Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 02.08.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали однією сім`єю до листопада 2021 року. Наразі сторони проживають й надалі разом, але ведуть різний побут, проживають у різних кімнатах, шлюбні відносини фактично припинені. За усною домовленістю дитина буде проживати з матір`ю [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із різними поглядами на життя, постійними сварками та непорозуміннями, що призвело до неможливості вести сумісний побут та продовжувати жити разом однією сім`єю. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим, що суперечить його інтересам, які мають істотне значення у зв`язку із чим просив розірвати шлюб. Щодо утримання спільної доньки [PERSON] , позивач повідомив, що він наразі допомагає з матеріальної сторони з оплатою навчання у ВУЗі, та в подальшому має намір допомагати своїй дитині. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач та його представник надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Також просила долучити до матеріалів справи оригінал свідоцтва про шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02.08.2003 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02.08.2003 року (а.с.27). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.03.2006 року (а.с.10). Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із різними поглядами на життя, постійними сварками та непорозуміннями, що призвело до неможливості вести сумісний побут та продовжувати жити разом однією сім`єю. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 908 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved