Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій представник позивача адвокат Малькевич Н.В., в інтересах [PERSON] просить: Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок (А-1) загальною площею 64,5 кв.м, в тому числі 37,0 кв.м житлової та господарські будівлі та споруди: коридор (а-1), ганок (а1-1), літня кухня (Б-1), ворота (№1), огорожа № 2, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги\~обґрунтовані наступним.\~10.12.1992 року [PERSON] уклала договір купівлі житлового будинку з господарськими спорудами з колгоспом імені Суворова (с. Новотроїцьке Красноармійського району Донецької області), який було нотаріально посвідчено Другою красноармійською державною нотаріальною конторою, реєстр № 9127, згідно якого, позивач як робітник колгоспу імені Суворова придбала у колгоспу житловий будинок садибного типу, загальною площею 52,7 кв.м., в т.ч. житловою площею 37,0 кв.м. з господарськими будівлями в [ADDRESS] , розташовано на присадибній ділянці Новотроїцької сільської ради, залишковою вартістю 4768 крб. 49 коп. Купівля-продаж будинку здійснена на умовах сплати 50 % залишкової вартості житлового будинку, що становить 2084 крб. 24коп., які сплачуються щомісяця на протязі 10 років в розмірі 1/12 суми річного платежу, зазначеного в зобов`язанні, починаючи з місяця, наступного після реєстрації договору купівлі-продажу житлового будинку (п. 3 а, б). Відповідно до п. 3в, робітник має право достроково погашати борг господарству, а також розраховуватися з ним повністю до спливу кінцевого строку платежу. Згідно умов договору, договір підлягає реєстрації за місцем знаходження будинку в Красноармійському БТІ. Скориставшись своїм правом на дострокове погашення боргу, позивач 27.01.1993 року сплатила господарству повністю всю суму вартості будинку 2084 крб. 24коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 27.01.1993 року. Однак, в порушення своїх зобов`язань, [PERSON] не зареєструвала договір купівлі-продажу в БТІ, у зв`язку з чим виникли перешкодив оформленні права власності. До 01.01.2013 року буд. [ADDRESS] належав колгоспу імені Суворова на підставі розпорядження виконавчого комітету Красноармійської районної ради № 44-Р від 11.03.1992 року, зареєстрованого 20.08.1992 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо зазначеного житлового будинку відсутні. Позивачем було втрачено оригінал договору, копію якого отримувала в сільській раді. У зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок не зареєстровано, продавець житлового будинку припинив свою діяльність, позивач звернулась до суду за захистом майнових прав. Ухвалою суду від 30.09.2021 року порушено справу за позовною заявою [PERSON] , між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Ухвалою суду від 29.11.2021 року справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Представник позивача адвокат Малькевич Н.В. у судове засідання не з`явилась, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідачем Покровською міською радою Донецької області, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 191 ЦПК України, не подано, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявлено клопотання про проведення судового розгляду у відсутність представника органу місцевого самоврядування, заперечень по суті заявлених вимог не надано, просять ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Білоцерківка Куйбишевського району Запорізької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] (відомості підтверджено копією паспорта та картки платника податків а.с. 6). Згідно копії трудової книжки [PERSON] [INFO] була прийнята в члени колгоспу ім. Суворова Красноармійського району Донецької області дояркою (а.с. 17-18). Відповідно до копії типового договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними спорудами від 10.12.1992 року, нотаріально посвідченого Другою красноармійською державною нотаріальною конторою, реєстр № 9127, [PERSON] як робітник колгоспу імені Суворова придбала у колгоспу житловий будинок садибного типу, загальною площею 52,7 кв.м., в т.ч. житловою площею 37,0 кв.м. з господарськими будівлями в [ADDRESS] , розташований на присадибній ділянці Новотроїцької сільської ради, залишковою вартістю 4768 крб. 49 коп. Купівля-продаж будинку здійснена на умовах сплати 50 % залишкової вартості житлового будинку, що становить 2084 крб. 24коп., які сплачуються щомісяця на протязі 10 років в розмірі 1/12 суми річного платежу, зазначеного в зобов`язанні, починаючи з місяця, наступного після реєстрації договору купівлі-продажу житлового будинку (п. 3 а, б). Відповідно до п. 3в, робітник має право достроково погашати борг господарству, а також розраховуватися з ним повністю до спливу кінцевого строку платежу. Згідно умов договору, договір підлягає реєстрації за місцем знаходження будинку в Красноармійському БТІ (а.с. 29). Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру від 27.01.1993 року, позивач скористалась своїм правом на дострокове погашення боргу, 27.01.1993 року сплатила повністю всю суму вартості будинку 2084 крб. 24коп. (а.с. 8). Відповідно до копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 23.07.2021 року, виготовлено на замовлення [PERSON] , інвентаризаційна справа № 111600002178, на житловий будинок [ADDRESS] , загальна площа 64,5 кв.м, в тому числі 37,0 кв.м житлова та господарські будівлі та споруди: коридор (а-1), ганок (а1-1), літня кухня (Б-1), ворота (№1), огорожа № 2 (а.с. 9-11). Згідно звіту про оцінку майна від 22.09.2021 року, ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає 60980 гривень (а.с. 12). Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» № 1045/01-02 від 09.08.2021 року, до 01.01.2013 року будинок [ADDRESS] належав колгоспу імені Суворова на підставі розпорядження виконавчого комітету Красноармійської районної ради народних депутатів № 44-Р від 11.03.1992 року, в КП «БТІ» зареєстровано 20.08.1992 року в кн. 2 реєстр. 25 (а.с. 13). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с. 14). Відповідно до архівної довідки № 09-118-31 від 21.09.2021 року, виданої Архівним відділом Покровської районної державної адміністрації Донецької області, згідно постанови КМУ «Про ведення в дію ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємства» від 14.02.1992 року № 4, розпорядженням Представника Президента України в Красноармійському районі на базі колгоспу імені Суворова почало існувати колективне сільськогосподарське підприємство імені Суворова (власних наказів про початок реформування немає). І вже 31.01.1993 року були проведені перші збори уповноважених членів КСП ім. Суворова. Згідно Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 № 15/29 та загальними зборами уповноважених членів КСП ім. Суворова (Протокол № 2 від 19.11.1999 р.) було прийнято рішення про перетворення вищевказаного КСП в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь» (а.с. 15). Згідно інформації № 573/01-19 від 15.09.2021 року, наданої Новотроїцькою сільською радою Покровського району Донецької області, житловий будинок, який згідно Договору купівлі в КСП Суворова від 10.12.1992 року за № 49 належить [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за зазначеною адресою [PERSON] Новотроїцькою сільською радою не надавалася. В господарській книзі № 1 за 2015-2020 років під № 00991 згідно рішення Новотроїцької сільської ради від 28.05.2009 року за № У/27-1 «Про затвердження найменувань вулиць і провулків, номерів будинків розташованих на території населених пунктів сільської ради» значиться за [PERSON] (а.с. 16). Державним нотаріусом Радочиною О.І. Другої покровської державної нотаріальної контори на звернення позивача, надано відповідь, що видати дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений Другою красноармійською державною нотаріальною конторою 10.12.1992 року по реєстру № 3127, не має можливості, так як всі договори за 1992 рік передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву за адресою м. Донецьк, вул. Нижньоудинська, бід. 3а, доступ до архівних документів відсутній (а.с. 28). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 94 ЦК УРСР (в редакції Закону 1963 року, який був чинний на час продажу будинку), колгоспи, інші кооперативні організації, їх об`єднання володіють, користуються і розпоряджаються майном, що належить їм на праві власності, відповідно до їх статутів. Право розпорядження майном, що є власністю колгоспів, інших кооперативних організацій, їх об`єднань, належить виключно самим власникам. Згідно ст. 95 ЦК УРСР, власністю колгоспів та інших кооперативних організацій, їх об`єднань є засоби виробництва та інше майно, необхідне для їх здійснення статутних завдань. Відповідно до ст. 134 ЦК УРСР, жилий будинок, що знаходиться в сільській місцевості (або частина його), може відчужуватись громадянинові лише за умови, коли йому в установленому порядку надається в користування земельна ділянка при будинку, за винятком продажу будинку на знос. Згідно ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений,\~якщо хоча\~б однією\~з сторін\~є громадянин.\~Недодержання цієї\~вимоги тягне\~ недійсність\~ договору\~ (стаття\~ 47\~цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про власність» (в редакції 1963 року, який був чинний на час продажу будинку), громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. На час укладення договору купівлі-продажу порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка не передбачала реєстрацію будинків та домоволодінь у сільських населених пунктах. Відповідно до ч.1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вимоги\~ст.\~319\~ЦК України, власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При\~здійсненні своїх\~прав та\~виконанні обов`язків\~власник зобов`язаний\~додержуватися моральних\~засад суспільства. 3.\~Усім власникам\~забезпечуються рівні\~умови здійснення\~своїх прав. Власність\~зобов`язує. Власник\~не може\~використовувати право\~власності на\~шкоду правам,\~свободам та\~гідності громадян,\~інтересам суспільства,\~погіршувати екологічну\~ситуацію та\~природні якості\~землі. Держава\~не втручається\~у здійснення\~власником права\~власності. Діяльність\~власника може\~бути обмежена\~чи припинена\~або власника\~може бути\~зобов`язано\~допустити до\~користування його\~майном інших\~осіб лише\~у випадках\~і в\~порядку,\~встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Згідно ч.1.ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні вимог позивача [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат не заявлено. На підставі ст. ст. 16, 94, 95, 134, 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),

Outcome: approved