Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

У листопаді 2021 року позивачка звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем, 28.08.1993 року виконкомом Вищеольчедаївської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №14. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Спільних дітей з [PERSON] вона не має. 03.12.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 28.01.2022 позивачка не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити . За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін судове засідання не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 28.08.1993 року виконкомом Вищеольчедаївської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, актовий запис №14. На теперішній час позивачка з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна між ними немає, спільне господарство вони не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинились, спільне життя суперечить інтересам сторін. Відповідач вимоги позову визнав повністю, що не порушує його прав, а також прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Після реєстрації шлюбу позивачка прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] », в своїй заяві просила суд останнє прізвище змінити на дошлюбне. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.142 ЦПК України, враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову, тобто, у розмірі 454 грн. 00 коп. Тому, з урахуванням повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 50 відсотків від сплаченого позивачкою судового збору, тобто 454 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved