Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачці [PERSON] . Після смерті матері позивачка у встановлений законом строк звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, де за її заявою була заведена спадкова справа. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В. від 03.08.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів. Ухвалою суду\~від 03.09.2021\~року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 23.10.2021 року, за клопотанням представника позивача, витребувано з Шостої Запорізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 09.12.2021 року підготовче провадження по справі закрите та справу призначено до судового розгляду. Позивач і її представник, будучи своєчасно і належним чином повідомленими судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява щодо слухання справи за відсутності сторони позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача, будучи своєчасно і належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив слухати справу за його відсутності (а.с.33). Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.\~\~ Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 20.01.2016 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом про укладання шлюбу, з якого вбачається, що після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.18-19). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 13 грудня 1999 року квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 04.10.2004 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, [PERSON] помер [INFO] (а.с.14). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на 1/2 частку спірної квартири зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.20-21). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . За життя, 28.10.2008 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачці [PERSON] . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щур Мариною Ашурівною. Зареєстрований в реєстрі за №5232. Чинність заповіту перевірено державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи, копія якої надійшла до суду (а.с.64-69). Після смерті [PERSON] спадкоємець за заповітом [PERSON] , з дотриманням встановленого законом шестимісячного строку, а саме 26.01.2016 року, звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, де за її заявою була заведена спадкова справа №33/2016 (а.с.41). Інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.40-70). Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS] успадкувала позивачка [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивачка, через уповноваженого представника, виконала вказаний обов`язок і 03.08.2021 року звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В. від 03.08.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів (а.с.54 на звороті, 70). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі\~вищевикладеного,\~суд дійшов\~висновку,\~що в\~процесі розгляду\~справи встановлено,\~що до\~складу спадкового\~майна входить квартира [ADDRESS] . Належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується дослідженими судом письмовими доказами. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , адже на її користь складено заповіт і інші особи у належний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулися. Отже, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки в належний строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Виходячи з того, що нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину лише у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що підтверджують зареєстроване право власності спадкодавця на частку квартири, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved