Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовною заявою до суду та свої вимоги мотивував тим, що є постачальником послуг з постачання природного газу. [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, який зареєстрований, проживає та користувався послугами з постачання природного газу (в період виникнення заборгованості та до дня припинення газопостачання) за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на власника домоволодіння його батька [PERSON] , який згідно рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.06.2015 визнано обмежено дієздатним. [PERSON] користується послугами з постачання природного газу, за вищевказаною адресою на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831 (далі Типовий договір) та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 зі змінами та доповненнями (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є публічним та однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідач на момент початку виникнення заборгованості, а саме в період з листопада 2018 року користувався житловою субсидією. Згідно з повідомленням про надання субсидії №023790 [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з листопада місяця 2018 року по квітень місяць 2019 року включно щомісячно, в тому числі і для оплати ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ». Але споживання природного газу за адресою [ADDRESS] , та сума нарахування за спожитий природний газ, в період з листопада 2018 по квітень 2019 включно, була значно вище ніж сума наданої субсидії, різницю якої, в тому числі і обов`язкову плату, відповідач повинен був сплачувати, але не сплачував. З лютого 2019 року урядом було змінено механізм субсидування населення шляхом внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України за № 848 від 25.10.1995 р. та запроваджено її виплату у грошовій готівковій формі. Таким чином, з вказаного періоду, а саме з лютого 2019 року, відповідач повинен був сам оплачувати спожитий ним природний газ, в тому числі за рахунок коштів отриманих в якості виплати житлової субсидії, що ним і було зроблено лише в березні 2019 року. Сплачена відповідачем грошова сума за спожитий природний газ в березні 2019 року в розмірі 2380,00 грн. лише погасила заборгованість, що утворилася за попередні періоди, а саме в грудні 2018 року та частково у січні 2019 року. Отже період виникнення заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає стягненню з відповідача починається з січня 2019 року. Таким чином, [PERSON] зобов`язання належним чином не виконує, надані ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» послуги з постачання природного газу вчасно не оплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість за спожитий природний газ за період з січня 2019 року по 30.06.2019 у розмірі 4718 грн. 87 коп., інфляційні збитки - 781,94 грн., 3 % річних - 364,26 грн. Представник позивача в судовому засідання позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, відповідач вказує на те, що будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15.10.2014 року у справі №585/3672/14ц належить на праві приватної власності [PERSON] - його батькові. Особовий рахунок на здійснення виплат за постачання природного газу оформлений на останнього. Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги до нього суперечить вимогам ст.ст.322, 383 ЦК України та є безпідставним. Крім того, відповідач зазначив, що було призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з листопада 2018 року по квітень 2019 року, зокрема ТОВ "Сумигаз збут" на опалення 320,76 куб.м./на місяць, вартістю 2742,18 грн., в тому числі субсидія 2642,59 грн., обов`язкова плата - 99,59 грн. Отже, субсидією покривалася витрата газу на опалювальний сезон об`ємом 1920 куб.м.. Згідно рахунку №1200336746 від 14.11.2018 року показ лічильника станом на 01.11.2018 року становить 55848. На завершення опалювального сезону, тобто на 15.04.2019 року, покази лічильника газу становили 57657 куб.м.. Таким чином, як зазначив відповідач, за наслідками опалювального сезону 2018 - 2019 років ним використано на 151 куб.м. газу менше, ніж передбачена субсидією, якою і було проведено оплату за спожитий газ. У зв`язку вищевикладеним відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Як зазначила представник позивача у відповіді на відзив, доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем по справі не відповідають дійсності, оскільки останній зареєстрований та проживає у домоводінні за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, відповідач, як споживач послуг природного газу ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ», отримував житлову субсидію на домоволодіння, в якому він мешкає та користується житлово-комунальними послугами. Також, представник відповідача зазначила, що доводи [PERSON] , викладені у відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості за спожитий природний газ від 21.12.2021 не спростовують доводів позовної заяви та правомірності вимог ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ», є необґрунтованими та неприйнятними, оскільки правомірність заборгованості вже була предметом розгляду у іншому провадженні, по якій Сумський апеляційний суд 14.07.2021 виніс судове рішення, яке набрало законної сили. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши сторони, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є побутовим споживачем природного газу, особовий рахунок № [NUMBER] і користується послугами з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831 (далі Типовий договір) та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 зі змінами та доповненнями (далі - Правила) (а.с.17). Умови Типового договору постачання є публічним та однаковими для всіх побутових споживачів України. Проте [PERSON] зобов`язання належним чином не виконує, надані ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» послуги з постачання природного газу вчасно не оплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з січня 2019 року по 30.06.2019 у розмірі 4718 грн. 87 коп. - сума заборгованості за спожитий природний газ, 781,94 грн. інфляційні збитки, 364,26 грн. - 3% річних, що підтверджується довідкою про фінансовий стан рахунку, розрахунком інфляційних нарахувань та нарахуванням 3 % річних. 07.04.2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду скасовано судовий наказ від 24.03.2021 про стягнення з відповідача заборгованості спожитий природний газ (а.с.6). ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» 17.09.2019 надав [PERSON] роз`яснення вих. № 40703-Лв-4337-0719 щодо виникнення заборгованості за спожитий природний газ, наведено таблицю про стан розрахунків по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). На адресу [PERSON] було направлено судове попередження від 23.10.2020 про сплату заборгованості за надані послуги з газопостачання (а.с.8). 30.05.2019 було припинено постачання природного газу до оселі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом на припинення газопостачання (а.с.11). Відповідачу [PERSON] з 23.12.2018 по квітень 2019 року включно призначено субсидію, що підтверджується повідомленням про надання субсидії (а.с.14). Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.06.2015 [PERSON] (батька відповідача) визнано обмежено дієздатним (а.с.15-16). Згідно довідки про склад сім`ї з місця реєстрації № 04-14/7590 від 01.11.2017 [PERSON] єдиний зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого МВС Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 23.07.1997 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Постановою Сумського апеляційного суду від 14.07.2021 встановлено, що окрім обов`язкового платежу [PERSON] повинен був сплачувати щомісячно і оплату за перевищені об`єми газу. За листопад, грудень 2018 року та січень 2019 року надійшли грошові кошти наданої субсидії на суму 8327,03грн, але починаючи з лютого 2019 року, такі грошові суми субсидії не надходили. З урахуванням нарахованої суми за спожиті об`єми газу у зазначений період на загальну суму 16080,82грн. з урахування наданої субсидії за листопад 2018 - січень 2019 року на загальну суму 8327,03 грн та фактичної сплати позивачем у березні 2019 року 2380,00 грн. станом на травень 2019 року (час ініціювання ТОВ «Сумигаз збут» проведення дії по припиненню газопостачанню) залишався борг за спожитий природний газ перед ТОВ «Сумигаз збут» у розмірі 4636.41 грн. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними та врегульовані ст. ст. 11, 256, 257, 264, 509, 526, 542, 543 ЦК України, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, умов Типового договору про наданню населенню послуг з газопостачання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року № 938 (зі змінами, внесеними згідно Постановою КМ № 119 від 22.02.2012 року). Відповідно до зазначених положень нормативних актів споживач повинний здійснювати плату за надані послуги з газопостачання не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 610 Цивільного кодексу України). Згідно з ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу»). Аналіз вищезазначених норм чинного законодавства у їх сукупності свідчить про те, що договір постачання природного газу є публічним; повна редакція договору на постачання природного газу є загальнодоступною, розміщена на веб-сайті постачальника. Судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . Доводи відповідача, викладені у відзиві, не спростовують викладених у позові підстав для стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач довів факт дійсності та чинності між сторонами даного спору договірних відносин із постачання природного газу для побутово-споживчих потреб відповідачу, між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконував належним чином, своєчасно не вносив необхідні платежі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість за період з січня 2019 року по 30.06.2021, та яка станом на 17.11.2021 року складає 4718,87 грн., а тому позов підлягає задоволенню. При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних збитків складає 781,94 грн. та 3% річних -у сумі 364,26 грн. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved