Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29 квітня 2021 року надійшла позовна заява ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» до [PERSON] , третя особа: АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про стягнення заборгованості, в якій позивач просить, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, суд стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 13 958, 13 грн., три відсотки річних - 323, 86 грн. та інфляційні втрати в розмірі 628, 91 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. та 105, 10 грн. В обґрунтування своїх вимог представник позивача у позовній заяві посилався на те, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . Користувачем цих послуг є [PERSON] . Відносини з приводу надання послуг з постачання природного газу здійснюється на підставі договору приєднання до умов договору постачання природного газу № 2500. ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» як постачальник природного газу зі спеціальними обов`язками надавав боржнику послуги з постачання, а боржник відповідно споживав природний газ. Проте в порушення своїх зобов`язань відповідач не сплачувала за послуги з постачання природного газу, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 19 502, 79 грн. з липня 2015 року по травень 2018 року. При цьому оскільки відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено про застосування строків позовної давності, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» заявляє про зменшення розміру позовних вимог та стягнення основного боргу у розмірі 13 958, 13 грн. за період з березня 2017 року по травень 2018 року, а також трьох відсотків річних у розмірі 323, 86 грн. та інфляційних втрат у розмірі 628, 91 грн. за період з 26 квітня 2018 року по 22 квітня 2021 року (а.с.1-4, 42-46). 30 вересня 2021 року від представника третьої особи АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» до суду надійшли пояснення, у яких зазначено, що за адресою відповідача до 01 липня 2015 року послуги з газопостачання та розподілу газу надавало ПАТ «Дніпрогаз». 17 липня 2013 року газопостачання за адресою відповідача було припинено. Проте 03 грудня 2014 року газопостачання за вказаною адресою було відновлено. 29 травня 2018 року газопостачання за адресою відповідача було повторно припинено у зв`язку із заборгованістю та на сьогодні газопостачання за вказаною адресою припинено.Щодо визначення обсягу спожитого газу за період після 01 липня 2015 року зазначено, що у зв`язку з реформуванням ринку природного газу та набранням чинності Законом України «Про ринок природного газу» № 329-ІІІ від 09 квітня 2015 року, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494, було відокремлено функції з постачання та розподілу природного газу. Починаючи з 01 липня 2015 року ПАТ «Дніпрогаз» припинило здійснювати діяльність з постачання природного газу та здійснює виключно розподіл природного газу на підставі ліцензії серн АЕ №295559, переоформленої рішенням НКРЕКП від 01 вересня 2015 року №2248. Починаючи з 01 липня 2015 року господарську діяльність з постачання природного газу здійснює ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», яке надає споживачам послуги з постачання природного газу, тобто, забезпечує споживачів ресурсом природного газу. За адресою відповідача об`єм спожитого газу за період з 01 липня 2015 року по 29 травня 2018 року визначався за показниками лічильника, і на момент припинення газопостачання 29 травня 2018 року оператором ГРМ було зафіксовано останні показники лічильника газу. За вказаний період загальний обсяг спожитого газу склав 3 089, 41 м3, що відповідає розрахунку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (а.с.30-32). Від відповідача 23 липня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , було незаконно припинено 17 липня 2013 року. Не дивлячись на це, ПАТ «Дніпрогаз» було нараховано заборгованість за користування газом з липня 2015 року по 2018 рік. Також відповідач посилалася на те, що вона не підписувала ані заяву-приєднання до умов договору розподілу, ані договору розподілу газу та фактично не споживала природний газ, а тому позивач не мав права постачати природний газ за вказаною адресою. Крім того, відповідач посилалася на пропущений строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (а.с.50-51). Також у подальшому 27 січня 2022 року відповідачем було надано доповнення до відзиву на позов, у якому зазначила, що станом на 23 жовтня 2015 року згідно з дефектним актом при прийомі газифікованого об`єкту будинок був пред`явлений до здачі в експлуатацію та не був прийнятий. Крім того, відповідач посилається на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2014 року щодо відновлення послуг газопостачання, як на необґрунтованість нарахування суми боргу. Відповідач стверджує, що газопостачання відновлено не було та його споживання в період з березня 2017 року по травень 2018 року не відбувалось, при цьому позивач протилежного не довів (а.с.71-75). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 29 квітня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.17). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.18). До суду 21 травня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.19). Ухвалою судді від 24 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариств «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про стягнення заборгованості (а.с.20-21). Представник позивача Михайлишина О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не довів відновлення газопостачання. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено, що постачання природного газу відповідачу (споживачу) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , здійснюється ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати послуг газопостачання за період з березня 2017 року по травень 2018 року в останньої утворилась заборгованість у розмірі 13 958, 13 грн. (а.с.10-11, 45). Об`єм спожитого газу визначався за показниками лічильника і на момент припинення газопостачання 29 травня 2018 року оператором ГРМ було зафіксовано останні показники лічильника газу. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил. Згода споживача про приєднання до умов Договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил. Отже, враховуючи фактичне споживання боржником природного газу відповідач приєдналася до умов Типового договору постачання природного газу № 2500. Згідно з договором постачання природного газу побутовим споживачам Постачальник (позивач) зобов`язується постачати природний газ Споживачу (відповідачу) в необхідних для останнього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Відповідно до вимог частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 22 розділу ІІІ Правил, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору. Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлено, що плата за надані послуги з газопостачання при розрахунку за квитанціями абонентської книжки повинна вноситись споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, при розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) - у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України (справа № 6-59цс13) від 30 жовтня 2013 року споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем всупереч ст.81 ЦПК України доказів відсутності вказаної заборгованості суду не надано. Внаслідок неналежного виконання відповідачем основного зобов`язання за Договором, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані 3 % річних у розмірі 323, 86 грн. та інфляційні втрати у розмірі 628, 91 грн. З урахуванням викладеного, оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved