Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Воронко В.В. звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, у вигляді недотриманої пенсії померлої особи. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] в м.Луганськ померла матір позивача [PERSON] . З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу Луганської Жихар Н.П., яким у встановленому законодавством порядку після перевірки всіх наданих документів було видано свідоцтво про право на спадщини за законом серії [NUMBER] , згідно змісту якого спадщина, відкрита після смерті [PERSON] складається з суми недоотриманої пенсії, розмір якої становить 59806,15 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот шість) гривень 15 копійок, які перебувають на особовому рахунку померлої [PERSON] , що підтверджується довідкою Біловодського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області від 06 лютого 2020 року №1408/03-18. Оскільки за життя померла [PERSON] перебувала на обліку та отримувала пенсію в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Луганської області, позивач звернулася до вказаного територіального органу Пенсійного Фонду України Луганської області з заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] в установленому законом порядку. Однак Біловодським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України Луганської області була нарахована та виплачена сума лише у розмірі 50992,15 грн, що підтверджується копією квитанції від 10 квітня 2020 року, та що на 8814 грн менше, ніж зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом. Позивач вважає, що дії Біловодського об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Луганській області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України Луганської області) в частині неповної виплати недотриманої пенсії померлої особи є незаконними та такими, що перешкоджають реалізації її прав, як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, оскільки після прийняття спадщини сума недоотриманої пенсії змінила правовий статус, та стала коштами, які увійшли до складу спадщини. У зв`язку з наведеним просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області на її користь залишок недоотриманої пенсії у сумі 8814 (вісім тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень, який входить до складу спадщини після смерті її матері [PERSON] . Ухвалою суду від 14 липня 2020 року зазначену позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 26 січня 2022 року на адресу суду від представника відповідача (Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яке ухвалою суду від 28 січня 2022 року було замінено належним відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області) надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що у 06 лютого 2020 року позивач звернулася до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про виплату недоотриманої пенсії. Із свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом, вбачається, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в розмірі 59806,15 грн., з яких позивачу було сплачено у встановленому порядку 50992,15 грн., з обмеженням виплати періодом три роки, на підставі ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивач звернулася за отриманням недоодержаної пенсії з наданням всіх документів - 13 лютого 2020 року, тому початок періоду розрахунку пенсії відповідачем обрано з 12 лютого 2017 року (три роки до дня звернення). Також відповідач зазначає, що у відповіді на запит приватного нотаріуса (вих. № 1408/03-18 від 06 лютого 2020) відповідач наголошував, що розмір недоотриманої пенсії може бути зменшено в залежності від дати звернення спадкоємців до органів ПФУ. Таким чином, позивач була повідомлена заздалегідь про норми чинного законодавства. З огляду на вищевикладене відповідач вважає, що недоодержана пенсія виплачена згідно чинного законодавства, і вимоги позивача є необґрунтованими. 26 січня 2022 року представник відповідача надав до суду відповідь на відзив, в якій проти доводів відповідача, викладених у відзиві, заперечував. Посилався на те, що недоотримана пенсія [PERSON] в розмірі 8814 грн, яка є предметом позову, має статус спадкового майна, входить до всієї суми успадкованої після смерті матері позивачем [PERSON] недоотриманої пенсії, яка визначена в свідоцтві про про право на спадщину за законом, виданому приватним нотаріусом, тому не може бути обмеженою. Позивач та її представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Просили суд розглянути справу без їх участі. На позовних вимогах наполягали та просили позов задовольнити з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просить розглянути справу у відсутність представника. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2019 року [PERSON] померла [INFO] в м. Луганськ. Зі змісту копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОК № 763660 від 13 лютого 2020 року, виданого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської Жихар Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 211, вбачається, що позивач - [PERSON] є спадкоємцем майна, яке входить до складу спадщини, відкритої після смерті її матері - [PERSON] , та яка складається з суми недоотриманої пенсії, розмір якої становить 59806,15 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот шість) гривень 15 копійок, які перебувають на особовому рахунку померлої [PERSON] , що підтверджується довідкою Біловодського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області від 06 лютого 2020 року №1408/03-18. З копії чека ПАТ «Укрпошта» №215600426655, слідує, що позивач в поштовому відділенні ПАТ «Укрпошта» (ВПЗ 92801) 10 квітня 2020 року отримала грошові кошти у розмірі - 50992,15 грн. Таким чином, сума недоотриманої пенсії складає 59806,15 грн - 50992,15 грн = 8814,00 грн. Зі змісту наданого суду відзиву на позов вбачається, що відповідач безспірно визнає той факт, що сума недоотриманої пенсії померлої [PERSON] складає 59 806,15 грн, яка утворилася за період з 05 лютого 2017 року (дати звернення) по 30 червня 2019 року (місяць смерті), та перебуває на особистому пенсійному рахунку в Біловодському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. При цьому, посилаючись на норми ст. 46,52,59 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.20103 № 1058-ІV відповідач розглядає дії [PERSON] по отриманню пенсії своєї померлої матері [PERSON] як «виплату не отриманої пенсії за минулий час» та застосовує до цих правовідносин порядок виплат, передбачений в ч.1 ст. 46 вказаного закону, зокрема те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Відповідно до цього підходу відповідач нарахував недоотриману пенсію померлої [PERSON] за період в три роки до дати звернення з цього питання [PERSON] , а саме до 13 лютого 2020 року, починаючи з 12 лютого 2017 року, що склало суму - 50992,15 грн. Даючи об`єктивну оцінку діям відповідача суд звертає увагу на те, що управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області у правовідносинах з [PERSON] під час нарахування та виплати недоотриманої пенсії безпідставно не прийнято до уваги той факт, що недоотримана пенсія [PERSON] у вищевказаному розмірі після її смерті та відкриття спадщини набула статусу спадкового майна, що за обставин справи не могло бути достовірно невідомим відповідачу, оскільки останній на запит приватного нотаріуса надав довідку від 06 лютого 2020 року №1408/03-18 про залишок суми недоотриманої пенсії померлої [PERSON] . Отже питання щодо виплати сум недоотриманої пенсії померлої [PERSON] повинно вирішуватися із застосуванням норм книги 6 ЦПК України - спадкового права. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч.1). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3). Недоотримана [PERSON] за життя пенсія в сумі 59806,15 грн. після її смерті увійшла до складу спадщини, право власності на яку в порядку спадкування за законом набув позивач. Свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено право власності позивача на спірні грошові суми, в розумінні ст. 66 Закону України «Про нотаріат» є процесуальним нотаріальним актом, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців, тобто правовстановлюючим документом. За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2). Проте положення ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на які посилається відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, якими передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки зазначена норма регулює правовідносини органу, що призначає і виплачує пенсію, з пенсіонером, а не правовідносини з отримання спадщини. Підставою отримання спадкоємцями суми недоотриманої спадкодавцем за життя пенсії є відповідне свідоцтво про право на спадщину. Так, відповідно до п.2.26. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини,у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або вразі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Зазначені вище вимоги позивачем були виконані. Свідоцтво позивача на спадщину за законом після смерті матері є чинним, його зміст ніким не оспорений. Набута позивачем в порядку спадкування грошова сума у розмірі 59806,15 грн. до тепер відповідачем їй в повному розмірі не виплачена, оскільки залишається невиплаченою її частина в розмірі 8814,00 грн. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. А відтак, перевіривши час і місце відкриття спадщини після смерті, встановивши склад спадкового майна, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, окрім цього визнані відповідачем, за таких обставин суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою в зв`язку зі смертю, підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, позивач звернулась до суду із заявою про звільнення її від сплати судового збору, оскільки вона є інвалідом ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК від 01 вересня 2015 серії 12 ААА № 165070. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, з урахуванням задоволення позовних вимог, та беручи до уваги, що позивача було звільнено від плати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму в розмірі 840 грн. 80 коп, яка підлягає сплаті за подання позовів цієї категорії справ у відповідності до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved