Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з зазначеним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою П.С., тазареєстрований в реєстрі за № 22856 про стягнення з нього ( [PERSON] ) на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»заборгованості за період з 23.09.2018 року по 23.09.2019 року в розмірі 19 530, 84 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 500,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.05.2013 року між ним та АТ «Банк Ренесанс Капітал» укладено кредитний договір № 26253018982109 строком на 24 місяці. 14.03.2015 року рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Перший український міжнародний банк» та АТ «Банк Ренесанс Капітал» було затверджено передавальний акт усіх прав і зобов`язань та внаслідок реорганізації ПАТ «Перший український міжнародний банк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань АТ «Банк Ренесанс Капітал», при цьому він (позивач) повністю повернув всі платежі, визначені кредитним договором та АТ «Банк Ренесанс Капітал» претензій до нього (позивача) не пред`являв. Поряд з цим, 26.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис за №22856 за кредитним договором №26253018982109 від 27.03.2013 року, укладеним з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829), про стягнення з нього (позивача) на користь відповідача грошових коштів у розмірі 19530 грн. 84 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту складає 16270 грн. 51 коп., прострочена заборгованість за процентами, - 3260 грн. 33 коп. та витрати за вчинення виконавчого напису складають 500 грн. Про вищезазначений виконавчий напис він (позивач) дізнався під час розгляду справи у Кіровоградському окружному адміністративному суді позовної заяви про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. про відкриття виконавчого провадження № 60335832 від 17.10.2019 року. Позивач вважає, що вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис від 26 вересня 2019 року № 22856 є незаконним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що виконавчий напис було вчинено за відсутності доказів, що підтверджують безспірність вимоги, а також, у зв`язку з тим, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., позивач вважає, що є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Зазначеною ухвалою також задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни належним чином засвідчені копії всіх документів, що є в нотаріальній справі, на підставі яких 26 вересня 2019 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22856. Крім того, ухвалою суду від 23 червня 2021 року за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі № 405/7883/20 за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівнапро визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 65795521 при примусовому виконанні виконавчого документа - виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною26.09.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 22856 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829) заборгованості в розмірі 20 030,84 грн., до прийняття судового рішення по даній справі та набрання ним законної сили. Станом на 03.02.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. ухвала суду від 24 травня 2021 року в частині надання доказів, - не виконана. Позивач [PERSON] в судове засідання подав заяву, яку зареєстровано судом 03.02.2022 року за вх. № 2887 про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 20.12.2021 року, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - відсутні. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлялися судом належним чином. Заяви, клопотання, письмові пояснення третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відсутні. З огляду на викладене вище, та, враховуючи вимоги ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи по суті на підставі наявних у справі доказів. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 22856 про звернення стягнення з громадянина України [PERSON] , [INFO] , який є боржником за кредитним договором № 26253018982109 від 27 березня 2013 року, укладеним з АТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк»(код ЄДРПОУ 14282829) заборгованості за кредитним договором 26253018982109 від 27 березня 2013 року. У виконавчому написі значиться, що строк платежу за кредитним договором № 26253018982109 від 27 березня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23 вересня 2018 року по 23 вересня 2019 року. Сума заборгованості складає 19530,84 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 16270,51 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами 3260,33 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за процентами становить 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача АТ «Перший Український Міжнародний Банк»в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню - 20030,84 грн. Судом також встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року у справі №340/4747/20 визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 17.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60335832 з виконанням вищезазначеного виконавчого напису. . Поряд з цим, за заявою стягувача АТ «Перший Український Міжнародний Банк»приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. 14.06.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа - виконавчого напису №22856 від 26.09.2019 року (ВП № 65795521). Позивач [PERSON] оспорює в судовому порядку виконавчий напис, вчинений 26.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою П.С. та зареєстрований в реєстрі за № 22856. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріусом регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не отримував. Також, позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розміру, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставитиписьмове заперечення банку. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Поряд з цим, не приймаються судом до уваги, з підстав їх недоведеності і доводи позивача про те, що ним було повністю повернуто отриманий кредит первісному кредитору АТ «Банк Ренесанс Капітал». Також, з тексту оспорюваного виконавчого напису №22856 від 26.09.2019 року судом встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при вчиненні нотаріальної дії керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно Переліку (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Суд враховує, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 26.09.2019 року не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинна була відмовити АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким в свою чергу, кредитний договір №26253018982109 від 27.03.2013 року - не являється. Зважаючи на те, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року, що, в свою чергу, дає суду підстави стверджувати, що кредитний договір №26253018982109 від 27.03.2013 року не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та, відповідно, - не можуть підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс між інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, судом відзначається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. за подачу позовної заяви, та судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп., за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 1 362 грн. 00 коп. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його (позивача) користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп., з приводу чого суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 встановлено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відтак, якщо стороною буде документально доведено, що ним понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Як вбачається з матеріалів справи, між адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» від імені якого діє керуючий партнер Усатенко Ю.Ю. та [PERSON] 08 грудня 2020 року укладено Договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання в інтересах Клієнта надавати йому професійну правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити грошову винагороду, а також фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього договору (п. 1.1 Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору Адвокатське об`єднання бере на себе надання правничої допомоги. Аналіз законодавства, збір доказів, складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, формування додатків. Крім того, у зазначеному договорі у Розділі 4 «Оплата робіт (наданих послуг)» зазначено, що вартість правничої допомоги складає 2000 грн. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за даним договором визначається детальним описом робіт (наданих послуг). Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг) від 08.12.2020 року № 203 Адвокатське об`єднання «Усатенко і Усатенко» виконало взяті на себе зобов`язання за договором про надання професійної правничої допомоги від 08.12.2020 року по наданню професійної правничої допомоги [PERSON] по складанню позовної заяви про захист прав споживачів, провівши роботи і надавши наступні послуги: збір доказів, аналіз законодавства, складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, формування додатків - 2000,00 грн. Вартість наданої адвокатом правничої допомоги узгоджена сторонами у фіксованому розмірі і складає 2000,00 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 169 від 08.12.2020 року від [PERSON] АО «Усатенко і Усатенко» на підставі договору від 08.12.2020 року прийнято 2000 грн. 00 коп. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тим самим, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у Договорі про надання професійної правничої допомоги від 08 грудня 2020 року у вигляді фіксованої суми в розмірі 2000 грн., не змінюється, в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. З огляду на викладене вище, та, враховуючи, що позивачем [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. були фактично понесені та їх (витрат) сума є обґрунтованою, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір, - обґрунтованими, суд вважає, що стороною позивача доведено понесення витрат за надання правничої допомоги в розмірі 2000 грн. 00 коп. в суді першої інстанції, які підлягають стягненню з відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь позивача [PERSON] , оскільки заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Окрім того, відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У зв`язку з чим вжиті по даній справі на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2021 року заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 65795521 при примусовому виконанні виконавчого документа - виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 26.09.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 22856 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829) заборгованості в розмірі 20 030,84 грн., продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням у справі законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі вищевикладеного, відповідно до Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: approved