Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом 21.09.2021 року (т. 1а.с. 1-9). \~ \~ \~ \~22.11.2021 року судом зареєстровано заяву [PERSON] про зміну предмету позову (т. 2 а.с. 5-8). Позов мотивований тим, що [PERSON] має вислугу на військовій службі більше 20 років, в тому числі вислугу в СБУ більше десяти років, звільнений у зв`язку із скороченням штатів 12.03.2020 року, перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, тому набув право на отримання житла для постійного проживання шляхом виключення його з числа службових відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 5.21 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень від 06.11.2007 року № 792. Так, протоколом № 6 засідання житлово-побутової комісії УСБУ України у Вінницькій області від 16.12.2017 року полковника [PERSON] разом із сім`єю у складі дружини [PERSON] , доньок [PERSON] та [PERSON] зараховано до списку осіб, які мають право на поліпшення житлових умов на першочергових підставах, а саме зараховано (як учасника бойових дій) з дати прийняття рішення ЖПК управління. \~ \~ \~ \~Відповідно до протоколу № 2 засідання ЖПК УСБУ України у Вінницькій області від 26.02.2019 року полковнику [PERSON] разом з членами його сім`ї (дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] ) надано службову двокімнатну квартиру [ADDRESS] , а 30.05.2019 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради виданий службовий ордер на вселення в цю квартиру. На засіданні житлово-побутової комісії Управління СБУ у Вінницькій області від 03.06.2019 року вирішено подати клопотання начальнику УСБУ у Вінницькій області про виключення з числа службових двокімнатної квартири [ADDRESS] з подальшим виділенням у постійне користування [PERSON] на склад сім`ї з чотирьох осіб. З метою погодження питання виключення вказаної квартири з числа службових і виділення квартири [PERSON] в постійне користування житлова справа [PERSON] була надіслана до ЦУ СБУ, проте на засіданні житлово-побутової комісії ЦУ СБУ (протокол від 10.06.2021 року № 9) комісією було прийнято рішення направити справу квартирного обліку [PERSON] на адресу УСБУ у Вінницькій області на доопрацювання з урахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, питання про виключення з числа службових вказаної двокімнатної квартири з подальшим її виділенням в постійне користування сім`ї [PERSON] розглядалось з червня 2019 року по червень 2021 року, протягом цього часу [PERSON] фактично був позбавлений можливості реалізувати своє конституційне право на житло. СБУ безпідставно зволікає із зверненням до виконкому Вінницької міської ради з клопотанням про виключення житла з числа службового, чим порушує права позивача на житло, визначені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Підстав для відмови у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового немає. Відсутність нормативно-правового акту, прийнятого КМУ, щодо порядку передачі житла, яке було у власності військовослужбовця і розташоване на тимчасово окупованій території Луганської області, не є підставою для відмови у наданні житла для постійного проживання. Оскільки позивач [PERSON] вчинив усі дії, що залежали від нього, для реалізації права на житло, [PERSON] просив: 1) визнати за ним право на виключення з числа службового житла двокімнатної квартири [ADDRESS] (житловою площею 53,8 кв.м., загальною площею 107, 3 кв.м.) та надання йому цієї квартири для постійного проживання; 2) зобов`язати УСБУ у Вінницькій області вчинити дії щодо виключення з числа службового житлове приміщення двокімнатну квартиру [ADDRESS] (житловою площею 53, 8 кв.м., загальною площею 107, 3 кв.м.) та подати до Вінницької міської ради клопотання разом із належно оформленими документами про виключення з числа службового житла вищезазначеної квартири; 3) надати [PERSON] та членам його сім`ї: дружині [PERSON] , доньці [PERSON] та доньці [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] (житловою площею 53, 8 кв.м., загальною площею 107, 3 кв.м.) для постійного проживання; 4) визнати протиправним та скасувати протокол засідання житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України № 9 від 10.06.2021 року в частині прийняття рішення щодо направлення справи квартирного обліку [PERSON] на адресу УСБУ у Вінницькій області для доопрацювання питання виключення службової двокімнатної квартири [ADDRESS] з числа службових приміщень СБ України та надання цієї квартири йому на склад 4 особи (він, дружина та дві доньки) для постійного проживання з урахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 27.09.2021 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі № 127/25142/21 за позовом [PERSON] до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, про зобов`язання вчинити дії (т. 1 а.с. 192). Ухвалою суду від 09.11.2021 року було залучено в якості співвідповідача Центральне управління Служби безпеки України (код ЄДРПОУ 36414116). 22.11.2021 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову (а.с. 5-8 т. 2). Ухвалою суду від 09.12.2021 року закрите підготовче провадження у справі та призначена справа до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кизенко Д.О. позовні вимоги, відповідь на відзив, письмові пояснення [PERSON] підтримав, просив позов задоволити. Позивач [PERSON] позов підтримав, вважає, що внаслідок бездіяльності відповідачів він фактично позбавлений можливості реалізувати своє право на житло. Зобов`язався передати СБУ право власності на рівнозначну квартиру в м. Луганську, яка є у його приватній власності, в разі отримання житла в м. Вінниці для постійного проживання. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] позов не визнав, підтримав відзив на позов (т. 2 а.с. 23-26). Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі\~ст.ст. 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч.6 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що полковник [PERSON] проходив військову службу в УСБУ у Вінницькій області з 05.10.2017 року (а.с. 44 т. 1). Наказом УСБУ у Вінницькій області від 12.03.2020 року по особовому складу № 74-ОС/дск, відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ, виключено із списків особового складу полковника [PERSON] , звільненого наказом Голови СБУ від 28.02.2020 року № 270-ОС/дск з військової служби в запас СБУ за п.п. «а» п. 62 Положення, п.п. «в» п. 2 ч. 6 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу, з 12.03.2020 року (т. 1 а.с. 16). Вислуга років станом на 12.03.2020 року складає: календарна 29 років 10 місяців 2 дні, пільгова 16 років 7 місяців 24 дні, загальна 46 років 5 місяців 26 днів. [PERSON] та члени його сім`ї - дружина [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] є внутрішньо переміщеними особами. [PERSON] безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення АТО (а.с. 15 т. 1). Посвідчення учасника бойових дій ( [NUMBER] ) видано [PERSON] 26.05.2015 року СБУ, дійсне безтерміново (т. 1 а.с. 14). Згідно довідки КП «ВМБТІ» від 29.08.2018 року право на безоплатну приватизацію квартири [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані в [ADDRESS] , не використали (т. 1 а.с. 45), відомостей про незареєстровані будинковолодіння немає (т. 1 а.с. 47). Станом на 01.12.2017 року [PERSON] (із дружиною та двома доньками) на квартирному обліку при виконкомі Вінницької міської ради не перебуває (т. 1 а.с. 54). В Центральному управлінні СБУ [PERSON] на квартирному обліку не перебуває (а.с. 24 т. 1). Відповідно до витягу з протоколу № 6 засідання житлово-побутової комісії УСБУ у Вінницькій області від 16.12.2017 року відповідно до п.п. 4 п. 44 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР», затверджених постановою РМ УРСР № 470 від 11.12.1984 р., ст. 45 ЖК Української РСР, полковника [PERSON] разом із сім`єю в складі: дружина [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] зараховано на квартирний облік у першочергову чергу (як учасника бойових дій) з дати прийняття рішення ЖПК УСБУ у Вінницькій області (т. 1 а.с. 82). У вказаному протоколі, крім іншого, зазначено, що згідно наявних документів [PERSON] та члени його сім`ї не мають у власності житла в м. Вінниці. Разом з тим, за час проходження служби в УСБУ в Луганській області у 2010 році [PERSON] та членам його сім`ї була надана в постійне користування трикімнатна квартира в [ADDRESS] , (зворот а.с. 82). Згідно витягу з протоколу № 2 засідання ЖПК УСБУ у Вінницькій області від 26.02.2019 року (т. 1 а.с. 83-84) вирішено надати службову двокімнатну квартиру [ADDRESS] (житлова площею 53, 8 кв.м., загальна 107, 3 кв.м.) полковнику [PERSON] разом з членами його сім`ї: дружина - [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . У протоколі також вказано, що 19.12.2017 року на урочистих заходах Головою СБУ генералом армії Грицаком В.С., перед колективом Управління, полковнику [PERSON] було вручено сертифікат на отримання двокімнатної квартири як вимушеному переселенцю з окупованих РФ територій Східної України. Дана квартира рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.02.2019 року № 455 включена до числа службових Управління СБУ у Вінницькій області (т. 1 а.с. 87). Наказом від 27.02.2019 року № 38/ОСК надано полковнику [PERSON] службову двокімнатну квартиру [ADDRESS] (житлова площею 53, 8 кв.м., загальна 107, 3 кв.м.) на родину в складі: дружина - [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 86). Ордер на службове жиле приміщення виданий [PERSON] , та членам його сім`ї на підставі рішення виконкому міської ради № 1369 від 30.05.2019 року (а.с. 175 т.1). З 04.06.2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в службовій квартирі в [ADDRESS] (а.с. 158-161 т. 1). 03.06.2019 року [PERSON] звернувся до УСБУ у Вінницькі області з рапортом про виключення з числа службових квартири по [ADDRESS] та подальшого розподілу квартири в постійне користування (а.с. 125-126 т.1). 03.06.2019 року відбулось засідання житлово-побутової комісії УСБУ у Вінницькій області, оформлене протоколом № 3 (а.с. 176 т. 1). Відповідно до п.п. «а» п. 5.22 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБУ та членам їх сімей житлових приміщень, вирішено подати клопотання начальнику управління про виключення службової двокімнатної квартири [ADDRESS] , з подальшим виділенням її у постійне користування сім`ї [PERSON] в складі дружини [PERSON] , доньки [PERSON] , доньки [PERSON] , за умови безоплатної передачі СБУ у встановленому порядку рівнозначного житла двокімнатної квартири в м. Луганськ, (загальна площа 58,2 кв.м., житлова 31,7 кв.м.), яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав за [PERSON] , з подальшим зняттям з квартирного обліку з часу прийняття остаточного рішення про виключення квартири з числа службових (т. 1 а.с. 176-177). Комісією враховано, що за час проходження служби в УСБУ в Луганській області у 2010 році [PERSON] та членам його сім`ї була надана в постійне користування трикімнатна квартира, загальною площею 72,6 кв.м., житловою 40,3 кв.м. Після її відчуження за отримані кошти [PERSON] придбав двокімнатну квартиру більшої ринкової вартості, загальною площею 58,2 кв.м., житловою 31,7 кв.м., що була зареєстрована на дружину [PERSON] . Зазначена територія України на даний час знаходиться під тимчасовою окупацією, Кабінетом Міністрів України не прийнято порядок щодо передачі квартир, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, а тому у [PERSON] та членів його сім`ї відсутня об`єктивна можливість повернути СБУ квартиру або рівнозначну їй. В матеріалах справи містяться заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 02.03.2019 року, згідно яких після отримання службового житла вони відмовляються від права власності на двокімнатну квартиру житловою площею 31,7 кв.м., загальною площею 58, 2 кв.м., що знаходиться в м. Луганськ та зобов`язуються подарувати її СБУ відповідно до вимог п. 10 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, що буде визначений Кабінетом Міністрів України (а.с. 89 т. 1). Згідно витягу з протоколу № 9 засідання житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України від 10.06.2021 року (т. 2 а.с. 10), на засіданні, зокрема, розглядалось питання щодо погодження рішень керівництва регіональних органів, закладів та установ СБ України щодо виключення квартир з числа службових житлових приміщень СБ України, в яких проживають сім`ї співробітників. Справа квартирного обліку [PERSON] була направлена на адресу УСБУ у Вінницькій області для доопрацювання питання виключення службової двокімнатної квартири [ADDRESS] , з числа службових житлових приміщень СБ України та надання цієї квартири йому на склад сім`ї 4 особи (він, дружина, дві доньки) для постійного проживання з урахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (т. 2 а.с. 10-11). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що з 03.06.2019 року відповідачами допущена бездіяльність у вирішенні питання щодо забезпечення його сім`ї житлом для постійного проживання, Центральним управлінням СБУ була безпідставно повернута його справа на доопрацювання, а відсутність нормативно-правового акту щодо визначення порядку передачі квартир, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях і були надані в постійне користування за попереднім місцем служби, не може бути підставою для порушення його законного права на одержання житла. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЖК УРСР, а також Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом СБУ від 06.11.2007 року № 792, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від 03.08.2006 року № 1081. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до\~ст.\~1\~Протоколу до\~Конвенції про\~захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених\~пунктом 10\~цієї статті. Частиною 8 ст. 12 Закону визначено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, а також звільнені з військової служби особи, які стали особами з інвалідністю I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, мають право на безплатне одержання у приватну власність жилого приміщення, яке вони займають у будинках державного житлового фонду. Відповідно до частини 10 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, які проходили військову службу на територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що визнані тимчасово окупованими, та продовжують службу у військових формуваннях України, а також члени їх сімей, які проживають разом із ними, отримали статус внутрішньо переміщених осіб і відповідно до вимог цієї статті забезпечені службовими жилими приміщеннями або їм надано жилі приміщення для постійного проживання на таких територіях, або які мають у приватній власності жилі приміщення, розташовані на таких територіях, якщо право власності на них набуте відповідно до законів України, та які прибули на іншу територію України, забезпечуються жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення за письмовою згодою зазначених осіб та повнолітніх членів їх сімей, посвідченою нотаріально. Відмова від права власності на жиле приміщення, розташоване на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що перебуває у приватній власності таких категорій осіб, здійснюється в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, які на дату початку тимчасової окупації вказаних територій, визначену законодавством, перебували на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, забезпечуються жилими приміщеннями з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Право власності на жиле приміщення, розташоване на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що перебуває у приватній власності осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, набуває орган, до повноважень якого належить поліпшення житлових умов таких категорій осіб на іншій території України, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі військові частини) після звільнення (далі військовослужбовці) та членів їх сімей. Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що \~військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством. Пунктами 7-9 вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями. Житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом. До числа службового може бути включене тільки вільне житлове приміщення. Під службові житлові приміщення виділяються окремі квартири. Згідно п. 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу. Відповідно до\~Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, та з метою встановлення єдиного порядку прийняття на квартирний облік військовослужбовців Служби безпеки України, розподілу та надання їм житлових приміщень, наказом Служби безпеки України № 792 від 06.11.2007 року було затверджено Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень. Вказаною Інструкцією визначено порядок організації забезпечення та надання житлових приміщень військовослужбовцям - особам офіцерського (у тому числі тим, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Служби безпеки України (далі - СБ України), а також особам, звільненим з військової служби в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у СБ України після звільнення (далі - співробітники) та членам їх сімей, включаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли, пропали безвісти під час проходження військової служби, які перебувають на обліку осіб та потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей). Згідно п. 1.2. Інструкції, державні службовці, службовці та працівники, які проходять службу (працюють) у СБ України, забезпечуються житловими приміщеннями відповідно до вимог чинного законодавства. Пунктом 4.3 Інструкції передбачено: співробітникам, які мають вислугу 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення за рахунок СБ України співробітників та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту на будівництво (купівлю) житла в установленому порядку. Якщо у співробітника після отримання ним житла для постійного проживання повторно виникли підстави для поліпшення житлових умов, йому надається додаткове житлове приміщення з урахуванням наявної житлової площі або після передачі СБ України раніше наданого йому житла. Визначена в абзаці першому цього пункту умова про вислугу років на військовій службі не застосовується при забезпеченні житловими приміщеннями для постійного проживання співробітників, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року\~№ 1865-IV\~"Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відповідно до умов п. 4.4 Інструкції, у разі наявності у співробітника та членів його сім`ї, які перебувають з ним на квартирному обліку, у приватній власності житла за попереднім місцем проживання, надання постійного житла за новим місцем служби здійснюється відповідно до\~статті 48\~Житлового кодексу Української РСР. Частинами 2, 3 статті 48 ЖК УРСР визначено, що при передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі. Громадяни, які одержали житло у державному фонді на цих мовах, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 5.20 Інструкції житлове приміщення виключається з числа службового у випадках: -якщо в Центральному управлінні, органі, закладі, установі СБ України, штабі Антитерористичного центру при СБ України СБ України відпала потреба в його використанні; -якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Рішення про виключення з числа службових житлових приміщень приймається керівниками відповідних органів, закладів та установ СБ України на підставі пропозицій житлово-побутової комісії та за погодженням з житлово-побутовою комісією Центрального управління СБ України, що затверджується заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення, з наданням необхідних документів для його вивчення (пункт 5.12. Інструкції). Згідно п. 5.13 Інструкції, забезпечення службовими житловими приміщеннями співробітників, переміщених по службі в іншу місцевість, здійснюється після надання ними довідок про відсутність службового житла за попереднім місцем служби. Крім того, пунктом 5.21 Інструкції передбачено, що за бажанням співробітника або особи, звільненої з військової служби в СБ України, що перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та проживає у службовому житловому приміщенні, це житлове приміщення може бути надано для постійного проживання шляхом виключення його з числа службових у випадках, якщо ця особа: а) має вислугу на військовій службі 20 років і більше; б) звільнена з військової служби за вислугою років, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, унаслідок інвалідності, захворювання, отриманого при виконанні обов`язків військової служби; в) перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року\~№ 1865-IV\~"Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і належить до категорії осіб, які не можуть бути виселені зі службових приміщень без надання іншого житлового приміщення. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини і вказані норми матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] має право на виключення з числа службового житла двокімнатної квартири [ADDRESS] та забезпечення ним для постійного проживання разом із членами сім`ї, оскільки позивач [PERSON] має вислугу на військовій службі більше 20 років, звільнений з військової служби в запас Служби безпеки України на підставі п.п. «а» п. 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, п.п. «в» п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій, перебуває на квартирному обліку УСБУ у Вінницькій області на першочерговій черзі, вже фактично забезпечений цим службовим житлом і належить до категорії осіб, які не можуть бути виселені зі службових приміщень без надання іншого житлового приміщення тощо. Разом з тим, на виконання п. 10 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінетом Міністрів України не розроблено жодного документу, який би регламентував процедуру відмови від права власності та подальшого набуття права власності на житлове приміщення, що розташоване на тимчасово окупованих територіях України, що перебуває у приватній власності таких категорій осіб. [PERSON] вчинив всі необхідні дії, які від нього залежали, щодо набуття права на виключення з числа службового житла квартири, а також разом з членами сім`ї подав заяву (зобов`язання) про повернення житла, яким був забезпечений за попереднім місцем служби. Відсутність об`єктивної можливості повернути квартиру, яка перебуває у власності [PERSON] і знаходиться в м. Луганськ на тимчасово окупованій території або рівнозначну квартиру, а також нормативного акту Кабінету Міністрів України про порядок передачі квартир, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, не може бути підставою для позбавлення [PERSON] права на отримання житла для постійного проживання за новим місцем служби. У Департаменті господарського забезпечення СБ України було розглянуто заяву [PERSON] від 27.07.2021 року щодо надання роз`яснення про прийняте ЖПК ЦУ СБ України при розгляді клопотання УСБУ у Вінницькій області рішення про виключення з числа службових житлових приміщень двокімнатної квартири [ADDRESS] , надання її [PERSON] та членам його сім`ї для постійного проживання, із зняттям з квартирного обліку (т. 2 а.с. 12-13). Відповідно до вимог Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям СБУ та членам їх сімей житлових приміщень, питання щодо виключення квартири [ADDRESS] з числа службових житлових приміщень належить до компетенції Управління. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведені обставини, суд вважає необхідним зобов`язати Управління Служби безпеки України у Вінницькій області вчинити дії щодо виключення з числа службового житлового приміщення двокімнатної квартири [ADDRESS] житловою площею 53,8 кв.м., загальною площею 107,3 кв.м. \~ \~ \~ \~Заперечення відповідача, що задоволення позовних вимог призведе до порушення прав інших громадян, які перебувають в черзі на отримання житла є безпідставними, оскільки спірне житло не є вільним, зайняте [PERSON] і його сім`єю, і в такий спосіб він буде забезпечений житлом та виключений з черги на його отримання. \~ \~ \~ \~Вимоги позивача про зобов`язання УСБУ у Вінницькій області подати до Вінницької міської ради клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири є передчасними, оскільки звернення до виконавчих органів рад відповідно до п. 5.12 Інструкції можливе лише після прийняття рішення про виключення з числа службових житлових приміщень керівником органу СБ України на підставі пропозицій житлово-побутової комісії та за погодженням з житлово-побутовою комісією Центрального управління СБ України, що затверджується заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення, з наданням необхідних документів для його вивчення. Крім того, виключно до компетенції виконавчих органів міських рад належить вирішення питання щодо виключення житла з числа службового, тому зобов`язання УСБУ у Вінницької області звернутись з відповідним клопотанням до Вінницької міської ради є неналежним способом захисту і не призведе до ефективного відновлення порушеного права позивача. Також суд вважає необґрунтованими позовні вимоги [PERSON] надати йому та членам його сім`ї двокімнатну квартиру [ADDRESS] для постійного проживання, оскільки вирішення питання про передачу військовослужбовцю квартири для постійного проживання здійснюється у визначеному законом порядку і належить до дискреційних повноважень органів СБ та виконавчих органів рад. Вимога про визнання протиправним та скасування протоколу засідання Житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України № 9 від 10.06.2021 року також задоволенню не підлягає. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Судом враховано, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправним та скасування протоколу засідання Житлово-побутової комісії Центрального управління СБ України № 9 від 10.06.2021 року - не є ефективним засобом відновлення порушеного права позивача, оскільки не матиме наслідком прийняття рішення щодо погодження Центральним управлінням СБ виключення житла з числа службових, а тому не відновить порушеного права позивача. Відповідно до\~статті 10\~ЦПК України\~суд при\~розгляді справи\~керується принципом\~верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України,\~законів України,\~міжнародних договорів,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами\~України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Якщо спірні\~відносини не\~врегульовані законом,\~суд застосовує\~закон,\~що регулює\~подібні за\~змістом відносини\~(аналогія\~закону),\~а за\~відсутності такого\~-\~суд виходить\~із загальних\~засад законодавства\~(аналогія\~права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задоволити частково. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] права на виключення з числа службового житла двокімнатної квартири [ADDRESS] житловою площею 53,8 кв.м., загальною площею 107,3 кв.м. та надання йому цієї квартири для постійного проживання. Слід зобов`язати Управління Служби безпеки України у Вінницькій області вчинити дії щодо виключення з числа службового житлового приміщення двокімнатної квартири [ADDRESS] житловою площею 53,8 кв.м., загальною площею 107,3 кв.м. В решті позову відмовити. При ухваленні рішення суд приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 04.03.2020 року у справі № 636/1514/19, від 22.12.2020 року у справі № 750/8002/19, від 18.02.2021 року у справі № 636/3680/19.

Outcome: approved