Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

28 грудня 2021 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] 12 жовтня 2001 року, зареєстрований Лютівською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 5, не надавати сторонам строку для примирення; розгляд справи провести у спрощеному позовному провадженні без її участі; після розірвання шлюбу залишити її прізвище [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що вони з відповідачем з 12.10.2001 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Підставою розірвання шлюбу зазначила, що з початку вересня 2021 вони з відповідачем проживають окремо, оскільки останнім часом між ними постійно виникали сварки та конфліктні ситуації через те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя і ведення спільного господарства. На прохання позивача розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач ніяк не відреагував. На теперішній час сторони спільного господарства не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу та проживання однією родиною неможливе. Спір про поділ майна наразі відсутній. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи провести у спрощеному позовному провадженні без її участі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання також не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. 12 жовтня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Лютіською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.10.2001. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 749402 від 01.03.2021 [PERSON] має другу групу інвалідності. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 206 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім`ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. На підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ. Згідно зі ставками судового збору, встановленими ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», станом на 01 січня 2021 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що наразі становить 908 грн. Враховуючи, задоволення позову та той факт, що позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід другої групи, судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved