Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

27 жовтня 2021 року адвокат Семенов С.В., який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АХ №1066845 від 03 вересня 2021 року, звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Харківрегіонгаз», в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі на день звільнення у розмірі 49062 грн. 50 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач у період з 23 вересня 2013 року по 20 квітня 2021 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Харківрегіонгаз». 20 квітня 2021 року позивач звільнений за угодою сторін у відповідності до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Однак, у порушення вимог чинного законодавства, відповідач не провів повний розрахунок з позивачем у день звільнення, а саме не виплачена заборгованість по заробітній платі за січень-квітень 2021 року, не проведена компенсація за 130 днів невикористаної основної щорічної відпустки та за 6 днів невикористаної додаткової щорічної відпустки, що підтверджується випискою з банку по картковому рахунку від 27 липня 2021 року та довідкою про індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5. Так, заборгованість відповідача перед позивачем при звільненні складає: 29664 грн. 32 коп. грошова компенсація за 136 днів основної щорічної та додаткової відпустки, 19398 грн. 18 коп. заборгованість по заробітній платі за січень-квітень 2021 року за вирахуванням суми, яка була виплачена позивачу 20 січня 2021 року. Ухвалою Червонозаводського\~районного суду\~м.Харкова\~від суду\~від 29\~жовтня 2021\~року провадження\~у справі\~відкрито,\~розгляд справи\~ухвалено здійснювати\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження в\~судовому засіданні\~з викликом\~сторін.\~Відповідачу запропоновано\~надати відзив\~на позовну\~заяву. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» копію наказів про надання щорічних основних та додаткових відпусток за період перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, копію розрахункових листів щодо здійснення остаточного розрахунку при звільненні, копію довідок щодо залишку невикористаних днів щорічної основної та додаткової відпусток на день звільнення, довідку щодо заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем на день звільнення. 26 листопада та 22 грудня 2021 року представник позивача - адвокат Семенов С.В. через канцелярію суду подав розрахунок розміру коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та клопотання про ухвалення заочного рішення по справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 23 грудня 2021 року встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківрегіонгаз» строк для виконання ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2021 року про витребування доказів. Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Семенов С.В. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності сторін та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ТОВ «Харківрегіонгаз» у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 29 жовтня 2021 року враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд на підставі наданих сторонами доказів встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Суд встановив,\~що 23\~вересня 2013\~року [PERSON] прийнятий до\~ТОВ «Харківрегіонгаз»\~на посаду\~охоронника АГЗП\~смт.\~Дворічна Куп`янської\~дільниці скрапленого\~газу, про що виданий наказ №602-П від 16 вересня 2013 року, що підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER] . Відповідно до наказу ТОВ «Харківрегіонгаз» №161-П «Про звільнення працівника» від 14 квітня 2021 року [PERSON] звільнений з посади наповнювача балонів АГЗП смт. Дворічна Куп`янської дільниці з реалізації скрапленого газу Харківського регіонального управління скрапленого газу за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). У п.\~2\~наказу ТОВ\~«Харківрегіонгаз» №168-П\~«Про звільнення\~працівника» від\~14\~квітня 2021\~року зазначено\~-\~бухгалтерії зробити\~повний розрахунок\~та провести\~виплати [PERSON] \~компенсувавши кошти\~за 130\~днів невикористаної\~основної щорічної\~відпустки,\~за 6\~днів невикористаної\~додаткової щорічної\~відпустки за\~періоди роботи\~з 23\~вересня 2015\~року по\~22\~вересня 2016\~року,\~з 23\~вересня 2016\~року по\~22\~вересня 2017\~року,\~з 23\~вересня 2017\~року по\~22\~вересня 2018\~року,\~з 23\~вересня 2018\~року по\~22\~вересня 2019\~року,\~з 23\~вересня 2019\~року по\~22\~вересня 2020\~року, з 23 вересня 2020 року по 22 вересня 2021 року Відповідно до наданих позивачем Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), сума заробітку для нарахування пенсії [PERSON] в ТОВ «Харківрегіонгаз» за січень 2021 року становить - 6000 грн, за лютий 2021 року 6000 грн., за березень 2021 року 6000 грн., а сума заробітку за період з квітня 2020 року по березень 2021 року складає 77\~214 грн. 05 коп. З виписки по картковому рахунку [PERSON] слідує, що 20 січня 2021 року на розрахунковий рахунок [NUMBER] зараховані кошти на рахунок зарплати у розмірі 2420 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. За змістом положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи слідує, що між сторонами виникли трудові правовідносини, порушення трудових прав [PERSON] зумовило його звернення до суду, спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України. Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України). Так, відповідно до положень статті 43 Конституції України та статті 2 Кодексу законів про працю України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно з частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд з метою правильно вирішення спору, двічі витребував у відповідача копію наказів про надання щорічних основних та додаткових відпусток за період перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, копію розрахункових листів щодо здійснення остаточного розрахунку при звільненні, копію довідок щодо залишку невикористаних днів щорічної основної та додаткової відпусток на день звільнення, довідку щодо заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем на день звільнення. Однак, ухвали суду про витребування доказів відповідачем не виконані не були, а тому суд враховує докази та розрахунок, надані позивачем. Крім того, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів сплати ним заборгованості по заробітній платі [PERSON] не надав. Дослідивши матеріали справи, на підставі наданих стороною позивача доказів та розрахунків суд встановив, що відповідач не виплатив позивачу при звільненні заробітну плату за січень-квітень 2021 року, а також компенсацію за 130 днів невикористаної основної щорічної відпустки та за 6 дні невикористаної додаткової щорічної відпустки. За таких обставин суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог і стягнення заборгованості з відповідача по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. Суд встановив, що заборгованість відповідача перед позивачем становить: - заборгованість по заробітній платі з січня-квітень 2021 складає 18307 грн. 20 коп. (6000 грн. середньомісячна заробітна плата * 3 місяці = 18000 грн. + (10 днів * 272 грн. 72 коп. середньоденна заробітна плата = 2727 грн. 20 коп. ) = 20727 грн. 20 коп. 2420 грн. (виплачена заробітна плата за період з 20 січня 2021 року); - за невикористані 136 днів основної щорічної відпуски та додаткової щорічної відпустки заборгованість становить 29664 грн. 32 коп. (77214 грн. 05 коп. сукупний дохід за квітень 2020 року березень 2021 року/354 кількість календарних днів без врахування святкових= 218 грн. грн. 12 коп. на день*136 днів). На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості із заробітної плати перед позивачем та про причини несвоєчасного погашення заборгованості, не надано розрахунку, який спростовує відомості, надані позивачем, тому суд вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 47971 грн. 52 коп. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача та допущення негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць в частині стягнення заробітної плати. На підставі викладеного,

Outcome: partial