Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

21 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач в особі представника за довіреністю [PERSON], посилаючись на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 8915, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38 944,93 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. 01.12.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67706709 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу в розмірі 38 944,93 гривні на підставі виконавчого напису №8915, виданого 22.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. У виконавчому написі №8915 від 22.09.2021 зазначено про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Вердикт-Капітал», що виникла за кредитним договором № 010/2326/38413 від 20.03.2006, укладеним між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль». Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Райффайзен Банк Аваль» за вказаним кредитним договором є ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» на підставі Договору № 114/11 про відступлення прав вимоги від 28.09.2015, яке уступило отримані права та обов`язки ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі Договору № АКП-280915 про відступлення прав вимоги від 28.09.2015, яке уступило отримані права та обов`язки ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» на підставі Договору № 15/04/2016-1 про відступлення прав вимоги від 15.04.2016, яке уступило отримані права та обов`язки ТОВ «Вердикт-Капітал» на підставі Договору № ВК/02 про відступлення прав вимоги від 08.04.2021. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.04.2021 по 14.07.2021. Сума заборгованості за кредитним договором № 010/2326/38413 від 20.03.2006 становить 38 444,93 гривні, з яких: 3% річних за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 в сумі 10546,85 гривень; інфляційні збитки за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 в сумі 27 898,08 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість [PERSON] становить 38 944,93 гривні. Виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору № 010/2326/38413 від 20.03.2006 розмір кредитної лінії (ліміт кредитування) становить 10 000,00 гривень. У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 ( тобто за 97 днів). За виконавчим написом стягненню підлягає: 3% річних - 10 546,85 гривень та інфляційні збитки - 27 898,08 гривень. Але сума вказаної заборгованості, виходячи із тіла кредиту 10 000 гривень за 97 днів складає 3% річних в сумі 80,55 гривень та інфляційні збитки в сумі 221 гривня. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не отримував від відповідача, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги в судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. При вчиненні спірного виконавчого напису приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення відповідачем та отримання позивачем такої письмової вимоги, чим порушив п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Також приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі -Перелік), затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, в редакції постанови КМУ №662 від 26.11.2014, яка на той час була вже нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду м. Києва від 01.11.2017. Оскільки в судовому порядку постанову № 662 від 26.11.2014 визнано незаконною та нечинною в частині доповнення Переліку документів новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Виконавчий напис вчинено нотаріусом 22.09.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір № 010/2326/38413 від 20.03.2006 не було посвідчено нотаріально. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з огляду на п. 92-95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Ухвалою судді від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 січня 2022 року. Ухвалою судді від 22 грудня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинене стягнення у виконавчому провадженні №67706709, відкритому 01 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. на підставі виконавчого напису нотаріуса №8915, виданого 22.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено на 03 лютого 2022 року на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. У призначене судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання позивача в особі представника за довіреністю [PERSON], в якому він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач свого представника повторно в судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки його представника суд не повідомив. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, відповідач не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься її клопотання про розгляд справи без її участі. За наявності умов, передбачених ст.ст.280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 03 лютого 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що 20 березня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] , позивачем у справі, було укладено кредитний договір №010/2326/38413 ( далі-договір) (а. с. 19-20). Відповідно до п. 1.1. договору кредитор відкриває на ім`я позичальника рахунок № [NUMBER] в гривнях, випускає та надає позичальнику та/або його довіреній особі платіжні картки (згідно заяви), а також забезпечує розрахунки за операціями з картками відповідно до вимог чинного законодавства України та платіжних систем Visa International та Master Card International. Згідно з п.1.2. договору кредитор, на умовах цього договору, відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію до карткового рахунку, вказаного в п.1.1. договору, для здійснення розрахунків за допомогою платіжної картки, отримання коштів в касах банків або через мережу банкоматів. Розмір кредитної лінії (ліміт кредитування) за цим договором становить 10 000 гривень ( п.1.3. договору). Договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань або до закриття карткового рахунку ( п.3.1. договору). Відповідно до п. 3.2. договору, кредитна лінія відкривається на строк 24 місяці з 20 березня 2006 року по 19 березня 2008 року. Як вбачається з п.3.3. договору термін користування кредитною лінією подовжується на наступні 24 місяці в разі відсутності письмового звернення жодної зі сторін про припинення терміну дії цього Договору, таке подовження терміну користування кредитною лінією може проводитись кожні 2 роки з дати підписання цього Договору. Відповідно до п.5.1. договору позичальник зобов`язується до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отриманого кредиту, сплачувати 1/10 від залишку заборгованості по картковому рахунку до повного погашення заборгованості за кредитом. Згідно з п.5.3. договору позичальник зобов`язується повернути в повному обсязі одержаний кредит та сплатити проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, нараховані за обслуговування кредиту за період, вказаний в п.3.2. цього договору, якщо термін цього договору не подовжено відповідно до п.3.3 цього договору або при отриманні письмового повідомлення від кредитора про необхідність погасити заборгованість на дату, вказану в такому повідомленні. За додатковою угодою №1 до кредитного договору № 010/2326/38413 від 20.03.2006, підписаною начальником Славутицького відділення ЧОД АППБ «Аваль» та [PERSON] , позичальник уповноважує кредитора самостійно списувати суми чергових платежів за кредитом та плату за використання кредитних коштів зі свого картрахунку. При цьому позичальник повинен забезпечити наявність коштів на вказаному картрахунку в строки, визначені умовами кредитного договору (а.с.21). Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 8915, вчиненим 22 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., на підставі ст. 262 ЦК України, ст. ст.34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано стягнути на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за Кредитним договором № 010/2326/38413 від 20.03.2006, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації : [ADDRESS] . Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Райффайзен Банк Аваль» за вказаним кредитним договором є ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» на підставі Договору № 114/11 про відступлення прав вимоги від 28.09.2015, яке уступило отримані права та обов`язки ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі Договору №АКП-280915 про відступлення прав вимоги від 28.09.2015, яке уступило отримані права та обов`язки ТОВ « Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» на підставі Договору № 15/04/2016-1 про відступлення прав вимоги від 15.04.2016, яке уступило отримані права та обов`язки ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору № ВК/02 про відступлення прав вимоги від 08.04.2021. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.04.2021 по 14.07.2021. Сума заборгованості за кредитним договором №010/2326/38413 від 20.03.2006 становить 38 944,93 гривень, з яких: 3% річних за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 в сумі 10 546,85 гривень; інфляційні збитки за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 в сумі 27 898,08 гривень. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. Як вбачається з даного виконавчого напису в суму заборгованості також включена плата за вчинення виконавчого напису (а.с.18). 01 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. на підставі вищевказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 67706709. 17 грудня 2021 року в рамках даного виконавчого провадження винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.24-26, 14-16). Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. Водночас відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом частини 2 вказаної статті якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] за період з 08 квітня 2021 року по 14 липня 2021 року стягнуто заборгованість за кредитним договором № 010/2326/38413 від 20.03.2006 в сумі 38 944,93 гривні, з яких: 3% річних за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 в сумі 10 546,85 гривень; інфляційні збитки за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 в сумі 27 898,08 гривень. Також в суму заборгованості включена плата за вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із аналізу вказаної правової норми вбачається, що вона передбачає наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань у виді інфляційних збитків та трьох процентів річних, які залежать від суми основного боргу, яка у випадку вчинення виконавчого напису нотаріусом, повинна бути також безспірною. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріали справи не містять первинних документів на підтвердження розміру заборгованості позивача за кредитним договором №010/2326/38413 від 20.03.2006, укладеним з Акціонерним товариством поштово-пенсійним банком «Аваль», який став підставою для вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу спірного виконавчого напису. У виконавчому написі не зазначено розміру основної суми боргу ( тіла кредиту), на яку нараховані запропоновані до стягнення з позивача 3% річних та інфляційні збитки. Інший розмір трьох процентів річних у кредитному договорі №010/2326/38413 від 20.03.2006 не передбачений. До позовної заяви представником позивача додано розрахунок трьох процентів річних за даним кредитним договором за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 на суму боргу 10 000 гривень, які за вказаний період згідно з цим розрахунком становлять 80,55 гривень, та розрахунок інфляційних збитків за вказаним кредитним договором, виходячи із встановленого індексу інфляції за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 на суму боргу 10 000 гривень, які становлять 221 гривню. Виходячи з викладеного, розмір заборгованості за нарахованими трьома процентами річних та інфляційними збитками, який зазначений в спірному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки виникає обґрунтований сумнів, що вказана у виконавчому написі заборгованість по трьом процентам річних та інфляційним збиткам на період часу, що зазначений у виконавчому написі, взагалі існувала і в такому розмірі та за той період, що зазначені у виконавчому написі, оскільки застосування ч.2 ст.625 ЦК України пов`язане з наявністю суми основного боргу, в той час як розрахунок заборгованості із зазначенням руху коштів суду відповідачем не наданий. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем суду не надані документи, які б свідчили про відступлення прав вимоги відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» та останньому Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а вказаному товариству ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 010/2326/38413 від 20.03.2006, що укладений з позивачем [PERSON] . У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Проте, докази отримання [PERSON] вимог кредитора про усунення порушень відповідачем суду не надані. Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. у виконавчому написі від 22 вересня 2021 року № 8915 послалася на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є нечинним. У той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені судом обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Наданий нотаріусу кредитний договір № 010/2326/38413 від 20 березня 2006 року, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] не посвідчений нотаріально, а тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. З урахуванням того, що сума заборгованості за кредитним договором №010/2326/38413 від 20 березня 2006 року у розмірі 38 944,93 гривні ( з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису), яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, не є безспірною, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально та докази отримання [PERSON] вимог кредитора про усунення порушень відповідачем суду не надані, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, зареєстрований в реєстрі за № 8915 від 22 вересня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 010/2326/38413 від 20 березня 2006 року за період з 08.04.2021 по 14.07.2021 в розмірі 38 944,93 гривні слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 908 гривень за подання позовної заяви та в сумі 454 гривні за подання заяви про забезпечення позову, всього на загальну суму 1362 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved