Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича, ТОВ « ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що стосовно неї приватним виконавцем Кудряшовим Д.В. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63269859 від 21 жовтня 2020 року з виконання виконавчого напису № 804 від 10 вересня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. про звернення стягнення з доходів боржника. В рамках даного виконавчого провадження 06 листопада 2020 року з позивачки було стягнуто кошти з банківського рахунку відкритого у АТ « Альфа- Банк» у м. Києві. Позивач оскаржила та визнала вказаний виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 01 квітня 2021 року. Вказаним рішенням визнано, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, Рішення набрало чинності 06 травня 2021 року. Позивач просить стягнути з приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича безпідставно набуті кошти у сумі 5308,82 гривни. А з ТОВ « Вердикт Капітал» стягнути на її користь безпідставно набуті кошти у сумі 53088,28 гривень. Відповідно до ухвали від 23 липня 2021 року провадження у справі відкрите. 26 жовтня 2021 року генеральний директор ТОВ « Вердикт капітал» звернувся до суду з відзивом на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог, вказав, що позивачка не послалась на жодну норму права при зверненні до суду з позовом. У позові не доведені обставини та не має розрахунку суми, що підлягають стягненню. 27 жовтня 2021 року з відзивом звернувся приватний виконавець Кудряшова Д.В., який також просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначив, що постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження є чинними на час розгляду вказаної справи, а тому стягнуті у належний спосіб. Крім того звернув увагу на те, що спір про витрати на виконання рішення, вирішуються в окремому не позовному провадженні. Ухвалою від 28 жовтня 2021 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача просила справу розглядати за відсутності сторони позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що підставою для стягнення з [PERSON] коштів- є кредитний договір № 0839/010901-РR від 29 січня 2013 року, укладений між нею та ПАТ « Укрсоцбанк», правонаступником якого є ТОВ « Вердикт капітал». За вказаним кредитним договором є заборгованість. Суд зазначає, що вчинення виконавчого напису- це форма виконання кредитних умов, а визнання виконавчого напису нотаріуса не є підставою для повернення боржнику стягнутих коштів на погашення кредитних зобов`язань. Крім того питання щодо дій та постанов приватного виконавця знаходяться у царині розгляду розділів 6 та 7 ЦПК України та пов`язане з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів ( посадових осіб) та судового контролю за виконанням рішень. Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи, органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Суд констатує невірних способу захисту прав, який обрав позивач. Щодо стягнення відповідних сум. Суд вважає їх не доведеними та безпідставними, а тому, з огляду на вищезазначене, вони не підлягають стягненню. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі908,00 гривень вважаються сплаченими позивачкою. Суд відмовляє також у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу. До позову не надано доказів щодо виконання робіт правової допомоги. 02 листопада 2021 року до суду надійшла заява представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, де представник зауважив, що жодного доказу надання правничої допомоги стороною позивача не надано. Суд вважає, що за таких обставин, вимоги щодо стягнення сум за надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження, та відмовляє у задоволені вказаних вимог. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed