Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

16 грудня 2020 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 26200000447701 від 04.11.2019 року у розмірі 13800,57 грн. та заборгованість за кредитним договором № 22031000234422 від 28.11.2019 року у розмірі 118079.99 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26200000447701 від 04 листопада 2019 року (далі Договір 1) та кредитний договір № 22031000234422 від 28 листопада 2019 року (далі Договір 2). Позивач, скориставшись положеннями ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві об`єднав декілька вимог по окремим кредитним договорам та зазначив наступні обставини. Так, 04 листопада 2019 року між банком та [PERSON] було укладено договір № 26200000447701 про встановлення кредитного ліміту, у відповідності до якого ліміт кредитної лінії на момент укладення договору становив 9400 грн. Строк дії кредитного ліміту складав 12 місяців. Видача кредиту здійснювалася шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача, відкритий в ПАТ «Банк Кредит Дніпро». Відповідно до розділу 1 Договору 1, сума кредиту складає 9400,00 грн., строк кредитування складає 12 місяці з кінцевою датою повернення кредиту до 04 листопада 2019 року. Умовами кредитного договору визначено процентну ставку за користування кредитом, яка є фіксованою та складає: 48% річних та на прострочену заборгованість - 56.00% Крім того, 28 листопада 2019 року між сторонами був укладений кредитний договір №22031000234422. Видача кредиту здійснювалася шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача, відкритий в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», страхова сума платежу (вираховується банком виходячи із суми кредиту на споживчі потреби і строку кредиту і сплачується за рахунок суми споживчого кредиту) в розмірі 97508,12 грн. Відповідно до п.1.2 Договору 2, сума кредиту складає 97508,12 грн., строк кредитування складає 48 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 28 листопада 2023 року. Умовами кредитного договору визначено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1,99% від суми кредиту та процентну ставку за користування кредитом, яка є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних, на прострочену заборгованість - 56.00 % річних. Банк виконав свої зобов`язання за Договором 1 в повному обсязі та надав відповідачу кошти в кредит у розмірі 9400,00 грн. Так само Банк виконав свої зобов`язання за Договором 2 в повному обсязі та надав відповідачу кошти в кредит у розмірі 97508,12 грн. Однак відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, не дотримується умов Договору 1, а саме не здійснював повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у терміни та на умовах, визначених Договором 1, у зв`язку з чим, станом на 20 листопада 2020 року утворилася заборгованість за кредитним договором № 26200000447701 від 04.11.2019 року розмірі 13800,57 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту 9217,75 грн., суми несплачених відсотків 4382,82 грн., сума несплачених комісій 200,00 грн. Також, відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за Договором 2, а саме не погашає заборгованість у терміни та на умовах, визначених Договором 2, у зв`язку з чим, станом на 20 листопада 2020 року утворилася заборгованість за кредитним договором № 22031000234422 від 28 листопада 2019 року розмірі 118079,99 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту 97464,50 грн., суми несплачених відсотків 138,81 грн., сума несплачених комісій 20476,68 грн. Зазначені суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 22 січня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] були укладені: № 26200000447701 від 04 листопада 2019 року (а.с.6) та кредитний договір № 22031000234422 від 28 листопада 2019 року (а.с.7-8). Так, відповідно до умов кредитного договору № 26200000447701 від 04 листопада 2019 року (Договір 1), банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, на наступних умовах: сума кредиту складає 9400,00 грн.; строк кредитування складає 12 місяці з кінцевою датою повернення кредиту до 04 листопада 2020 року; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає: 48 % річних, на прострочену заборгованість - 56.00 %річних. За умовами п.п. 1.1., 1.2. Договору № 22031000234422 від 28 листопада 2019 року (Договір 2) банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на споживчі потреба, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, на наступних умовах: сума кредиту складає 97508,12 грн.; строк кредитування складає 48 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 28 листопада 2023 року; щомісячна комісія за обслуговування кредиту у розмірі 1,99% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних, на прострочену заборгованість - 56.00 % річних. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитними договорами в повному обсязі та надав відповідачу кошти в кредит за Договором 1 у розмірі 9400,00 грн. та за Договором 2 у розмірі 97508,12 грн. Однак, відповідач [PERSON] , в порушення умов кредитних договорів зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом утворилася заборгованість: -станом на 20 листопада 2020 року за кредитним договором № 26200000447701 від 04 листопада 2019 року у розмірі 13800,57 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту 9217,75 грн., суми несплачених відсотків 4382,82 грн., сума несплачених комісій 200,00 грн. (а.с. 16-17). -станом на 20 листопада 2020 року за кредитним договором № 22031000234422 від 28 листопада 2019 року у розмірі 118079,99 грн., яка складається з: суми несплаченої частки кредиту 97464,50 грн., суми несплачених відсотків 138,81 грн., сума несплачених комісій 20476,68 грн. (а.с. 14-15). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було, а неналежне виконання останнім договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. До спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати наступні норми Закону. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 1\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,\~незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частини 1, 2\~статті 1047 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 26200000447701 від 04 листопада 2019 року у розмірі 13800,57 грн., за кредитним договором № 22031000234422 від 28 листопада 2019 року у розмірі 118079,99 грн.. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved