Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У серпні 2021 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 03 серпня 2021 року до Головного управління надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготара М.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26 липня 2021 року. Згідно вказаної постанови звернуто стягнення на її доходи у розмірі 20%, до виплати загальної суми боргу 378185,61 грн. на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». Дана постанова винесена на підставі виконавчого напису №29838 виданого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. Зокрема, як убачається зі змісту даної постанови, відповідач - ТОВ «Росвен Інвест Україна», звернулось до приватного нотаріуса Горая О.С. 18.03.2021 про здійснення виконавчого напису за договором про надання споживчого кредиту на купівлю транспортного засобу №11073198000 від 09.11.2006 укладеним між нею та АКІБ «Укрсиббанк», в подальшому право вимоги за кредитним договором перейшло до ПАТ «Дельта банк», в свою чергу ПАТ «Дельта банк» відступив право вимоги за кредитним договором, згідно договору №992/К від 16.11.2018 до ТОВ «Росвен Інвест Україна». Однак, про наявність вищевказаного договору відступлення права вимоги та наявність заборгованості за період з 17.11.2018 по 01.03.2021 на суму 342850,55 грн. їй відомо не було, ніяких договірних відносин, в тому числі кредитних із вказаним товариством вона не мала, листів про заміну кредитора, вона не отримувала, й відповідно вважає, що заборгованість не є безспірною. При цьому, зазначала, що згідно повідомлення, розміщеного на сайті Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України на ім`я Горай Олега Станіславовича було анульовано 18.02.2021 року рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис №29838 приватним нотаріусом Горай О.С. був вчинений 18.03.2021. Таким чином вважає, що вчинений виконавчий напис нотаріусом є таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника, вимогу про усунення порушень виконання зобов`язання вона не отримувала, а сам виконавчий напис вчинений щодо договору, який нотаріально не посвідчувався, крім того нотаріусом, який не мав відповідного права на вчинення такої нотаріальної дії. Зокрема, згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, зазначала щодо розміру заборгованості вказаної у виконавчому написі №29838 від 18.03.2021 на суму 343350,55 грн., з якою звернувся відповідач до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису, вона не погоджується, та вказала, що дана сума є незаконною, завищеною та надуманою. Так, на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 укладеного між АКІБ «Укрсибанк» та ПАТ «Дельтабанк», останній звернувся до Першотравневого районного суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 17.02.2014 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було прийняте рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельтабанк» заборгованість у сумі 147821,00 грн. Отже, нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. Посилаючись на вказане, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за №29838, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.08.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового розгляду, а в подальшому справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах цивільної справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи міститься письмовий відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому вказавши, що позивачем порушено умови взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, доказів щодо повернення боргу після цього (повністю чи частково) позивачем не надано, саме невиконання боржником своїх зобов`язань призвело до звернення позивача до приватного нотаріуса для захисту своїх прав шляхом вчинення виконавчого напису. Отже, вважає, що посилання заявника на ненадання відповідачем нотаріусу документів, які підтверджують безспірність заборгованості, є безпідставними. Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №29838, яким звернено стягнення про стягнення з [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна», заборгованості за кредитним договором №11073198000 від 09 листопада 2006 року у розмірі 342 850 грн. 55 коп.(а/с 108). Вказаний виконавчий напис пред`явлено стягувачем до виконання та приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. відкрито виконавче провадження № 65178987(а/с 110). Зокрема, звертаючись до суду із вищевказаним позовом та оспорюючи вищевказаний виконавчий напис нотаріуса [PERSON]. зазначала, що він вчинений нотаріусом у порушення норм закону, а саме нотаріусом не було встановлено факту безспірності заборгованості, яка б підтверджувалася документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів), тому просила суд визнати його таким, що не підлягає виконанню, а також звертала увагу суду на те, що згідно повідомлення розміщеного на сайті Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України на ім`я Горая Олега Станіславовича було анульовано 18 лютого 2021 рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, водночас, як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис №29838 приватним нотаріусом Горай О.С. був вчинений 18.03.2021(а/с 19). Так, відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, положеннями статті 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Зокрема, згідно з пунктом 1.1. вказаної Глави Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Зокрема, відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 3.5. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18). Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. При цьому, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Зокрема, з метою оцінки безспірності заборгованості за кредитним договором та перевірки переліку усіх документів, які надавалися стягувачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису й відповідно для встановлення на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існування безспірної заборгованості перед стягувачем, тобто існування заборгованості узагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчих написів, судом за клопотанням позивача вирішувалося питання про витребування доказів у приватного нотаріуса матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису. При цьому, ухвала суду про витребування у нотаріуса матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису не виконана й відповідно відповідачем не надано суду належних доказів на спростування доводів позивача. Крім того, з наявних у матеріалах справи доказів не убачається факт надання відповідачем нотаріусу виписки з рахунку боржника із зазначенням детальної суми заборгованості із зазначенням строків її погашення та суми непогашеного боргу. Наведені обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав вказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню, у тому числі й з урахуванням рішення суду про стягнення з відповідачки суми боргу за кредитним договором та стадії його виконання. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, як вже вказувалося, відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Разом з тим, як вбачається із документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису, при його вчиненні нотаріус не отримував первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Крім того, із досліджених судом документів, що надавалися нотаріусу для вчинення виконавчого напису встановлено, що надані ТОВ «Росвен Інвест Україна» нотаріусу документи не містили відомості про періоди нарахованої заборгованості, періоди нарахування відсотків й відповідно не містить відповідного детального розрахунку заборгованості [PERSON] перед стягувачем із зазначенням періодів та сум нарахувань. До того ж, станом на 18 березня 2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин суд приходить до висновку, що для вчинення нотаріальної дії та встановлення безспірності заборгованості ТОВ «Росвен Інвест Україна» не було надано всі необхідні документи, у тому числі підтверджуючі факт того, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису заборгованість за кредитним договором носила безспірний характер, а тому спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 727/5 від 24.02.2021 року у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, а також набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, анульовано свідоцтво № 8679 від 26.12.2011 року про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я Горая Олега Станіславовича и відповідно станом на дату вчинення виконавчого напису - 18 березня 2021 року, нотаріус не мав відповідних повноважень, що також є підставою для задоволення позову. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved