Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначалося, що двоюрідним братом по лінії матері позивачки є [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яка складається з земельного паю в Дніпропетровській області та квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] не складав заповіт. Оскільки у двоюрідного брата окрім позивачки та її сестри, [PERSON] , яка прийняла спадок, більше не було родичів, то позивачка є спадкоємцем. [PERSON] зазначає, що вона пропустила встановлений законодавством 6-ти місячний строк прийняття спадщини у зв`язку з тим, що своєчасно не знала про смерть брата. Крім того, весь свій час позивачка присвячує матері, яка вже понад 10 років хвора на хворобу Паркінсона та не може обходитися без сторонньої допомоги. Мати не може самостійно себе обслуговувати та вживати життєво необхідні ліки. Таким чином, позивачка не має змоги залишати мати саму. В свою чергу позивачка зазначає, що з сестрою, [PERSON] , яка після смерті брата прийняла спадок, вона не спілкуюся, тому не знала, що брат помер, а відповідно і того, що відкрилася спадщина. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. 22.02.2021 року від позивачки [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.04.2021 року закрито підготовче засідання по даній цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сипачової І.М. належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; інформацію про осіб, які зверталися із заявами про прийняття спадщини або відмови від неї після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 23.10.2021 року від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сипачової І.М. на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 25/108, заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву на позов. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. В ст. 275 ЦПК України визначені строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За приписами ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 07.12.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 17451. Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, сформованої 25.04.2018 року, [PERSON] станом на 05.12.2017 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до витягу про Державну реєстрацію прав, сформованого 30.11.2012 року, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] на праві приватної власності належить квартира у будинку готельного типу, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2012 року, р. № 7381, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 18.08.2017 року, [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-154, виданий 18.08.2017 року, видавник Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора [PERSON] , належала земельна ділянка, площею 3,4850 га, кадастровий номер 1223280500:01:010:1111, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Багатська сільська рада, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана квартира та земельна ділянка входять до складу спадщини після смерті [PERSON] . Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду у порядку позовного провадження. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно із ст. ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] заповітів за своє життя не залишав, тому у разі відсутності заповіту право на спадкування одержують спадкоємці за законом, згідно вимог ст.ст. 1216, 1218, 1220, ч. 2 ст. 1223 ЦК України. Згідно копії паспорту позивачки, [PERSON] з 21.03.2011 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Строк для подання заяви згідно ст.ст.1269-1270 ЦК України про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув 05.06.2018 року. З матеріалів спадкової справи № 25/2018 вбачається, що в межах строків, встановлених ст. 1270 ЦК України, 19.04.2018 року відповідачка [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сипачової І.М. про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі заяви про прийняття спадщини відповідачки [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сипачовою І.М. 19.04.2018 року заведено спадкову справу № 25/2018 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 08.10.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сипачовою І.М. засобами поштового зв`язку отримано заяву [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Тобто позивачкою подано заяву про прийняття спадщини після спливу строку для подання заяви, в інший спосіб спадщину вона не прийняла, тому що на момент відкриття спадщини з [PERSON] постійно не проживала. 06.06.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сипачовою І.М. видані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № № 387, 378, яка складається з: земельної ділянки, площею 3,4850 га, кадастровий номер 1223280500:01:010:1111, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Багатська сільська рада, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2-154, виданий 18.08.2017 року, видавник Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора [PERSON]; квартири у будинку готельного типу, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2012 року, р. № 7381, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС №61-49121св від 29.10.2019 року. Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо. На обґрунтування причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачка зазначає, що вона пропустила встановлений законодавством 6-ти місячний строк прийняття спадщини у зв`язку з тим, що своєчасно не знала про смерть брата. Крім того, весь свій час позивачка присвячує матері, яка вже понад 10 років хвора на хворобу Паркінсона та не може обходитися без сторонньої допомоги. Мати не може самостійно себе обслуговувати та вживати життєво необхідні ліки. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодного доказу на підтвердження наявності у позивача причини, пов`язаної з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б заважали їй в період з 05.12.2017 року до 05.06.2018 року звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини суду не надано. Письмові матеріали справи свідчать, що із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сипачової І.М. позивачка [PERSON] 08.10.2020 року звернулася засобами поштового зв`язку. Відповідно до положень п.2.1, 3.5, 3.23 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 допускається заведення спадкової справи на підставі заяви спадкоємця, яка надійшла поштою та на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена. При цьому такий спадкоємець з боку нотаріуса повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. З врахуванням наведеного, наявної у позивачки можливості для подання заяви про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку, її посилання на неможливість своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини в межах законодавчо визначеного для цього строку через потребу в постійному сторонньому догляді за хворою матір`ю суд вважає не переконливими. Більш того, надана з її боку витяг з історії хвороби матері свідчить про перебування останньої на стаціонарному лікуванні на протязі 10 днів у липні 2012 році, інші дані про стан здоров`я матері в період з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] 05.12.2017 року до 05.06.2018 року суду не надані. Наявний в матеріалах справи медичний висновок свідчить про можливість отримання соціальних послуг з боку територіального центру за місцем проживання [PERSON] (матері позивачки) з 01.12.2017 року по 01.12.2018 року, тобто іншою мовою спростовує доводи в необхідності постійного та цілодобового догляду за [PERSON] виключно зусиллями самої позивачки. З врахуванням наведеного вище суд вважає, що будь-яких суттєвих перешкод, пов`язаних із хворобою її матері, потребою у постійному догляді за нею, для подання заяви засобами поштового зв`язку або особистої явки до нотаріуса, позивачка не мала. Відповідно до положень п. 3.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Матеріали спадкової справи свідчать, що з боку приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сипачової І.М. в межах строків для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] в офіційних регіональних засобах масової інформації розміщувалося відповідне оголошення щодо розшуку спадкоємців останнього та необхідності звернення до нотаріуса, а отже посилання позивачки на поважність причини пропуску звернення із заявою про прийняття спадщини, з якою вона фактично звернулася лише 08.10. 2020 року, через необізнаність про смерть [PERSON] , з яким за життя вона не спілкувалася, суд вважає не обґрунтованими. З врахуванням наведеного вище, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що причини пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, позивачем суду не надано. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову [PERSON] у зв`язку з його недоведеністю. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed