Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

У січні 2020 року АТ "Криворізька теплоцентраль" звернулось до суду із вказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідачів: [ADDRESS] . Відповідачі не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2020 року у розмірі 32398,946 грн., яку просить стягнути солідарно з відповідачів, а також зв`язку із невиконанням відповідачами обов`язку щодо сплати заборгованості, просить стягнути з останніх суму інфляційних витрат у розмірі 9652,50 грн., 3% річних у розмірі 2389,72 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 грн. Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року позовні вимоги АТ "Криворізька теплоцентраль" задоволені. Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року за заявою відповідача заочне рішення від 01 червня 2020 року скасовано та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Власенко М.Д. у зв`язку із закінченням повноважень судді Козлова Ю.В. 13 грудня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] в якому остання заперечувала проти задоволення позову, вказуючи, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості є невірним, оскільки містить заборгованість з жовтня 2013 року по січень 2020 року. Також, вказує, що вона, а також члени її сім`ї з жовтня 2013 року по теперішній час не отримувала від позивача жодної квитанції на оплату послуг. Крім того, позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, оскільки був обізнаний про порушення своїх прав з жовтня 2013 року, а до суду звернувся лише у січні 2020 року, тому відповідачі звернулись до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Представник позивача скористався правом надання відповіді на відзив в якій зазначив, що вимоги, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву є безпідставними. Зазначив, що на підставі рішення Виконкому Криворізикої міської ради від 12.10.2011 року № 343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2013 року № 01/25-0940 щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП ДП "Криворізька теплоцентраль" доручено прийняти функції забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Жовтневому, Саксаганському, Довгинцівському, Інгулецькому районах. Позивач є фактично надавачем житлово-комунальних послуг в Покровському районі міста Кривого Рогу з вересня 2013 року по теперішній час. Правовідносини між позивачем та відповідачами, які мешкають за адресою: [ADDRESS] виникли з підстав надання послуг з централізованого опалення, які врегульовані Законом України "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідачі володіють та користуються квартирою за вказаною адресою,тобто факти є споживачами комунальних послуг. Щодо пропуску строку позовної давності, позивач зазначає, що згідно розрахунку заборгованості у період з грудня 2017 року по грудень 2019 року відповідачі частково здійснювали оплату за надані послуги з теплової енергії на загальну суму 3527,64 грн., останній платіж здійснено у грудні 2019 року у сумі 237,98 грн. Вказані дії свідчать про визнання відповідачами боргу щодо оплати наданих послуг та вчинили дії щодо її погашення. При цьому, правильність нарахування сум заборгованості за послугу з централізованого опалення відповідачами не спростована. Відповідачі скористались правом надання запереченнями на відповідь на відзив в яких зазначили, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, оскільки був обізнаний про порушення своїх прав з жовтня 2013 року, а до суду звернувся лише у січні 2020 року. Вказують, що позивачем жодного разу не направлялась письмова претензія про сплату боргу, а часткова сплата, яка була проведена відповідачами з грудня 2017 року по грудень 2019 року у розмірі 3527,64 грн. в опалений період є поточними платежами, а не сплатою в рахунок заборгованості. Вважають, що позивачем порушено строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, особисто під розписку, що мається у матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року, - між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року ). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", на який відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги централізованого опалення, квартира не приватизована. Відповідачі мають виконувати свої зобов`язання з оплати наданих послуг з централізованого опалення у термін, який передбачений пунктом 18 Правил. Проте відповідачі як споживачі послуг теплопостачання не здійснювали своєчасно та в повному обсязі оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з жовтня 2013 року по січень 2020 року, який перевірений судом, по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] розмір заборгованості за послуги централізованого опалення складає 32398,94 гривень (а.с.5-7). Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Відповідно до наданих позивачем розрахунків сума інфляційних втрат за період з жовтня 2013 року по січень 2020 року становить 9652,50 гривень, сума 3 % річних - 2389,72 гривень (а.с.8). Щодо доводів відповідачів про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачами в період з жовтня 2013 року по січень 2020 року в опалювальні періоди частково здійснювалась оплата за надані послуги з теплової енергії, всього на загальну суму 5719,04 грн. При цьому останній платіж був здійснений в грудні 2019 року на суму 237,98 грн. (а.с.6), отже вказані дії свідчать про визнання відповідачами свого обов`язку щодо сплати наданих послуг. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16. У Постанові Верховного Суду від 08 листопада 2020 року у справі № 6-2891цс18 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачами дій по оплаті послуг з централізованого опалення, що мали регулярний щорічний характер і остання оплата була здійснена у грудні 2019 року, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду січні 2020 року позивачем не пропущено. З`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 2102 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved