Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Вказана квартира є спільною сумісною власністю позивача та її чоловіка [PERSON] . З метою продажу квартири позивач та її чоловік знялись з офіційної реєстрації з приміщення вказаної квартири з 2021 року, але фактично продовжують там мешкати. За вказаною адресою зареєстровані також невістка позивача [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] , які фактично не мешкають у квартирі з 2014 року, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Росії. Позивач ніяких перешкод у користування квартирою не чинить, в позасудовому порядку зняти відповідача та її неповнолітню дитину з реєстраційного обліку позивач немає можливості, а тому вимушена звернутися до суду із вказаним позовом в якому просить визнати [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача у справі, мешкають в одному під`їзді. Відповідач [PERSON] це невістка позивача, яка давно в квартирі не проживає, останній раз її бачили у 2014-2015 році. Зі слів позивача їй відомо, що її син та невістка з дитиною виїхали до Росії, де постіцно мешкають до теперішнього часу. Позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, вказуючи, що відповідач з дитиною мають постійне житло у Росії, де прописані, дитина відвідує школу, повертатись вони не мають намірів, а позивач з чоловіком бажають продати квартиру і переїхати у приватний будинок. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Зазначила, що вона та її неповнолітня дитина [PERSON] на даний час проживають та мають місце реєстрації у місті Брянськ Російської Федерації, дитина відвідує навчальний заклад. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Виконкому Покровської районної у місті Кривому Розі Ради у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи без їх участі, вважають за доцільне відмовити позивачу у визнанні [PERSON] та її сина [PERSON] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] з метою не порушення прав та законних інтересів неповнолітньої дитини на житло. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. ст.\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду\~за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21 грудня 2002 року №5983, який посвідчений нотаріально приватний нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С. Згідно Акту, підписаного головою ТОВ Керуюча компанія ДОМ.КОМ від 19.08.2021 року, відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] з 2014 року по теперішній час. Згідно Висновку виконкому Покровської районної у місті ради від 20.10.2021 року, орган опіки та піклування вважав необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог з метою не порушення законних прав та інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] . Згідно Свідоцтва про реєстрацію місця проживання № 5404 від 20.09.2021 року, виданого ОВМ ОП № 1 УМВД Росії по м. Брянську, неповнолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Згідно Довідки № 536 від 21.10.2021 року, неповнолітній [PERSON] навчається у 1 класі МБЗУ «Середня загальноосвітня школа № 18 ім.братів Могиливецьких» м. Брянська Російської Федерації. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до\~ст. 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири, визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ст. 328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, позивач [PERSON] є єдиним власником квартири та правомірно набула право власності на неї. Згідно ч. 2\~статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідачка та її неповнолітній син тривалий час не проживають у спірній квартирі, виїхали на постійне проживання до іншої держави, де мають житло, в якому зареєстровані та мешкають, а отже, з урахуванням думки самої відповідачки, суд вважає, що задоволення позову не приведе до порушення прав та інтересів неповнолітньої дитини. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником квартири, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним йому на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстровані відповідачі, які фактично не проживають за адресою реєстрації, що створює перешкоди власнику у вільному володінні та розпорядженні квартирою. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні.

Outcome: approved