Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

02 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Їх мати - [PERSON] , померла [INFO] . Батько дітей - [PERSON] разом з дітьми не проживає, участі у житті дітей не приймає, матеріальним утриманням малолітніх дітей не займається, не піклується про їх здоров`я, не цікавиться навчанням та розвитком. Малолітні діти проживають з [PERSON] , яка є біологічною бабусею дітей, умови проживання задовільні, діти забезпечені необхідним одягом, взуттям, особистими та шкільними речами, продуктами харчування. Батько дітей не проявляє зацікавленості у розвитку дітей, не створює належних умов для проживання, не утримує матеріально, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] , та стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження підготовче судове засідання. 24 грудня 2021 ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а. с. 35). Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 34), заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Третя особа - [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а. с. 27). 26 січня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідача за правилами загального позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Статтею 51 Конституції України передбачено, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Також судом встановлено, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (а. с. 6, 7). Матеріалами справи підтверджено, що мати малолітніх дітей [PERSON] , померла [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 10). Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 458, є [PERSON] (а. с. 8), батьком [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1509, є також [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до висновку Органа опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 28.10.2021 року № 3/9-135 комісія з питань захисту дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки з дітьми не проживає, участі у житті дітей не приймає, матеріальним утриманням малолітніх дітей не займається, не піклується про їх здоров`я, не цікавиться навчанням та розвитком, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків (а. с. 4-5). Судом також встановлено, що діти проживають з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка займається їх вихованням та розвитком, забезпечує матеріально, що підтверджується Актом обстеження місця проживання від 13.07.2021 року (а. с. 14). Матеріалами справи підтверджено, що діти навчаються в КЗО « СЗШ № 84 ДМР» та на цей час перебувають з бабусею, місце знаходження батька не відоме, жодного разу він не приходив до школи, не цікавився навчанням дітей, не відвідував класні і загальношкільні заходи, не забезпечує матеріально (а. с. 15, 16). Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що при вирішенні спору про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судам необхідно враховувати, що укладення нею шлюбу не припиняє передбаченого законом обов`язку утримувати її до досягнення повноліття, а утримання дитини, на яку стягуються аліменти, у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі - стягнення аліментів на користь того з батьків, з яким до цього проживала дитина, якщо він витрачає їх за цільовим призначенням. Якщо дитина постійно проживає в такому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред`явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст. 245 СК України. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на утримання його малолітніх дітей з дня подання позову, тобто з 02 листопада 2021 року. Зважаючи на викладене, розглядаючи вказаний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради законні, повністю доведені та обґрунтовані, а отже, підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

Outcome: approved