Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 24.09.2019 року між ПАТ «МТБ Банк» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № R01427/2019, згідно з умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит в розмірі 20 000, 00 грн. на споживчі цілі на період з 24.09.2019 по 23.09.2020 року, з фіксованою процентною ставкою 14 % річних. Згідно п. 1.2 кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною. Пунктом 1.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит на виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 23.09.2020 року. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору, проценти за користування кредитом сплачуються на рахунок, вказаний у п. 1.4 цього договору щомісяця згідно графіку платежів виходячи із розміру процентної ставки, визначеної у п.1.1. даного кредитного договору. Після закінчення передбаченого цим договором строку, на який надається кредит, проценти нараховуються виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даного кредитного договору за період прострочення до фактичного погашення кредиту, які позичальник сплачує щомісяця, у дату платежу і в день фактичного повного погашення кредиту, а у разі дострокового повного погашення заборгованості - в день фактичного погашення кредиту. Для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та 36 календарних днів у році. Згідно п. 1.8 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються, щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачуються позичальником на рахунок вказаний у п. 1.4. цього кредитного договору і відповідно до умов цього кредитного договору. Позивач направив відповідачу вимогу за вихідним № 04/373-04/07 від 13.08.2021 року про погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами протягом 14 календарних днів з моменту отримання вимоги. Відповідач отримав зазначену вимогу банку 02.09.2021 про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, заборгованість залишилась не сплаченою. Станом на 16.09.2021 року заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит № R01427/2019від 24.09.2019 року становить 5 104,60 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 333,30 грн., за відсотками -111,32 грн., за комісією - 3 075,03 грн., розміру інфляційного збільшення - 451,97 грн., розміру нарахованих 3% річних на прострочену суму -1 32,99 грн. Враховуючи викладене, представник ПАТ «МТБ Банк» просив суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором про споживчий кредит № R01427/2019від 24.09.2019 року у розмірі 5 104, 60 грн. та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.11.2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просила розглянути справу без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило, не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 24.09.2019 року між ПАТ «МТБ Банк» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № R01427/2019, згідно з умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит в розмірі 20 000, 00 грн. на споживчі цілі на період з 24.09.2019 по 23.09.2020 року, з фіксованою процентною ставкою 14 % річних. Згідно п. 1.2 кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною. Пунктом 1.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит на виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 23.09.2020 року. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору, проценти за користування кредитом сплачуються на рахунок, вказаний у п. 1.4 цього договору щомісяця згідно графіку платежів виходячи із розміру процентної ставки, визначеної у п.1.1. даного кредитного договору. Після закінчення передбаченого цим договором строку, на який надається кредит, проценти нараховуються виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1. даного кредитного договору за період прострочення до фактичного погашення кредиту, які позичальник сплачує щомісяця, у дату платежу і в день фактичного повного погашення кредиту, а у разі дострокового повного погашення заборгованості - в день фактичного погашення кредиту. Для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та 36 календарних днів у році. Згідно п. 1.8 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються, щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачуються позичальником на рахунок вказаний у п. 1.4. цього кредитного договору і відповідно до умов цього кредитного договору. Позивач направив відповідачу вимогу за вихідним № 04/373-04/07 від 13.08.2021 року про погашення простроченої заборгованості за кредитом, процентами протягом 14 календарних днів з моменту отримання вимоги. Відповідач отримав зазначену вимогу банку 02.09.2021 про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] станом на 16.09.2021 року за договором про споживчий кредит № R01427/2019від 24.09.2019 року становить 5 104,60 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 333,30 грн., за відсотками -111,32 грн., за комісією - 3 075,03 грн., розміру інфляційного збільшення - 451,97 грн., розміру нарахованих 3% річних на прострочену суму - 132,99 грн. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 536 ЦК України передбачено, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуюче викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушувались умови укладеного договору із своєчасного повернення суми споживчого кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого утворився борг перед ПАТ «МТБ Банк»в сумі 5 104, 60 грн. Крім того, у позовній заяві ПАТ «МТБ Банк» ставить питання про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних витрат. Вирішуючи дане питання, суд виходить із того, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, наявні всі правові підстави для задоволення позову ПАТ «МТБ Банк»також і в цій частині. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази з власної ініціативи, крім передбачених ЦПК випадків. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, у зв`язку із чим суд вважає його достовірним. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач, належним чином не виконував зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором, такі дії відповідача є неправомірними, а тому суд вважає позовні вимоги ПАТ «МТБ Банк»обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Outcome: approved