Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просив суд: визнати, [PERSON] , [INFO] , особою, яка втратила право користування належним позивачу згідно договору дарування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; відповідно до ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, просив відстрочити оплату судового збору до вирішення справи по суті або звільнити від його сплати. Позов мотивований тим, що з лютого 2020 відповідач виїхала з належного йому будинку, та більше в ньому не проживає, сторони проживали в цивільному шлюбі, шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися. Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзиву на позов до суду не подала. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 11 січня 2013 року разом з позивачем в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] проживала та зареєстрована його співмешканка [PERSON] . З лютого 2020 року відповідач виїхала з цього будинку та більше в ньому не проживає. Таким чином, на момент розгляду справи [PERSON] більше одного року не проживає в будинку позивача. Від спільного подружнього життя у сторін є донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Згідно заочного рішення Корюківського районного суду від 08 жовтня 2020 року № 736/854/20 [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Будинок за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Надаючи правову оцінку обставинам справи суд враховує наступне. У відповідності до положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною першою ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи, те що відповідач не проживає в будинку [PERSON] більше року, доказів про досягнення між сторонами домовленості про інше суду не надано, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, з підстав, передбачених частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного кодексу України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в сумі 908 гривень, сплату яких було відстрочено позивачу до ухвалення рішення у справі. На підставі викладеного статтями 10-13, 259, 263-265, 268, 280-285 ЦПК України, суд

Outcome: approved