Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

17 грудня 2021 року позивач звернувся до Саратського районного суду Одеської області з позовом до відповідачки, в якому, просить розірвати шлюб, укладений між ними 13 травня 2006 року. Стягнути з відповідачки на корить позивача судовий збір у сумі 908,00 гривень на витрати на складання позовної заяви у сумі 1000 гривень. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, проживають окремо з жовтня 2021 року, втратили почуття та взаєморозуміння. Мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі, вирішено цивільну справу розглядати у спрощеному позовному провадженні та призначено до судового розгляду на 03 лютого 2021 року. Позивач був належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з`явився, надав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася. Надала заяву про визнання позову, в якій просила розглянути справу без її участі, позов визнала повністю, також просила суд не стягувати з неї судовий збір, мотивуючи тим, що вона самостійно забезпечує дітей. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. За змістом частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в шлюбі з 13 травня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 травня 2006 року Теплицькою сільською радою Арцизького району Одеської області. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Теплицькою сільською радою Арцизького району Одеської області, та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Новоселівською сільською радою Саратського району Одеської області. Сімейні відносини сторони припинили, проживають окремо, примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи відсутність клопотань позивачки, щодо змініи прізвища, суд вважає необхідним залишити їй прізвище - « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 1000 гривень, але суду не надано доказів понесення їх позивачем. Таким чином, вимога про стягнення судових витрат на правничу допомогу може бути розглянута судом на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України після надання позивачем відповідних доказів. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. З наведеної норми процесуального закону вбачається, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на такого учасника справи покладається обов`язок компенсувати судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору лише у розмірі 50 відсотків, адже інші 50 відсотків компенсуються позивачеві за рахунок державного бюджету. Враховуючи викладене, слід стягнути з відповідачки на користь позивача понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 454,00 гривень, а також повернути позивачу 50 відсотків, тобто 454 гривень, сплаченого судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved