Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж № [NUMBER] , що у гаражному кооперативі № 5 на [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування індивідуального гаража. На вказаній ділянці позивачем було побудовано гараж № [NUMBER] у гаражному кооперативі №5. Однак у зв`язку із тим, що не було належно оформлених документів для його узаконення, він не має можливості оформити право власності на нього. 17.01.2022 р. учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримують. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не подав. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Згідно рішення Червоноградської міської ради №1637 від 21.05.2020 року, позивач набув у власність земельну ділянку площею 0,0023 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , цільове призначення якої є для будівництва та обслуговування гаражу. Як видно з витягу № 215554922 від 09.07.2020 р., позивач є власником земельної ділянки площею 0,0023 га для будівництва і обслуговування індивідуального гаража з кадастровим номером 4611800000:01:001:0554. Відповідно до даних технічного паспорта від 28.11.2019 р., позивачем збудовано гараж у гаражному кооперативі № 5 вул. Б. Хмельницького, 83 у м. Червонограді Львівської області. Згідно довідки від 22.09.2021 р. № 52, підписаної головою правління гаражного кооперативу № 5 Карплюком Ю.Я., позивач є членом гаражного кооперативу № 5, гараж № [NUMBER] , заборгованості по членських внесках немає. Відповідно до технічного висновку № 25 від 17.09.2021 р., проведеного експертом Юдицькою Я.М., останньою було здійснено технічне обстеження приміщення вказаного гаражу з метою визначення його фактичного технічного стану та надано висновок про те, що будівля гаражу відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації та передбачає можливість подальшої експлуатації гаражу. Окрім цього, ОП Львівським обласним проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро, в особі виконавця - Жигайло М.Б. надано висновок від 20.09.2021 року про те, що архітектурно-планувальні рішення збудованого гаража відповідають вимогам ДБН В.2.3.-15:2007 «Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», санітарним та пожежним нормам і правилам, а також надано висновок про можливість легалізації самочинно збудованого гаража. Як видно із заяв власників гаражів, що межують з гаражем позивача, останні не заперечують щодо приватизації ним такого майна. Відповідно до ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як роз`яснюється у пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №3«Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно, а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, зокрема врахувавши те, що позивач здійснив будівництво гаражу на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності, згідно технічної документації гараж відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, прав та інтересів інших осіб самочинно збудований гараж не порушує, а відповідач не заперечує проти визнання права власності на такий за позивачем, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved