Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, в якій вказує, що 14.06.2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , про що 14.06.2003 року складено відповідний актовий запис № 349. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/618/21 від 20.04.2021 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Судовим наказом Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/623/21 від 16.03.2021 р. про стягнення з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання їхніх двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з її доходу щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 січня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто до [INFO] та [INFO] відповідно. При цьому даний судовий наказ про стягнення аліментів від 16.03.2021 року перебуває на примусовому виконанні в Ірпінському відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ). Також зазначає, що вже 12.07.2021 року було відкрито виконавче провадження № 66039879 щодо стягнення з неї аліментів у розмірі 1/3 частини її заробітку на користь [PERSON] для утримання їхніх двох спільних донечок - [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що з квітня і по теперішній час старша донька - [PERSON] проживає разом зі нею за адресою: [ADDRESS] , а молодша донечка - [PERSON] досі проживає разом з батьком, [PERSON] , за адресою його місця проживання. Зауважила, що з квітня місяці 2021 року усі обов`язки щодо утримання та матеріального забезпечення потреб їхньої спільної з Відповідачем старшої доньки [PERSON] вона несе самостійно, старша донька повністю перебуває на її забезпеченні. Наразі [PERSON] перебуває у підлітковому віці і постійно потребує повноцінного здорового харчування, одягу та взуття, засобів особистої гігієни, вітамінів та медичних препаратів, витрат на забезпечення фізичного та духовного розвитку, необхідного лікування. Вказує, що оплачує позашкільні заняття з флейти для [PERSON] та спортивні заняття у фітнес центрі. До того ж освітні послуги та харчування, яким старша донька [PERSON] забезпечена в школі, вона оплачує виключно за власні кошти зі свого розрахункового рахунку без будь-якої матеріальної участі в цих затратах батька Відповідача по справі. Проте Відповідач - батько дитини, належним чином не дбає про повноцінне забезпечення потреб їхньої старшої доньки, при цьому ще по виконавчому провадженню № 66039879 вимагає здійснення стягнення з неї аліментів і на старшу доньку, [PERSON] й на молодшу донечку, [PERSON] . Вважає, що цільове призначення таких аліментів для старшої доньки просто відсутнє. Повідомила, що від сплати аліментів для утримання молодшої доньки - [PERSON] , яка залишилась проживати разом з батьком - Відповідачем по справі, не відмовляється, однак вважає, що аліменти, які з неї стягуються на користь Відповідача, за даних обставин, мають бути зменшені до 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) для утримання молодшої доньки - [PERSON] , [INFO] . У звязку із цим просить змінити розмір аліментів, утримуваних з неї за судовим наказом Ірпінського міського суду Київської області по справі № 367/623/21 від 16 березня 2021 року на користь [PERSON] , на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме: з 1/3 частини її заробітку на 1/4 частину всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття. Стягнути із [PERSON] , на її користь понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 908 гривень та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, позов підтримав, просив задовольнити вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади та судовою повісткою про виклик до суду. Тому суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] 14.06.2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 349. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] . 16.03.2021 р. Ірпінським міським судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 січня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто до [INFO] та [INFO] відповідно. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20.04.2021 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, повернуто позивачці прізвище « [PERSON] ». Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї власника житла від 09.08.2021 р. та 29.10.2021 р. [PERSON] проживає разом із своєю донькою [PERSON] 2007 р.н. в [ADDRESS] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Частинами 1, 3 ст. 181 СК України визначено спосіб утримування як для того з батьків з ким проживають діти так і для того який проживе окремо. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно з ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Враховуючи, що сімейний стан позивача змінився, вона має на утриманні неповнолітню дитину, що є підставою для перегляду розміру аліментів, які стягуються з неї на користь [PERSON] , а тому попередній розмір стягуваних аліментів слід зменшити. З урахуванням вказаного, а також того, що батьки в рівних частках зобов`язані утримувати своїх дітей та забезпечувати щонайменше їм прожитковий мінімум для сталого розвитку та існування, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] та зменшити розмір стягуваних з неї аліментів на утримання дітей. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п' ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано договір про надання правової допомоги від 09.11.2021, квитанція до прибуткового касового, згідно яких вартість наданих послуг складає 2000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (п. 268). Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19). Згідно з п.п. 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, оцінюючи обґрунтованість вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що обсяг наданих послуг адвокатом в суді відповідає критерію реальності, а тому суд з урахуванням складання позовної заяви та клопотань, вчинення інших дій, стягує з відповідача на користь позивача 2000,00 грн. судових витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved