Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось в суду із зазначеним позовом та просило стягнути із [PERSON] 19 455 грн. 39 коп. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 25 січня 2020 року о 17 год. 58 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача, який на момент пригоди керував автомобілем марки «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2020 року винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . На момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку із чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в розмірі 19 455 грн. 39 коп. Таким чином до позивача перейшло право зворотної вимоги до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання повісток на останню відому адресу проживання. Про причину неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення: за ст. 124 КУпАП - штраф в розмірі 340 гривень; за ст. 122-4 КУпАП - штраф в розмірі 255 гривень. На підставі ст.36 КУпАП визначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Вказаною постановою, встановлено, що [PERSON] 25 січня 2021 року о 17 год. 58 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Північний бульвар керуючи транспортним засобом марки «Peugeot», реєстраційний номер [NUMBER] , розпочинаючи рух, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 25 січня 2021 року є встановленою. Оскільки на момент заподіяння шкоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, [PERSON] , як володілець автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. 30 липня 2020 року МТСБУ перерахувало потерпілому [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 18 264 грн. 19 коп., відповідно до платіжного доручення (а.с.31). Також МТСБУ понесло витрати за послуги оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 1191 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 13 квітня 2020 року, про перерахування вказаних коштів на користь ФОП [PERSON] (а.с.32). Всього МТСБУ понесло витрат в розмірі 19 455 грн. 39 коп. Відповідно до пп. а п. 41.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати експертів для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч. 1 ст. 1191 ЦК України. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ, після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Отже, за аналізом наведених правових норм, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування в користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. Відповідно до ч. 4-5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 38, 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 1191 ЦК України,

Outcome: approved