Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.10.2021 звернувся до Ордджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ТОВ Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С., в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстраційним № 2947, вчинений 06.09.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 1 452 975,64 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (місцезнаходження: вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205, м. Дніпро, 49089, код. ЄДРПОУ 40696815). Стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. В обґрунтування вимог посилається на те, що 06.09.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 2947, про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», право вимоги, за яким перейшло на підставі Договору №CL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 90, який укладено між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ» та Договору № CL3N217214 про відступлення прав вимоги від 12.05.2020, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 271, який укладено між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (далі стягувач) з боржника, яким є [PERSON] заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 06/2007/0085Фкж від 23.02.2007, який укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства) та згідно виписки з рахунку боржника на 03.09.2021 (включно) становить 1 452 975,64 грн., що складається з: - простроченої заборгованості за сумою кредиту - 1 180 667,30 грн.; - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом - 272,308,34 грн.; - заборгованості по несплаченої комісії - 0 (нуль),00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 1 452 975,64 грн. 29.09.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С, було відкрито виконавче провадження № 66979020 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. 29.09.2021 позивач дізнався, що на його картковий рахунок у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на який надходять кошти у вигляді пенсії, приватним виконавцем Сколибог О.С. накладено арешт. 04.10.2021 позивач ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № 66979020, після чого дізнався про зазначені вище обставини. 12.10.2021 зазначеним приватним виконавцем складено постанову про опис та арешт майна боржника - квартири. Між тим, [PERSON] зазначає, що для купівлі зазначеної квартири, 23.02.2007 він отримав кредит у ВАТ КБ «Надра» у сумі 45 000,00 доларів США, зі строком повернення до 20.02.2018. Кредитний договір за № 06/2007/0085Фкж між ним та банком укладався у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчувався. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 25.09.2014 ухвалено рішення по справі № 335/9494/14-ц про стягнення з позивача за зазначеним кредитним договором заборгованості на користь ПАТ КБ «Надра» у сумі 734 827,90 грн. та судовий збір у сумі 3 654,00 грн. 11.01.2021 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», а саме замінено стягувача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у справі № 335/9494/14-ц, а в частині видачі дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовлено. Позивач вважає, що виконавчий напис був вчинений нотаріусом, з метою стягнення з нього неіснуючої заборгованості. Зазначає, що він ніколи не мав правовідносини із стягувачем у виконавчому провадженні - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», на користь якого було вчинено виконавчий напис, не підписував із ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» будь-яких договорів, тим паче договорів, які мають нотаріальну форму. Крім того, як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилався на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.199 (далі - Постанова). Проте, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акту суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі № 910/13233/17 від 29.01.2019. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, у приватного нотаріуса Кобельницького С.І. були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. З наведеного вбачається, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», всупереч вимогам закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача, а в свою чергу приватний нотаріус, всупереч вимогам закону, розуміючи відсутність оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, безпідставно стягнув заборгованість. Враховуючи викладене, виконавчий напис був вчинений без надання оригіналу договору, який не підписувався позивачем та відповідно не може мати нотаріальної форми, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (у редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису), тому позивач вважає, що наявні підстави для задоволення його позову в повному обсязі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання по справі. Витребувано у ТОВ «ФК «Дніпрофінанстгруп» оригінали (для огляду) та засвідчені в установленому порядку копії таких документів: договір №CL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 90, який укладено між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ», договір № CL3N217214 про відступлення прав вимоги від 12.05.2020, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 271, який укладено між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», всі інші документи, які надавались приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницькому С.І. для вчинення виконавчого напису за реєстраційний номер № 2947. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. оригінали (для огляду) та засвідчені в установленому порядку копії таких документів: виконавчий напис № 2947, вчинений 06.09.2021 приватнии нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості розміром 1 454 675,64 грн., кредитний договір за № 06/20007/0085Фкж, укладеного 23.02.2007 між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи, що підвтерджується відповідними повідомленням про вручення поштового відправлення. 03.11.2021 на адресу суду засобами поштового зв`язку від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. надійшли належним чином завірені витребувані документи, а саеме: копія Кредитного договору та копію ВНН № 2947 від 06.09.2021. 13.01.2022 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява від ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп», відповідно до якої директор Скребенець Олександр просить прийняти заяву про долучення документів (доказів), визначених згідно ухвали суду, які були витребувані судом та долучити їх до матеріалів справи. 02.02.2022 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розподіл судових витрат, разом із доказами які підтверджують розмір заявлених позивачем судових витрат. Просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] 8 000,00 грн. витрати на правничу допомогу. Представник позивача адвокат Балика П.О. у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив розгляд справи провести у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, хоч усі були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомили, а отже суд розглядає справу за їх відсутності згідно п. 1 ч. 3 та ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Відповідач відзиву на позовну заяву так і не подав. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом установлено, 06.09.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 2947, про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» з боржника, яким є [PERSON] заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 06/2007/0085Фкж від 23.02.2007, який укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства) та згідно виписки з рахунку боржника на 03.09.2021 (включно) становить 1 452 975,64 грн., що складається з: - простроченої заборгованості за сумою кредиту - 1 180 667,30 грн.; - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредитом - 272,308,34 грн.; - заборгованості по несплаченої комісії - 0 (нуль),00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 1 452 975,64 грн. За текстом виконавчого напису право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі договору №CL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 90, який укладено між ПАТ КБ «НАДРА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ» та Договору № CL3N217214 про відступлення прав вимоги від 12.05.2020, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 271, який укладено між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНРАЙТ» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Кредитний договір № 06/2007/0085Фкж від 23.02.2007, який укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] нотаріально не посвідчений. 29.09.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. відкрито виконавче провадження № 66979020 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису. Також, у цей же день, 29.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. у ВП № 66979020 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. 12.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. у ВП № 66979020 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з пунктом четвертим статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду України від 05.06.2017 в справі № 754/9711/14-ц, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З тексту оспорюваного виконавчого напису з`ясовано, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Кобельницьким С.І. 06.09.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Матеріалами справи не встановлено та в порушення вимог статті 81 ЦПК України відповідачем не підтверджено, що укладений між банком та [PERSON] кредитний договір № 06/2007/0085Фкж від 23.02.2007, який укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] , який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем визначених документів. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного цивільного осуду у складі Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), яка є обов`язковою для застосування в силу приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України). Крім того, матеріалами справи встановлено, що за боргом по кредитному договору № 06/2007/0085Фкж від 23.02.2007, 22.12.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі № 335/335/9494/14. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2014, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2014 в частині відмови у стягнення боргу з [PERSON] та стягнення з [PERSON] заборгованості скасовано. Ухвалене нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» задоволені частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором 714 936,92 грн. В решті частині рішення залишено без змін. Рішення набрало законної сили 22.12.2014. 26.11.2020 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось до суду із заявою заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення у справі щодо цього ж кредитного договору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2021, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задоволено частково, а саме замінено стягувача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у справі № 335/9494/14-ц. В іншій частині задоволення заяви, а саме у видачі дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, судом відмовлено. Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором в оскаржуваному виконавчому написі відповідач просить стягнути станом на 03.09.2021. Кредитний договір укладено 23.02.2007, при цьому строк, на який позичальнику надано кредит - до 20.02.2018. Отже, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років та кредитор, реалізувавши своє право на дострокове повернення коштів за кредитним договором, про що звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2014 було задоволено, змінив строк виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі № 711/6227/14-ц. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі № 310/11534/13-ц, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Внаслідок звернення банку до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача, яка рішенням суду у справі у справі № 335/9494/14 була задоволена та стягнута достроково, у кредитодавця не було підстав для подальшого нарахування процентів та комісії за кредитним договором. Отже, вчинення виконавчого напису після ухвалення рішення суду, зокрема і щодо стягнення відсотків за користування кредитом, недопустимо, оскільки нотаріус здійснює свою компетенцію у сфері безспірної заборгованості, якої після рішення суду не існує. Виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, нараховування передбачених кредитним договором процентів за кредитом припинилося після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування та пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно ст. 61 Конституції України подвійна юридична відповідальність за одне й те саме правопорушення неможлива. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів безспірності заборгованості. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, відсутність спростування з боку відповідача підстав позовних вимог, суд вважає докази, які містяться в матеріалах справи достатніми та робить висновок щодо необхідності задоволення позову у повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат у справі, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн., оскільки позивач як громадянин, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнений від відповідної сплати. Позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується: належним чином засвідченою копією договору про надання правової допомоги від 01.02.2022; належним чином засвідченою копією додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 01.02.2022; звітом № 1 про виконання доручення від 31.01.2022; належним чином засвідченою копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 31.01.2022та належним чином засвідченою копією квитанції № 17 від 01.02.2022 про сплату 8 000,00 грн. Оскільки позов задоволено, то ці витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача згідно ст. 137 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved