Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

свої вимоги з урахуванням їх уточнення позивач обґрунтовує тим, що він з відповідачем [PERSON] перебував у стосунках, в результаті яких у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . За спільною згодою вони вирішили записати батьком дитини позивача, однак, здійснити реєстрацію не вдалося у зв`язку з перебуванням відповідача [PERSON] у шлюбі із [PERSON] , про що не було відомо позивачу. З моменту народження дитини позивач виконує всі батьківські обов`язки, забезпечує її, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Зі слів [PERSON] вона багато років не бачилася зі своїм чоловіком, його місцезнаходження їй відоме, будь-яких контактів з ним не має. Факт офіційного перебування відповідачів у шлюбі та зазначення [PERSON] батьком в свідоцтві про народження дочки є перешкодою у визначенні походження останньої від позивача та запису його як батька. Тому позивач просив визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши в графі " батько" -" [PERSON] ", " громадянство " - " громадянин України ". Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, яку згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 01.04.2021 року розподілено судді Рівненського міського суду Рівненської області Харечко С.П. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження в даній справі, призначено підготовче засідання, а ухвалою від 01.07.2021 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] . Відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 15.09.2021 року вказану позовну заяву передано за підсудністю до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Коломийського міськрайонного суду від 01.11.2021 року справу передано для розгляду судді Яремин М.П. Ухвалою Коломийського міськорайонного суду Івано-Франківської області від 03.11.2021 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Коломийського міськорайонного суду Івано-Франківської області від 06.12.2021 рокузакрито підготовче провадження у справі за даним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. 09.12.2021 року представник позивача, адвокат Бідюк Т.В. електронною поштою надіслала до суду заяву, відповідно до якої просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] ; внести зміни до актового запису № 584 про народження [PERSON] , що складений Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), зазначивши в графі " батько " - " [PERSON] ", " громадянин України"; зобов`язати вказаний відділ видати нове свідоцтво про народження [PERSON] , зазначивши в графі " прізвище " - " [PERSON] ", " ім`я " - " [PERSON] ", " по батькові " - " [PERSON] ". Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Бідюк Т.В. 13.12.2021 року надіслала до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її та позивача відсутності (а.с. 86). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 09.12.2021 року електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити у її відсутності (а.с. 82). Представник третьої особи - Рівненського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з`явився, начальник вказаного відділу надіслав до суду листа, в якому просить розгляд справи проводити у відсутності представника (а.с. 93). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та третьої особи. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07.09.2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 20.10.2015 року, актовий запис № 6 від 07.09.2011 року (а.с. 8). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 12.03.2021 року, [INFO] народилась [PERSON] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 584 від 12.03.2021 року (а.с. 7). Відповідно до даних звіту тесту ДНК на батьківство від 13.05.2021 року, проведеного лабораторією «Endeavor DNA Laboratories» між дитиною [PERSON] та ймовірним батьком [PERSON] , ймовірний батько [PERSON] не може бути виключений в якості біологічного батька тестованої дитини. Виходячи з результатів дослідження, отриманих шляхом аналізу STR-локусів, ймовірність батьківства становить 99,99993% (а.с.22). Відповідно до статті 51 Конституції України, ч. 2 та 3 ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Частиною 2 ст. 125 цього Кодексу передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 зазначеного Кодексу походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 Сімейного кодексу передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial