Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] , в особі адвоката Лозінської О.О., звернувся до суду з позовом до ММР, третя особа [PERSON] про визнання права власності на 5/8 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, в обґрунтування зазначив наступне. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 18.12.2000 Управлінням міського майна ММР, на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . Заповіту після себе не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю за життя майно, а саме: на 1/4 (виходячи з правила про рівність часток) частину квартири [ADDRESS] . Його дружина, [PERSON] та син [PERSON] , які проживали та були зареєстровані за адресою спадкового майна, прийняли спадщину фактично, але не оформили своїх спадкових справ. [INFO] померла [PERSON] . Заповіту після себе не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавиці за життя майно, а саме: на 1/4 (виходячи з правила рівності часток) частину квартири [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності, та 1/8 частину вказаної квартири, яка належала їй в порядку спадкування після смерті чоловіка, [PERSON] . Спадкоємцем після померлої [PERSON] є її сини, позивач, [PERSON] , та третя особа - [PERSON] , та [PERSON] . Зазначені особи є спадкоємцями першої черги. Позивач прийняв спадщину шляхом надання заяви приватному нотаріусу Лашиній Н.Г. [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою спадкового майна, прийняв спадщину фактично. [PERSON] з 06.11.2012 знятий з реєстрації по вказаній адресі, окремо заяви про прийняття спадщини нотаріусу не надав, тому спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняв. [INFO] помер [PERSON] . Заповіту не залишив, та після його смерті спадщину прийняв позивач [PERSON] , подавши заяву приватному нотаріусу Маріупольського нотаріального округу Лашиній Н.Г. Крім позивача, спадкоємцем другої черги за законом є брат спадкодавця [PERSON] , який спадщину не прийняв. 19.05.2020 приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лашина Н.Г. двома постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/16 частки квартири [ADDRESS] , яка належала матері позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] та на 7/16 частки квартири [ADDRESS] , що належала брату позивача - [PERSON] , який помер [INFO] . Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії в обох випадках з`явилось ненадання оригіналу документу, що підтверджує право власності щодо вказаної квартири, а саме: свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням міського майна 18.12.2000 за реєстраційним №19759. Позивач стверджує, що є сином померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, тому має право на спадкування 3/16 частин квартири, як спадкоємець 1-ї черги за законом. А також доводить родинний зв`язок із померлим [INFO] [PERSON] , який є братом (по матері), що настає з аналізу походжень від єдиної матері відповідно до свідоцтв про народження та відомостями щодо укладання шлюбів останньою. Оскільки оригінал правовстановлюючого документу на об`єкт нерухомого майна в позивача відсутній, ним вичерпані всі можливі правові засоби оформлення спадщини, що змусило його звернутись до суду. Позивач просить визнати за ним право власності на 3/16 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , а також на 7/16 частки квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, без фіксації судового процесу, відповідно до якої позивач та його представник позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - головний спеціаліст, юрисконсульт відділу судового захисту юридичного департаменту ММР Аврамова Т.О. в судове засідання надала клопотання про необхідність витребування доказів шляхом з`ясування місця проживання [PERSON] , оскільки підстави не прийняття спадщини не з`ясовані, то вирішення позову може вплинути на його законні права та інтереси. Ухвалою суду від 15.09.2021 витребувані докази шляхом зобов`язання Державної міграційної служби України надати відомості з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або перебування [PERSON] , а також витребуванні аналогічні відомості з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ММР. Останнім відомим зареєстрованим місцем мешкання [PERSON] є спірна квартира. Залучений до участі у розгляді справи, в якості третьої особи - [PERSON] , до залу судового засідання не з`явився. Процесуальними правами не скористався, правову позицію за позовом не навів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести розгляд справи на підставі матеріалів справи, з урахуванням правової позиції відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] /п, виданого 18.12.2000, Управлінням міського майна ММР, належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 18.12.2000, а також відомості БТІ про реєстрацію прав власності за №35967 від 12.01.2001. (а.с. 107) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Оскільки спадкодавцем, [PERSON] , не було складено заповіту, то спадкування здійснюється за законом. Дружиною [PERSON] була [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Дружина спадкодавця, яка його пережила, [PERSON] , а також діти, є спадкоємцями першої черги. Третя особа - [PERSON] , є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Приморським відділом РАЦС м. Жданів ( колишня назва міста Маріуполя). (а.с.103) Спадкоємці першої черги, мати та син: [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину фактично, будучі зареєстрованими та такими, що мешкали за місцем відкриття спадщини, в кв. [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Оскільки спадкодавицею, [PERSON] , не було складено заповіту, то спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є сини померлої [PERSON] : [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 30.07.1977 Старомайданівською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області (а.с.93 зворот); [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 17.08.1984 Старомайданівською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області (а.с. 12). Походження спадкоємців від спадкодавця, перевірено за повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, за яким простежується зміна прізвища спадкодавці ( [PERSON] [PERSON] [PERSON] ). Залучений в якості третьої особи, син спадкодавці [PERSON] , є спадкоємцем першої черги, однак спадщину не прийняв, відповідної заяви до нотаріусу не подав, на момент відкриття спадщини, знятий з реєстрації 06.11.2012. [PERSON] , був зареєстрований за місцем відкриття спадщини, разом з тим, 05.02.2018 звернувся до приватного нотаріуса Лашиної Н.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] . З заявою аналогічного змісту, до вказаного нотаріуса, 20.11.2017, звернувся позивач [PERSON] . Обидва спадкоємця [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після [PERSON] , шляхом звернення до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Оскільки останнім, не було складено заповіту, то спадкування здійснюється за законом. Наявність спадкоємців першої черги встановлено не було, та 19.08.2019 приватним нотаріусом Лашиною Н.Г. зареєстрована заява позивача [PERSON] про прийняття спадщини. Спадкоємцем за законом другої черги є брат спадкодавця [PERSON] , який спадщину не прийняв та момент її відкриття не був зареєстрованим у спірному помешканні кв. [ADDRESS] . За заявами позивача від 20.11.2017 та від 19.08.2019, про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , відповідно, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лашиною Н.Г., у зв`язку з відсутністю у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, 19.05.2020 постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/16 частин квартири [ADDRESS] після смерті матері, [PERSON] та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 7/16 частин квартири [ADDRESS] після смерті брата, [PERSON] (а.с.47,48) Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.1-2 ст.1223, ч.1 ст.1261 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, здійснити це право позивач не має можливості через відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документа на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до глави 10 п. 4.15 „Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що „видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право власності позивача, яке він має в порядку спадкування, є порушеним. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України, передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Обрані позивачем способи захисту його права передбачені законом. Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту у спосіб визнання за ним права власності на 3/16 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , а також на 7/16 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті брата, [PERSON] , який помер [INFO] . За викладених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved