Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач ДП «Газпостач» ТзОВ «Тернопільміськгаз» звернувся до суу із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 71994,06 грн. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» здійснює постачання природнього газу відповідачу [PERSON] , який проживає та є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає у вказаному будинку, здійснює фактичне споживання природного газу та частковий розрахунок за його використання. Підприємство свої зобов`язання виконує належним чином та надає послуги постачання природного газу відповідачу в необхідних для нього об`ємах. Однак, відповідач зобов`язання в частині оплати отриманих послуг з газопостачання належним чином не виконує. У зв`язку з несплатою відповідачем наданих послуг з постачання природного газу за період з 01 серпня 2018 року по 01 червня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 71994,06 грн. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачем [PERSON] відзив на позов до суду не подано. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 20 січня 2022 року, постановленої протокольно, закрито підготовче судове засідання та призначено дану цивільну справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву від 28 січня 2022 року про розгляд справи без його участі. Вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить задоволити у повному обсязі, та не заперечує щодо заочного судового розгляду у справі. Відповідач [PERSON] , будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, повторно, не повідомивши суду про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав. За таких обставин відповідно вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено, що станом на 29.12.2012, згідно обліку технічної інвентаризації, будинок [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва виданого 15.11.2002 згідно рішення ТМР № 796 від 12.09.2002, як це убачається з повідомлення № 401/07-2 наданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 22 березня 2021 року. Позивач ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» здійснює забезпечення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , природним газом. Як убачається з довідки про розмір платежів за газ від 17 червня 2021 року за №94, виданої ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз», позивач здійснює постачання природного газу у будинок за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу [PERSON] , на ім`я якого відкрито особовий рахунок за № [NUMBER] . Ціна за 1 метр кубічний становить 8,99 грн. З оборотно-сальдової відомості по абоненту, який проживає за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ), виданої ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за період з 01 серпня 2018 року по 01 червня 2021 року становить 71994,06 гривень. На даний час, заборгованість відповідачем не погашена. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 13 вказаного Закону, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно до вимог п. 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2496 від 30 вересня 2015 року, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Положеннями ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово- комунальної послуги. При цьому, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. В силу вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 зазначеного Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951 цс 15. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що позивач на протязі періоду з 01 серпня 2018 року по 01 жовтня 2020 рокуфактично надав відповідачу послуги з постачання природного газу. Дані обставини стверджуються оборотно-сальдовою відомістю. Відповідач належним чином не виконував свого обов`язку по оплаті наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість. Встановлено, що у період з 01 серпня 2018 року по 01 червня 2021 року заборгованість відповідача за постачання природного газу становить 71994,06 гри., яких останній не оплатив. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку має місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» заборгованості за спожитий природний газ у сумі 71994,06 грн. за період з 01 серпня 2018 року по 01 червня 2021 року. В судове засідання відповідач не з`явилася, відзив не подавала, будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не представив. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 2270 грн. судового збору.

Outcome: approved