Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

30 вересня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» у якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за №93525 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» заборгованості за кредитним договором №014/80054/73/79793 від 10.08.2007 року у розмірі 25982 долари США 67 центів, а також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір. 03 листопада 2021 року представник позивача подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив суд залучити приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича до участі у справі у якості співвідповідача, а також доповнив позовні вимоги новими, а саме просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на користь позивача грошові кошти, стягнуті в межах виконавчого провадження №65929199 у сумі 10490,09 грн., стягнути з приватного виконавця Куліченко Д.О. на користь позивача грошові кошти, стягнуті в межах виконавчого провадження №65929199 у сумі 1165,57 грн., стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2724 грн., стягнути з приватного виконавця Куліченко Д.О. на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн., стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до постанови приватного виконавця Куліченко Д.О., прийнятої на підставі виконавчого напису нотаріуса Головкіної Я.В., на його доходи звернено стягнення на погашення заборгованості по кредитному зобов`язанню. Посилається на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом порушено вимоги діючого законодавства, оскільки строк позовної давності для стягнення заборгованості за кредитним договором №014/80054/73/79793 від 10 серпня 2007 року сплив до вчинення 21 квітня 2021 року виконавчого напису. Так, 06 червня 2011 року Суворовським районним судом м.Одеси було ухвалено рішення про солідарне стягнення з позивача та поручителя за договором поруки, укладеним в забезпечення виконання зазначеного кредитного договору, [PERSON] , на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом, яке набрало законної сили. 23 червня 2011 року стягувачем було отримано виконавчі листи на виконання рішення суду. В подальшому, з метою погашення заборгованості, позивач добровільно передав АТ «Райффайзен Банк Аваль» автомобіль марки «Skoda Octavia», який перебував у заставі відповідно до договору застави, укладеного між позивачем та кредитодавцем в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Вказане, на думку позивача, свідчить про наявність спору про розмір заборгованості. Надалі АТ «Райффайзен Банк Аваль» було втрачено оригінали виконавчих листів про стягнення заборгованості та ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 16 червня 2015 року заяву про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання було залишено без задоволення. Зазначена ухвала набрала законної сили. Таким чином, рахуючи від дати постановлення зазначеної ухвали, строк позовної давності для пред`явлення вимог щодо погашення заборгованості за кредитним договором сплив 16 червня 2018 року. Крім того, вважає, що виконавчий напис є незаконним, оскільки нотаріус не мав передбачених законом підстав для його вчинення, так як відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік таких документів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а виконавчий напис №93525 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Головкіною Я.В. 21 квітня 2021 року. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Кредитний договір, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем, не є нотаріально посвідченим договором. Крім того, нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у межах виконавчого провадження №65929199 приватним виконавцем Куліченко Д.О. було стягнуто з позивача грошові кошти на загальну суму 11655,66 грн. з якої розмір винагороди приватного виконавця становить 10% від стягнутої суми, а саме 1165,57 грн. Решту -10490,09 грн. було перераховано ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» як стягувачу у виконавчому провадженні. У зв`язку з тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого було відкрито виконавче провадження та стягнуто кошти з позивача є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, а відтак з позивача безпідставно стягнуто 11655,66 грн., позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалами від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та забезпечено позов. Ухвалою від 04 листопада 2021 року задоволено заяву представника позивача про зміну предмету позову та залучено до участі у справі у якості співвідповідача приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. У своєму відзиві на позовну заяву, поданому 29 листопада 2021 року, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на наступне. Для нотаріуса безспірність заборгованості боржника підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, отже, виконавчий напис було вчинено правомірно. Стосовно тверджень позивача про пропуск трирічного строку на право вчинення виконавчого напису, зазначив, що 27 квітня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ТОВ «ОКСІ Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, у тому числі до боржника за кредитним договором №014/80054/73/79793 [PERSON] . Таким чином, право вимоги до позивача виникло у відповідача починаючи з 27.04.2018 року. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, отже, виконавчий напис нотаріуса №93525 вчинено у законодавчо встановлених межах. Таким чином, відсутні підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів відповідач зазначив, що в зв`язку з тим, що позивач не наводить жодних підстав для такого стягнення та не доводить незаконності отримання коштів як відповідачем, так і приватним виконавцем, то підстав для її задоволення не вбачається. В зв`язку з зазначеним, представник відповідача вважав позов не обгрунтованим, безпідставним та таким, у задоволенні якого належить відмовити в повному обсязі. Відповідачем також було заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з тим, що витрати на правничу допомогу не співмірні зі складністю справи, є суттєво завищеними та необгрунтованими. Співвідповідачем у справі приватним виконавцем Куліченко Д.О. 21 січня 2022 року надано пояснення на позовну заяву, відповідно до яких позовні вимоги в частині, що стосується його як приватного виконавця, він не визнав, вважав їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що вимога позивача щодо повернення коштів, стягнутих як виконавчий збір, взагалі є передчасною, оскільки підставою для звернення до суду з зазначеною вимогою може бути лише його відмова щодо повернення виконавчого збору і лише після набрання рішенням суду щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню законної сили. Співвідповідачем приватним виконавцем Куліченко Д.О. також було заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які він вважав явно завищеними та не співмірними зі складністю справи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Стосовно витрат на правничу допомогу зазначив, що їх розмір становить 13500 грн., відповідає критерію розумності, співмірний із ціною позову, складністю справи та підтверджується наданими доказами, в зв`язку з чим клопотання відповідачів щодо їх зменшення не підлягає задоволенню. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив про розгляд справи за його відсутності (а.с.130 зворотній бік). Співвідповідач приватний виконавець Куліченко Д.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у поясненнях на позовну заяву, вважав, що він не може бути відповідачем у справі, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема, позивач заперечує наявність у нього заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Третя особа - приватний нотаріус Головкіна Я.В. до судового засідання не з`явилась. Згідно відомостей, наданих Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) діяльність приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. припинена з 21.04.2021 року. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, співвідповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як встановлено судом, 29.06.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитром Олександровичем на підставі заяви стягувача ТОВ "Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про примусове виконання виконавчого напису №93525 від 20.04.2021 року, виданого приватним нотаріусом Головкіною Я.В., відкрите виконавче провадження №65929199 щодо стягнення з боржника [PERSON] заборгованості в сумі 25982,67 долари США (а.с.39). Виконавчий напис №93525 від 20.04.2021 року вчинено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Укрфінанс Груп", право вимоги за яким було відступлено АТ «ОКСІ Банк», якому в свою чергу, АТ «Аваль банк» відступило право вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитним договором №014/80054/73/79793 від 10.08.2007 року, не сплачену за період з 29.11.2018 року по 11.02.2021 року заборгованість на загальну суму 25982 доларів США 67 центів. Сума, що підлягає стягненню, складається з: - 16413 доларів США 49 центів заборгованості за тілом кредиту; - 9569 доларів США 18 центів заборгованості за відсотками (а.с.34). Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06 червня 2011 року у справі №2-3341/2011 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №014/80054/73/79793 від 10.08.2007 року 178260,30 грн, що дорівнює 22394,51 доларів США - заборгованості за кредитом, 27938,09 грн, що дорівнює 3509,81 доларів США - заборгованості по відсоткам (а.с.30-31). 27.04.2018 року ПАТ «ОКСІ Банк» на підставі договору про відступлення права вимоги відступило право вимоги, у тому числі за кредитним договором №014/80054/73/79793 від 10.08.2007 року, ТОВ «Фінансова компанія Укрфінанс Груп» (а.с.131-137). Як слідує з виконавчого напису нотаріуса, ТОВ «ОКСІ Банк» право вимоги було відступлене АТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору відступлення права вимоги. Зазначена обставина учасникам справи не заперечувалась, обґрунтованого сумніву щодо достовірності вказаної обставини суд не має, а тому, в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України, вона доказуванню не підлягає. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус вчиняє виконавчий напис на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі - Перелік документів). Відповідно до ст. 87 ЗУ "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, нотаріусом Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис на підставі п.2 «Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17, оскільки постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана судом нечинною з моменту її прийняття, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМУ №1172 в редакції від 29.11.2001. Таким чином, у зв`язку з тим, що на момент вчинення виконавчого напису 21.04.2021 року п.2 Переліку був нечинним, у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, відповідач, вказуючи на безспірність заборгованості [PERSON] зазначає у своєму відзиві на позовну заяву про направлення у березні 2021 року на адресу [PERSON] повідомлення-вимоги про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором та відсутність будь-яких заперечень щодо розміру заборгованості з боку боржника, які б вказували на його незгоду із сумою, зазначеною у виконавчому написі. Стосовно вказаного суд зазначає, що відповідачем не було надано на підтвердження зазначеного відповідно до положень ст. 76-81 ЦПК України належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що на момент вчинення приватним нотаріусом Головкіною Я.В. виконавчого напису боржник - позивач у справі [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, що заборгованість була саме такого розміру, враховуючи, що в рішенні Суворовського районного суду м.Одеси заборгованість по процентам за кредитом становила 3509,81 доларів США, а не 9569,18 доларів США, як зазначено у виконавчому написі, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Аргументи сторін щодо строку позовної давності при вчинені виконавчого напису не впливають на висновки суду щодо наявності підстав для скасування виконавчого напису нотаріуса через ненадання нотаріусу ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору та наявність підстав, які свідчать, що борг не є безспірним. Стосовно вимоги щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» грошових коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження №65929199 у сумі 10490,09 грн. суд вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частин 1,2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим рішенням законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20. Судом встановлено, що на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.07.2021 року у виконавчому провадженні №65929190 (а.с.70-71) ТОВ «ЕС ДЖІ Продакшн» здійснено відрахування із заробітної плати [PERSON] за період з 01.07.2021 року по 31.10.2021 року на загальну суму 11616,64 грн. (а.с.112). Також на підставі платіжної вимоги приватного виконавця Куліченко Д.О. з поточного рахунку [PERSON] , відкритого в АТ «ПроКредитБанк» було списано 39,02 грн. Таким чином, в межах виконавчого провадження з [PERSON] було стягнуто 11655,66 грн. З врахуванням розміру винагороди приватного виконавця, зазначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження, та який становить 10% від стягнутої суми, тобто 1165,57 грн., на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» в межах виконавчого провадження №65929199 було стягнуто 10490,09 грн. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» грошових коштів у сумі 10490,09 грн, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який не підлягає виконанню, відпали, грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Стосовно вимоги щодо стягнення з приватного виконавця Куліченко Д.О. на користь позивача грошових коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження №65929199 у сумі 1165,57 грн, суд вважає, що у її задоволенні належить відмовити виходячи з наступного. Частиною 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Указані норми передбачають, що виконавчий збір підлягає поверненню виключно у випадку закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, поверненню виконавчого збору передує постанова про закінчення виконавчого провадження, яка може бути винесена приватним виконавцем лише після отримання рішення суду, що набрало законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з приватного виконавця Куліченко Д.О. на користь позивача грошових коштів, стягнутих в межах виконавчого провадження, є передчасною та такою, що не підлягає виконанню. Стосовно витрат позивача на правничу допомогу адвоката, то відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат щодо надання правової допомоги позивачем надано договір від 15 вересня 2021 року, укладений між адвокатом Нестеренко С.В. та Дрьомовим С.І. Вартість послуг визначена додатковою угодою до договору та становить 13500 грн. Перелік всіх наданих адвокатом послуг наведено у актах від 30.09.2021 року, 29.10. 2021 року, 30.11.2021 року, 30.12.2021 року. Відповідачами було подано клопотання про зменшення суми судових витрат в зв`язку з тим, що витрати на правничу допомогу не співмірні та не пропорційні до позовних вимог. Вирішуючи питання про зменшення суми витрат на правову допомогу, суд вважає, що зазначена сума не підлягає зменшенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Виконані адвокатом роботи детально зазначені в актах виконаних робіт і на думку суду є співмірними зі складністю страви. Твердження відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінанс Груп", що виконані роботи не відповідають критерію необхідності та доцільності не має під собою підстав та спростовується самим фактом звернення позивача до суду та за правовою допомогою. Таким чином, встановивши дійсність та необхідність витрат на правову допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу є співмірними із складністю справи та обґрунтованим, отже, таким, що підлягає задоволенню в повному розмірі. Враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» коштів, а у решті позовних вимог відмовив, з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2724 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13500 грн.

Outcome: partial