Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

У січні 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було прийнято рішення щодо припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». АТ «Укрсоцбанк» було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , яка була передана ним в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 028/25-190. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 лютого 2020 року було зареєстровано право власності за АТ «Альфа-Банк» на квартиру [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Відповідачам була надіслана вимога про добровільне звільнення квартири, проте останні не реагують та продовжують користуватися спірною квартирою. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] ; - зняти відповідачів з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі (а.с. 50). Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було прийнято рішення щодо припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» (а.с. 17). 15 травня 2006 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 028/25-190 та іпотечний договір № 028/15-211, предметом якого була квартира [ADDRESS] (а.с. 6-10). З позову вбачається, що АТ «Укрсоцбанк» було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , яка була передана ним в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 028/25-190. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 лютого 2020 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» на підставі дублікату іпотечного договору № 028/15-211 (а.с. 12-13). У спірній квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Позивач посилається на те, що відповідачам була надіслана вимога про добровільне звільнення квартири (а.с. 15), проте останні не реагують та продовжують користуватися спірною квартирою. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12-13). Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки відповідачі в силу закону втратили право користування житлом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Відповідачі втратили право користування жилим приміщенням. Право користування спірною квартирою у відповідачів є похідним від прав колишнього власника житла [PERSON] . За таких обставин, відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач також просить зняти відповідачів з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає 4540 гривень судового збору, по 2270 гривень з кожного.

Outcome: partial