Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати [PERSON] зняти з реєстрації наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати у сумі 2 102,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитним договором №340 к-ф від 26 грудня 2007 року на суму 60 000 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки без оформлення заставної, а саме Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Для виконання судового рішення позивач звернувся, як стягувач, з виконавчим листом до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби, однак починаючи з 2012 року виконавчі листи неодноразово поверталися. Позивач стверджує, що однією з причин не виконання судового рішення від 26 листопада 2011 року у справі №2-36/11 у частині звернення стягнення на предмет іпотеки є той факт, що [PERSON] (іпотекодавець) вже після укладення договору іпотеки №340 к-ф від 26 грудня 2007 року зареєстрував у житловому будинку, що є предметом іпотеки, своїх неповнолітніх дітей та дружину, що підтверджується листом Піщанської сільської ради №412 від 31 травня 2016 року. Посилаючись на пункти 3.3.5 та 3.4.3 договору іпотеки №340 к-ф від 26 грудня 2007 року позивач вважає, що відповідач незаконно, без погодження банка, поселив та зареєстрував у житловому будинку, який є предметом іпотеки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також зазначає, що реєстрація місця проживання вказаних осіб проведена з порушенням вимог законодавства, а саме статті 586 Цивільного кодексу України, статей 9, 10 Закону України «Про іпотеку», положень Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02 березня 2016 року та приписів договору іпотеки №340 к-ф від 26 грудня 2007 року, а тому така реєстрація має характер одностороннього правочину, є нікчемним правочином (недійсним в силу закону), який відповідно не створює жодних юридичних наслідків. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 травня 2021 року відкрито провадження у справі №536/678/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 09 серпня 2021 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов відзив відповідача [PERSON] в якому він зазначає, що власниками будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] , яким на праві власності належить по Ѕ частини будинку. При цьому набуття права власності [PERSON] на Ѕ частину будинку відбулась на підставі договору купівлі-продажу №1469 від 16 травня 2016 року. Також зауважує, що продавцем у цьому договорі виступала [PERSON] , яка у свою чергу набула право власності на дане майно на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2010 року у справі №2-225/10. Тобто, фактично проведення державної реєстрації місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , є наслідком реалізації [PERSON] права, передбаченого статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за результатом свого обов`язку, визначеного у статті 6 цього Закону. У відзиві відповідач також вказує, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] являються неповнолітніми дітьми подружжя [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей та довідкою про склад сім`ї №10-11/1712 від 04 серпня 2021 року. Крім того, стверджує про відсутність ознак порушення відповідачем статті 9 Закону України «Про іпотеку» щодо отримання згоди від іпотекодержателя на проведення реєстрації місця проживання дружини та дітей, оскільки проведення реєстрації цих осіб відбулося з ініціативи [PERSON] , як законної власниці Ѕ частини будинку. Відповідач у відзиві посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №303/3043/19 вважає, що права банку, як іпотекодержателя спірного майна, жодним чином не обмежує. При цьому вказує на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2013 року у справі №1614/2200/12, яким визнано недійсним з моменту укладення договір іпотеки №340 к-ф від 26 грудня 2007 року на Ѕ частину житлового будинку з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За наведених підстав відповідач заперечує щодо позовних вимог банка та вважає їх незаконними, оскільки банк намагається звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, яке не можна вважати законним, так як пізніше прийнято рішення суду про визнання недійсним з моменту укладення договору іпотеки в Ѕ частині спірного житлового будинку. Окрім того, відповідач у відзиві просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 40 000,00 грн та додає до відзиву договір про надання правничої допомоги від 03 серпня 2021 року, додаток №1 до договору та акт наданих послуг. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 листопада 2021 року залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Відкладено підготовче судове засідання на 08 грудня 2021 року. 02 грудня 2021 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшли пояснення третьої особи по справі [PERSON] , в яких вона заперечує проти позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанка» з тих підстав, що вона є власником Ѕ частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №1469 від 16 травня 2016 року. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі №536/678/21 та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Старостенко М. А. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Заперечувала щодо витрат на професійну правничу допомогу, так як в акті наданих послуг від 06 серпня 2021 року зазначено надання послуг адвоката з іншої справи. Представник відповідача Медведєва Т. В. в судовому засіданні повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві відповідача. Заявила усне клопотання про надання доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів з дня прийняття судом рішення у цій справі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2012 року у справі №22-ц/1690/1040/2012 задоволено частково апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк». Скасовано рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2011 року в частині часткового задоволення позову ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ПФ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] та в частині часткового задоволення позову [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ПФ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та ухвалено в цих частинах нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ПФ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки без оформлення заставної №340 к-ф від 26 грудня 2007 року, а саме: нерухоме майно -житловий будинок, загальною площею 194,9 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться у власності [PERSON] та підтверджується державним актом (ЯГ №663784 від 14 лютого 2007 року) на право приватної власності на землю, виданого Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області №010754800058, загальною площею 0,15 га за рахунок вартості якого погасити заборгованість по процентам та пені за кредитним договором №340 к-ф від 26 грудня 2007 року в сумі 83 034,08 доларів США, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої законом України «Про виконавче провадження» та з дотримання вимог Закону України «Про іпотеку». Установлено початкову ціну для реалізації предмета іпотеки у розмірі, визначеному суб`єктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження. Також, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ПФ АБ «Укргазбанк», [PERSON] про визнання частково недійсним договору іпотеки №340 к-ф від 26 грудня 2007 року в межах частини житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані у [ADDRESS] , та належать на праві власності [PERSON] . В іншій частині рішення залишено без змін. У цьому рішенні апеляційного суду установлено, що 26 грудня 2007 року між [PERSON] та ВАТ АБ «Укаргазбанк» укладено кредитний договір №340 ф-к, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну відкличну кредитну лінію, з лімітом 60 000 доларів США по 24 грудня 2027 року зі сплатою 13,4% річних. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого банк прийняв в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 194,9 кв. м. та земельну ділянку площею - 0,15 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказану у кредитному договорі суму [PERSON] отримав повністю у період з 26 грудня 2007 року по 22 січня 2008 року. Також зазначено, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ПФ АБ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору №340 к-ф від 26 грудня 2007 року недійсним. Зустрічний позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] задоволено частково, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №340 к-ф від 26 грудня 2007 року у сумі 83 034,08 доларів США. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки без оформлення заставної №340 к-ф від 26 грудня 2007 року, а саме: нерухоме майно ? Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 194,9 кв. м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та Ѕ частину земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться у власності [PERSON] та підтверджується державним актом (ЯГ №663784 від 14 лютого 2007 року) на право приватної власності на землю, виданого Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області №010754800058, загальною площею 0,15 га за рахунок вартості якого погасити заборгованість по процентам та пені за кредитним договором №340 к-ф від 26 грудня 2007 року у сумі 83 034,08 доларів США, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Встановлено початкову ціну для реалізації предмета іпотеки у розмірі, визначеному суб`єктом оціночної діяльності у межах процедури виконавчого провадження. Відмовлено у задоволенні інших позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ПФ АБ «Укргазбанк» д [PERSON] .. Зустрічний позов [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ПФ АБ «Укргазбанк», [PERSON] задоволено частково, а саме: визначено частково недійсним договір іпотеки №340 к-ф від 26 грудня 2007 року в межах частини житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані в [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] . Відмовлено у задоволенні інших позовних вимог [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ПФ АБ «Укргазбанк», [PERSON] . Здійснено розподіл судових витрат. Згідно довідки виконавчого комітету Піщанської сільської ради №02-24/1618 від 02 грудня 2018 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: голова домогосподарства Ѕ частини [PERSON] ; дружина [PERSON] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] та син дружини [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок виконавчого комітету Піщанської сільської ради №3545 від 05 листопада 2019 року та №10-11/1712 від 04 серпня 2021 року про склад сім`ї або зареєстрованих у жилому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: заявник [PERSON] , [INFO] ; дружина [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . З метою реалізації своїх прав відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2012 року у справі №22-ц/1690/1040/2012 позивачем у лютому 2020 року направлено [PERSON] та [PERSON] вимогу-попередження про виселення з предмету іпотеки та запропоновано їм добровільно виселити та зняти з реєстрації [PERSON] і неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. У свою чергу, відповідач заперечуючи проти позовних вимог банка у цій справі надав до суду наступні докази. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2010 року у справі №2-225/10 задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, що є спільною сумісною власністю. Поділено спільне сумісне майно [PERSON] та [PERSON] у вигляді житлового будинку і господарських будівель та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель та на 1/2 частину земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №30079906 від 25 травня 2011 року право власності на Ѕ частину будинку з господарськими спорудами та Ѕ частину земельної ділянки, які знаходяться у [ADDRESS] , належить [PERSON] (прізвище « [PERSON] змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2011 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану). Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2013 року у справі №1614/2200/12 визнано недійсним з моменту укладення, договір іпотеки на 1\\2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 194,9 кв. м. та 1\\2 частину земельної ділянки площею 0,15 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , №340 к-ф від 26 грудня 2007 року укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі ПФ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] ; Зобов`язано Реєстраційну службу Кременчуцького районного управління юстиції в Полтавській області внести зміни до державної реєстрації щодо зняття обтяження предмета іпотеки за договором іпотеки без оформлення заставної №340 к-ф від 26 грудня 2007 року, а саме: 1\\2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 194,9 кв. м. та 1\\2 частини земельної ділянки площею 0,15 га, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відмовлено в іншій частині позовних вимог; Відмовлено повністю у зустрічному позові ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення з солідарного боржника заборгованості за кредитним договором №340 к-ф від 26 грудня 2007 року; Доказів оскарження або скасування вказаних рішень суду сторонами по справі не надано, а тому ці рішення суду є чинними на момент розгляду цієї справи. Згідно договору купівлі-продажу частини будинку від 16 травня 2016 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила Ѕ частину будинку з господарськими спорудами, розташованого у [ADDRESS] , зареєстрований в реєстрі за №1469. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04 серпня 2021 року Ѕ частина будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку №1469 від 16 травня 2016 року. Інша Ѕ частина вказаного житлового будинку зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . При цьому, за відомостями про державну реєстрацію іпотеки, предметом іпотеки, іпотекодержателем якого є ВАТ АБ «Украгзабанк», а іпотекодавцем ? [PERSON] , є Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, на момент розгляду цієї справи, власниками будинку, з якого позивач просить зобов`язати відповідача зняти з реєстрації певних осіб, є відповідач [PERSON] та його дружина [PERSON] . Із матеріалів справи убачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є спільними дітьми [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського управління юстиції м. Кременчука Полтавської обл. [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , а мати ? [PERSON] . Отже, вимоги позовної заяви ПАТ АБ «Украгзабанк» зводяться до того, що банк просить суд зобов`язати відповідача зняти з реєстрації у житловому будинку, який є предметом іпотеки, [PERSON] , яка є власником Ѕ частини цього будинку та неповнолітніх дітей, оскільки рішення суду не може бути виконане в частині звернення стягнення не предмет іпотеки. При цьому, банк у позові посилається на не можливість виконання рішення суду від 26 листопада 2011 року у справі №2-36/11, однак суд зауважає, що таке рішення суду відсутнє у матеріалах справи, тобто не надано позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог. Згідно частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі ? ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). У постанові Верховного Суду від 01 квітня 2021 року у справі №206/5355/18 зазначено, що: відповідно до пункту 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожній особі гарантується окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K., 21 лютого 1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення в справі Gillow v. the U.K., 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення в справі Larkos v. Cyprus, 18 лютого 1999 року). На момент звернення з позовом до суду у квітні 2021 року були чинними положення статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», якими визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Проте, 01 грудня 2021 року (окрім окремих положень) набрав чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», яким внесено зміни до вище зазначеного нормативно-правового акта, зокрема, виключено статті 6-7. Так, за змістом частини 1 статті 18 цього Закону зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Крім того, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом. Відповідно до пунктів 2, 6 частини 1 статті 24 Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, заяви власника (співвласників) житла, інших осіб про смерть особи; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оцінюючи вказані норми права, суд дійшов висновку, що диспозиція статті 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» є аналогічною за своїм змістом з положеннями статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання». Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначають також Правила реєстрації місця проживання, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 (далі - Правила). Згідно із пунктом 26 вказаних Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Отже, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право власності або користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Ураховуючи, що [PERSON] є власником Ѕ частини спірного житлового будинку, вимоги позивача щодо примусового зняття [PERSON] та її дітей з реєстрації у цьому будинку, суперечать наведеним вище нормам права. Суд вважає за необхідне зазначити, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (частина 2 статті 29 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (частина 4 статті 29 ЦК України). Цьому кореспондує абзац 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (у редакції, чинній на момент звернення із позовом до суду). Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (частина 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 41 Конституції України і статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на викладене, ураховуючи наведені норми права, позовні вимоги позивача у цій справі щодо зобов`язання відповідача зняти з реєстрації зареєстрованих осіб у житловому будинку, який є предметом іпотеки, є необгрунтованими та такими, що суперечать законодавству України. Доводи позивача, що [PERSON] всупереч умов договору іпотеки №340 к-ф від 26 грудня 2007 року, не повідомляв іпотекодержателя ПАТ АБ «Укргазбанк» про реєстрацію в предметі іпотеки дружини [PERSON] і трьох неповнолітніх дітей, та згоди на проведення вказаних дій не отримував, є безпідставними, оскільки у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №755/10564/18 суд касаційної інстанції указав, що факт реєстрації боржником в іпотечному майні неповнолітньої особи не впливає на встановлений порядок передачі на реалізацію нерухомого майна, право користування яким мають неповнолітні діти. Щодо доводів позивача про неможливість виконати рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку із тим, що відповідач [PERSON] зареєстрував у житловому будинку дружину і неповнолітніх дітей, суд не приймає до уваги, оскільки процедура реалізації предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, передбачена Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, Порядком реалізації арештованого майна та іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, позивач не позбавлений можливості захистити своє порушене право, внаслідок порушення умов договору іпотеки у спосіб, встановлений нормами законодавства України. Приймаючи до уваги установлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» є незаконними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно із частинами 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву відповідач просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 40 000,00 грн. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Приймаючи до уваги те, що представником відповідача в судовому засіданні зроблено усну заяву про надання доказів, понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у цій справі, суд вирішить розподіл таких витрат після надання таких доказів.

Outcome: dismissed