Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

06 грудня 2021 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк», в якій позивач, в особі свого представника за довіреністю, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15216,51 грн за кредитним договором без номеру від 18.05.2012, укладеного між сторонами у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 18.05.2012 між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому кредитний ліміт було зменшено до 13460,00 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] зобов`язувалася сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01.11.2021 утворилася заборгованість у розмірі 15216,51 грн. Від представника позивача разом із позовною заявою до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явилася, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Судом встановлено, що 18.05.2012 [PERSON] подано до АТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, чим виявлено бажання приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг. Вказана заява містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію. Банк свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав [PERSON] кредитні картки № [NUMBER] (дата відкриття 22.11.2010, термін дії 05/12), № [NUMBER] (дата відкриття 18.05.2012, термін дії 06/15), № [NUMBER] (дата відкриття 25.06.2014, термін дії 12/17), [NUMBER] (дата відкриття 17.11.2017, термін дії 07/21), [NUMBER] (дата відкриття 31.08.2021, термін дії 01/25). Як вбачається з розрахунків заборгованості за договором №б/н від 18.05.2012, які долучено позивачем до позову, станом на 01.11.2021 заборгованість становить 21930,75 грн, з яких 15216,51 грн заборгованість за тілом кредитом, 6714,24 грн - заборгованість за відсотками нарахованим на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України. Також, позивачем на підтвердження розміру виниклої за [PERSON] заборгованості надано виписку за договором №б/н станом на 03.11.2021. Статтею 206 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, врахувавши позицію відповідача щодо визнання позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови договору кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, мають стягуватися з відповідача в повному обсязі. Однак, ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачає, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так, враховуючи визнання позову [PERSON] , яке поло місце до початку розгляду справи по суті, суд вважає за доцільне повернути позивачу АТ КБ «Приватбанк» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовною заявою, що становить 1135 гривень. Водночас інші 50 відсотків судового збору у розмірі 1135 гривень, сплаченого при зверненні до суду з позовною заявою позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк», враховуючи задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 525 - 527, 530, 549, 625, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved