Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

16 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 28.10.2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . На даний час спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують з 2020 року. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач має постійний дохід, тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 16.12.2021. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивача та відповідача надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнала. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Ухвалою судді від 22 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання на 28 січня 2022 року. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 28.10.2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис №1685, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з вимогами ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2020 року, сім`я фактично розпалася. Сторони не заперечується вказаний факт. Визнання відповідачем позову є свідченням того, що примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що відповідач вказані позовні вимоги визнає, є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я, і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд визначає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти в у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 16.12.2021 року. На підставі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у зв`язку із визнанням відповідачем позову та враховуючи, що за звернення з позовом про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним повернути позивачу 50% судового збору, сплаченого при зверненні до суду, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн., стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved