Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

30.06.2020 р. до Печерського районного суд м. Києва надійшов зазначений позов. 13.05.2021 року представником позивача було подано позовну заяву в новій редакціі, в якому прость стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення з листопада 2018 року по листопад 2019 року включно, в розмірі 12 166,16 грн., та стягнути з [PERSON] заборгованість за централізоване опалення у розмірі 42761,19 грн за період з липня 2015 року по жовтень 2018 року включно та 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову, позивач вказує, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії. Однак своєчасно не сплачує за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась вказана заборгованість, що і змусила позивача звернутися до суд за захистом порушеного права. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 відкрито по справі спрощене позовне провадження. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Предстаник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі і просив задовольнити з підстав викладених в ньому. Представник відповідача ( [PERSON] ) в судому засідання просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки у вказаній квартирі 2001 року було переобладнано центральну систему опалення і встановлена автономна газова система опалення та підігріву води. Вказана процедура була проведена відповідно до законодавства. Тобто в квартирі відсутня центральна система опалення, а тому позивач фізично не може надавати відповідачу послуги централізованого оплалення. Щодо твердження позивача, що власник квартири при відключенні від мережі центрального опалення та постачання гарячої води повинен керуватися Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, проте власник квартири не міг в 2001 року, знати за правила, які були затвердженні 2005 році. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у відсутність, та просила застосувати відносно сплати заборгованості строки позовної давності, оскільки період за явий хоче стягнути відповідач заборгованість і дату подачі позовної заяви, свідчить про те що позивачем пропущенні всі строки подачі, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення та відсутності підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м.Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01 травня 2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189. Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього з закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього закону (тобто до 01.05.2019), зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договір за правилами такого Закону між позивачем та відповідачем не укладався, а тому на теперішній час договір укладений до 01 травня 2019 року. Відповідно до абзацу 10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 №1875-ІV комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газопостачання, опалення, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила). Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч.7 статті 26 Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем -фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 №1875-ІV КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм Цивільного Кодексу України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої воли свідчить про надання послуг позивача. Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст.20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 №1875-ІV, п.п.18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 11 жовтня 2018 року ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» уклали договір про відступлення права вимоги №601-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії. Обгрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що у зв`язку з неналежним виконанням свої забовязань, у відповідачів утворилась заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг. Проте представник відповідача - [PERSON] зазначив, що у вказаній квартирі 2001 року було переобладнано центральну систему опалення і встановлена автономна газова система опалення та підігріву води. Вказана процедура була проведена відповідно до законодавства. Тобто в квартирі відсутня центральна система опалення, а тому позивач фізично не може надавати відповідачу послуги централізованого оплалення. Щодо твердження позивача, що власник квартири при відключенні від мережі центрального опалення та постачання гарячої води повинен керуватися Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, проте власник квартири не міг в 2001 року, знати за правила, які були затвердженні 2005 році. Відповідач - [PERSON] просила застосувати відносно сплати заборгованості строки позовної давності, оскільки період за явий хоче стягнути відповідач заборгованість і дату подачі позовної заяви, свідчить про те що позивачем пропущенні всі строки подачі, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За приписами статей 526, 525, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договорами або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, доказів того, що відповідач користується послугами та у останніх утворилась заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, позивачем не надано. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійної підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи, що відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, що виникла до 01 травня 2018 року, позивач не надав належних документів щодо переривання позовної давності, тому суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем пропущена позовна давність за вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за період до 01 травня 2018 року. Ураховуючи те, що доказів того, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», суду не надано, та відносно другого відповідача пропущений строк позовної давності, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed