Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

01.10.2021 року позивач звернувся до суду з уточненим позовом, яким просить розірвати шлюб між ним і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання їхніх спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на твердження позивачки, проживають зі своєю матір`ю - з нею, позивачкою [PERSON] . Відсутній й спір, на твердження позивачки, по спільне майно між сторонами. Сторони у судове засідання не з`явилися, позивач надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, часу для примирення їй з відповідачем не надавати. Відповідач, що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не з`явився, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Крім того, суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Згідно наданих суду матеріалів, 01.10.2010р. між гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 01.10.2010р., а/з №105), дружині було присвоєне прізвище " [PERSON] " (а.с.13). Від цього шлюбу в сторін народилися діти: [PERSON] (свідоцтво про його народження [NUMBER] , видане 10.05.2011р. відділом державної РАЦС Болградського РУЮ Одеської області, а/з№91 (а.с.15) та [PERSON] (свідоцтво про її народження [NUMBER] , вид. 06.11.2019р. Болградським районним відділом державної РАЦС ГТУЮ в Одеській області, а/з№242 (а.с.16) - які, на твердження позивача, проживають з матір`ю - з нею, позивачем [PERSON] та перебувають на її утриманні. Позивач у позові просить про розірвання шлюбу, стверджуючи про різні погляди на життя в неї з відповідачем та втрату почуття любові та поваги один до одного, виявивши твердий намір на припинення шлюбних відносин з відповідачем. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З матеріалів даної справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, від відповідача не надійшло заперечень на позов, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення його прав на вільний вибір. Відповідно до ст.112 - її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили.

Outcome: approved