Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] з 23.07.2010 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 592/6550/17 від 24.07.2017. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . На момент розірвання шлюбу [PERSON] виявив бажання, щоб донька проживала разом з матір`ю. Таким чином, місце проживання дитини було визначене за обопільною згодою батьків, спорів щодо участі батька у вихованні дитини не виникало. З 2018 року батько дитини [PERSON] проживає в Австралії у м. Канберра, тож більше 3-х років сторони проживають окремо один від одного. Однак, протягом останніх декількох місяців відповідач став наполягати на необхідності проживання дитини разом з батьком в Австралії. Позивачем повністю створено умови для проживання дитини, [PERSON] повною мірою займається вихованням доньки. Просить визначити місце проживання малолітньої дитини - доньки [PERSON] за місцем проживання матері - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Представник позивачки у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позов просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов визнає. Просить розглядати справу без його участі. Представник Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надав суду висновок про визначення місця проживання дитини, в якому Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23.07.2010 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі № 592/6550/17 від 24.07.2017 (а.с. 13). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). З 2018 року батько дитини [PERSON] проживає в Австралії у м. Канберра, що підтверджується перевіркою даних візи відповідача (а.с. 15). Дитина проживаю разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де її створено умови для проживання, що відповідачем не заперечувалось. Відповідно до Висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визначення місця проживання, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи наведене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити в повному обсязі та визнати місце проживання доньки разом з матір`ю. На підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, розмір якого становить 454,00 грн., а решту стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved