Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просила суд вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у період з серпня 2005 року по 15 квітня 2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки. Всі питання щодо виховання та утримання дочки вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки відповідача. З листопада 2010 року позивачки перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі та спільно з новим чоловіком займається вихованням дочки. 20.10.2021 року ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. 17.12.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні підтвердив фактичні обставини, викладені в позові, та надані свідками в судовому засіданні, зокрема, його дочкою [PERSON] . При цьому висловив жаль, що його відносини із дитиною склалися таким чином. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав свідчення, відповідно до яких зазначив, що з 2 років виховує дитину - [PERSON] , 2006 р. н., відповідач з цього часу не приймає участі в її житті, будь-яких перешкод їхньому спілкуванню він ніколи не чинив. Допитана в судовому засіданні [PERSON] зазначила, що з батьком майже не спілкується, він не приймає ніякої участі у її житті, за своє життя вона пам`ятає лише 3-4 короткі зустрічі із батьком, телефонного спілкування чи спілкування в соціальних мережах між ними не встановлено. Всі батьківські обов`язки виконує її вітчим [PERSON] , який матеріально її утримує, приймає участі в вихованні, заглиблений в усі сфери її життя, знайомий із колом її друзів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15.04.2008 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 15.04.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки, та видано виконавчий лист. 27.11.2010 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно довідки-розрахунку № 60611 від 19.07.2021 року виданої Обухівським ВДВС в Обухівському районі Київської області, станом на 01.07.2021 року сума заборгованості по аліментам у [PERSON] становить 45 500,00 грн. Як вбачається із копії заяви, 05.08.2021 [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 17.09.2021 року надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON] №2923. Як вбачається з висновку «батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про життя та здоров`я [PERSON] , матеріально не допомагає, не цікавиться її навчанням та досягненнями, не спілкується з донькою, не телефонує, не вітає із святами», «при винесенні питання враховувалась і думка дитини». З характеристики [PERSON] , виданої директором ліцею № 1 25.08.2021 року № 01/17-137 вбачається, що за час навчання дитини її батько, [PERSON] в ліцеї не з`являвся, батьківських зборів не відвідував, навчанням не цікавився. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідача від піклування про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, враховуючи всі обставини, з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по відшкодуванню судового збору слід стягнути з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved