Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, вони мешкають окремо, діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Також зазначила, що відповідач інколи перераховував їй кошти на утримання дітей, однак це є його обов`язком, як батька. При цьому, вказана матеріальна допомога не носить систематичний характер. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив стягувати з нього аліменти у розмірі 33%, мотивуючи тим, що незважаючи на припинення між ним та позивачкою шлюбних стосунків, вони проживають разом за однією адресою спільно з їх неповнолітніми дітьми. Діти перебувають також і на його утриманні, він регулярно купує їм всі необхідні речі, надає матеріальну допомогу, періодично перераховує кошти на картковий рахунок, що підтверджується відповідними квитанціями. Крім того, наразі він не працює, що вказує на його незадовільний матеріальний стан. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 07.06.2013 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.2). Від подружнього життя мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких записаний відповідач (а.с.3, 4). З довідки про склад сім`ї вбачається, що позивачка проживає по [ADDRESS] разом з відповідачем та малолітніми дітьми (а.с.38). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину, відповідно до ч.3 ст.181 СК України,є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодойого незадовільного матеріального стану та відсутності постійного місця роботи, оскільки жодних належних доказів на підтвердження цих обставин суду не надано. Крім того, суд критично відноситься до доводів відповідача, що діти перебувають на його утриманні, так як він проживає разом з ними, оскільки право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку, обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає ще з народження і триває до досягнення ними повноліття. Надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги дітям суд розцінює як добровільне виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, піклування про здоров`я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. З огляду на викладене, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved