спадкодавця [PERSON] не вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає [PERSON] у реалізації своїх прав щодо спадкового майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки наданими суду доказами підтверджено відсутність на цей час правових підстав для знаходження спадкового майна під арештом, виконавчі провадження щодо стягнення боргу зі спадкодавця [PERSON] завершені, і арешт спадкового нерухомого та рухомого майна порушує права неповнолітнього [PERSON] як спадкоємця власника майна і позбавляє його можливості прийняти спадщину, суд дійшов до висновку про необхідність здійснити захист прав позивача шляхом зняття арешту з майна. Щодо належності відповідача. У відповідності з вимогами ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесіє позивачі відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до матеріалів справи позивач визначив відповідачем Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, а третьою особою - Калуський відділ Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Як слідує з Постанови Великої палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 450/1411/16 у випадках, коли арешт майна проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, підлягає вирішенню питання щодо відповідної участі у справі відповідного територіального органу Державної фіскальної служби України. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 299/2931/17 (провадження № 61-35013св18) також вказано, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. Отже, оскільки стягувачем у даному випадку є держава, інтереси якої представляють органи державної податкової служби, суд вважає, що за таких обставин позивачем правомірно заявлено позовні вимоги до ГУ ДПС в Івано-Франківськійй області, а тому суд критично ставиться до позиції відповідача в тій частині, що позов подано до неналежного відповідача, у зв`язку з чим, на його думку, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі зазначеного суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 1216, 1216, 1218-1220, 1231, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved