Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у неї з відповідачем є спільна неповнолітня дитина донька [PERSON] , дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не приймає участі у задоволенні матеріальних потреб дитини, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 11.01.2022 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 10:30 02.02.2022. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву у якій зазначила про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи у її відсутність. Відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву у якій зазначив про розгляд справи у його відсутність та про часткове визнання вимог про стягнення аліментів, а саме у розмірі 1/6 частки від його доходів, оскільки з нього вже стягуються аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу, на підтвердження чого надає копію рішення з Єдиного реєстру судових рішень. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.9), а відповідачем не оспорюється. Згідно довідки №657/11086 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, [PERSON] , [INFO] зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] (а.с.4). Крім того, судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 17.09.2018 (справа №592/8080/18) з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки, [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує інтереси дитини на користь якої позивач просить стягнути аліменти, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також при вирішенні цього витання суд враховує визначену ст. 141 СК України рівність прав та обов`язків щодо дитини та визначений ст. 12 ЦПК України обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тож, враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, працездатний, сплачує аліменти не утриманні іншої дитини, а позивач також має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей та за відсутності в позовній заяві бу-якого обґрунтування саме зазначеного в ній розміру аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/6 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 992,40 грн.

Outcome: partial