Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», в якій просить скасувати приватне обтяження з рухомого майна - автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", д/н [NUMBER] , загальний автобус, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим Центром 2343 від 08.09.2017, накладеного на підставі Договору застави № ZPZ0AE00004458 від 26.03.2007 в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», зареєстрованого 21.11.2018 за № [NUMBER] та стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», на його користь понесені ним судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 908 /дев`ятсот вісім/ грн. 00 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 /п`ять тисяч/ грн. 00 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником транспортного засобу - автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", д/н [NUMBER] , загальний автобус, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] . Про те, що автомобіль не перебував у заставі і на нього не було накладено будь-яке обтяження на момент його придбання свідчить те, що у вказаному свідоцтві відсутні будь-які відмітки про це. У теперішній час він має намір продати вказаний автомобіль. Він отримав Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.03.2021 року (надалі - Витяг), у якому вказано, що на його транспортний засіб накладено приватне обтяження - застава рухомого майна від 21 листопада 2018 року за № 17175913. Підставою обтяження є Договір застави - ZPZ0AE00004458, виданий 26.03.2007 АТ КБ «ПриватБанк». Державний номер реєстрації авто - [NUMBER] . Також вказано, що боржником є [PERSON] , код: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Зазначає, що він ніколи не був боржником АТ КБ «ПриватБанк» і на його майно не накладався арешт. 07 травня 2021 року він звернувся до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, в якій просив його зняти обтяження з рухомого майна - автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", д/н [NUMBER] , загальний автобус, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] , що у теперішній час належить йому. 19 травня 2021 року по електронній пошті він отримав відповідь від АТ КБ «Приватбанк», в якій Банк зазначив, що обтяження не знято в силу існуючої заборгованості за кредитним договором, заставою за яким виступає авто, і у Банку відсутні правові підстави для подачі заяви про видалення запису з Державного реєстру обтяжень відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Банк рекомендував йому звернутися з даним питанням до суду. Згідно Витягу, приватне обтяження зареєстроване 21 листопада 2018 року, а автомобіль він придбав 08 вересня 2017 року. Отже, якщо б на момент придбання ним авто був накладений арешт на нього, то в державних органах МРЕВ ДАІ не відбулося б переоформлення права власності на рухоме майно. Крім того, у своїй відповіді Банк не вказав, що арешт на автомобіль накладений згідно кредитно-заставного договору з клієнтом, тобто з ним. Тобто арешт, накладений вже після придбання ним авто. Також Банк не зазначив, в інтересах кого був накладений арешт. Але реєстраційний номер авто вказаний не його. Тому вважає, що вказаний арешт на його автомобіль зареєстрований помилково. Зазначене обтяження перешкоджає йому, як власнику на власний розсуд розпоряджатися своїм автомобілем. Ухвалою суду від 23.06.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 15.09.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено наступне. 26.03.2007 укладено між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] , [INFO] , договір застави № ZPZ0AE00004458 - автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", д/н [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] , загальний автобус білого кольору, 2002 року випуску. [PERSON] передав в заставу ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", модель 131CDI. д/н [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] , загальний автобус білого кольору, 2002 року випуску. 04.04.2007 о 17:03:34 за № 4755551 було зареєстровано Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України обтяження, підставою обтяження є Договір застави автотранспорту № ZPZ0AE00004458 від 26.03.2007, об`єктом обтяження є «MERCEDES-BENZ SPRINTER», номер об`єкта - [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] . Термін дії обтяження до 04.04.2012. Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 23.12.2013: 20.03.2012 Банк продовжив термін дії обтяження до 20.03.2017, також 08.10.2013 був накладений арешт рухомого майна на підставі акту опису та арешту майна державного виконавця ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області на виконання виконавчого листа по справі № 815/14616/12 виданого 01.02.2013 Мелітопольським міськрайонним судом, термін дії до 08.10.2018. Отже, під час дії арешту жодних дій ні власник, ні особи, які вважають себе власниками, без дозволу ДВС не можуть вчиняти щодо арештованого майна, а мають оскаржити вказані дії ДВС чи постанову про накладення арешту у разі незгоди із нею. Тому позивач не мав можливості 08.09.2017 перереєструвати на себе вищезазначений транспортний засіб. 04.04.2007 обтяження про заставу було внесено в Державний реєстр обтяжень рухомого майна за № 4755551. Отже, з 04.04.2007 спірний автомобіль перебуває під обтяженням на підставі договору застави від 26.03.2007 і, АТ КБ «ПриватБанк» має пріоритетне право на задоволення своїх вимог як Кредитора. АТ КБ «ПриватБанк» згоди на відчуження заставного майна не надавав та з цього приводу немає жодного доказу в матеріалах справи, на момент придбання спірного майна позивачем, останнє перебувало під обтяженням, що підтверджується витягом Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що позивачем не надано доказів справедливості та «повноти» витрат, які фактично понесені ним на правову допомогу. Розписка про передачу та отримання коштів не є належним документом, що посвідчує сплату юнорару. АТ КБ «ПриватБанк» просить суд, зменшити витрати на правову допомогу, у зв`язку із тим, що матеріали справи не є об`ємними і справа не відноситься до справ значної складності, та розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відшкодування витрат на оплату правової допомоги в цивільній справі пов`язується із належним їх визначенням, наявністю розрахунку витрат щодо обсягу, видів наданих послуг. Якщо мають місце додаткові (супутні) витрати, такі теж повинні підтверджуватися розрахунком. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у вазі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Тому витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 5000 грн є необґрунтованими. Ухвалою суду від 16.11.2021 витребувано з ТСЦ МВС № 2343 (вул. Інтеркультурна, 172/1, м. Мелітополь, Запорізька область) наступну інформацію: 1) на підставі яких документів 08.09.2017 здійснювалася перереєстрація транспортного засобу Mercedes-Benz , д/н [NUMBER] , загальний автобус, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] за [PERSON] ? 2) яким чином станом на 08.09.2017 здійснювалась перевірка відомостей про наявність обтяжень на вказане рухоме майно, за якими саме реєстрами? 3) надати суду належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких 08.09.2017 була здійснена реєстрація вказаного транспортного засобу; 4) надати суду актуальний (станом на дату видачі) витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо об`єкту - транспортного засобу Mercedes-Benz , д/н [NUMBER] , загальний автобус, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] . У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Пояснення по справі є в матеріалах відзиву, проти задоволення позову заперечують. Третя особа про причини неявки суд не повідомила, однак її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач зазначав про порушення його прав на спірний транспортний засіб наявністю обтяження щодо заборони відчуження автомобіля на підставі договору застави від 26.03.2007 року, оскільки на момент набуття транспортного засобу у власність відомості про таке обтяження на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні. З огляду на це [PERSON] вважав себе законним власником автомобіля з наявними у нього правами щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом. Також судом встановлено, що 26.03.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [INFO] , укладено кредитний договір № ZPZ0AE00004458 /а.с.56-61/. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [INFO] , 26.03.2007 укладено договір застави № ZPZ0AE00004458 - автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", д/н [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] , загальний автобус білого кольору, 2002 року випуску /а.с.50-55/. Згідно вказаного договору застави [PERSON] передав в заставу ЗАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", модель 131CDI. д/н [NUMBER] , номер шасі - [NUMBER] , загальний автобус білого кольору, 2002 року випуску. За змістом частини першої статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень. Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. За змістом положень частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач по справі - [PERSON] , [INFO] , є власником транспортного засобу - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», д/н [NUMBER] , загальний автобус, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим Центром 2343 від 08.09.2017 /а.с.12/. Про те, що автомобіль не перебував у заставі і на нього не було накладено будь-яке обтяження на момент його придбання свідчить те, що у вказаному свідоцтві відсутні будь-які відмітки про це. Позивачем до матеріалів справи додано копію Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна №71208247 від 04.03.2021, з якої вбачається, що 21.11.2018 о 12:03:51 за № 17175913 реєстратором: Сидоренко Вікторія Михайлівна, Дніпропетровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» Дніпропетровська область було зареєстровано приватне обтяження, підставою обтяження є Договір застави автотранспорту № ZPZ0AE00004458 від 26.03.2007, об`єктом обтяження є «MERCEDES-BENZ SPRINTER», номер об`єкта - [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] . Боржник: [PERSON] , код: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Термін дії обтяження до 21.11.2023 /а.с.13/. 07 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зняти обтяження з автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», д/н [NUMBER] , загальний автобус, 2002 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] . 19 травня 2021 року позивач отримав відповідь від ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому банк зазначив, що обтяження не знято в силу існуючої заборгованості за кредитним договором, заставою за яким виступає авто, і у банку відсутні правові підстави для подачі заяви про видалення запису з Державного реєстру обтяжень відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»/а.с.15/. Як вбачається з відповіді відповідач не вказав, що обтяження на автомобіль накладено згідно кредитно-заставного договору з клієнтом, тобто з позивачем по даній справі, також не зазначив, в інтересах кого був накладено обтяження. Згідно з відповіддю ТСЦ МВС № 2343 №31/8/2343/2551 від 27.11.2021, яка надійшла до суду 10.12.2021, ТЗ «MERCEDES-BENZ SPRINTER», номер державної реєстрації: [NUMBER] , VIN [NUMBER] був перереєстрований на [PERSON] 08.09.2017. Перереєстрація відбулася на підставі договору купівлі-продажу №2343/2017/615907 від 08.09.2017. Надати інформацію, які були виконані перевірки під час перереєстрації та надати копії документів, на підставі яких 08.09.2017 була здійснена перереєстрація ТЗ «MERCEDES-BENZ SPRINTER», номер державної реєстрації: [NUMBER] , VIN [NUMBER] на [PERSON] неможливо. Термін зберігання підстав для реєстрації (перереєстрації) 3 роки (документи знищені, Акт про вилучення для знищення документів №31/8/2343/51) /а.с.77/. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №42976207 від 23.12.2013, 04.04.2007 о 17:03:34 за № 4755551 було зареєстровано Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України обтяження, підставою обтяження є Договір застави автотранспорту № ZPZ0AE00004458 від 26.03.2007, об`єктом обтяження є «MERCEDES-BENZ SPRINTER», номер об`єкта - [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] . Термін дії обтяження до 04.04.2012 (а.с.62). З вказаного витягу вбачається, що 20.03.2012 Банк продовжив термін дії обтяження до 20.03.2017. Також у витязі зазначено, що 08.10.2013 був накладений арешт рухомого майна на підставі акту опису та арешту майна державного виконавця ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області на виконання виконавчого листа по справі № 815/14616/12 виданого 01.02.2013 Мелітопольським міськрайонним судом, об`єкт обтяження - телевізор «Самсунг», термін дії до 08.10.2018 /а.с.62-64/. Відповідно до Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна №71208247 від 04.03.2021, вбачається, що 21.11.2018 о 12:03:51 за № 17175913 реєстратором: Сидоренко Вікторія Михайлівна, Дніпропетровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» Дніпропетровська область було зареєстровано обтяження, підставою обтяження є Договір застави автотранспорту № ZPZ0AE00004458 від 26.03.2007, об`єктом обтяження є «MERCEDES-BENZ SPRINTER», номер об`єкта - [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] . Термін дії обтяження до 21.11.2023 /а.с.13/. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Правові наслідки реєстрації обтяження визначені у статті 12 вказаного Закону, в якій, зокрема, зазначено, що реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі викладеного, з вищевказаних Витягів з державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що у період з 21.03.2017 по 21.11.2018 заборони відчуження ТЗ «MERCEDES-BENZ SPRINTER», номер об`єкта - [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , не було, оскільки записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення, 20.03.2012 Банк продовжив термін дії обтяження до 20.03.2017, а після настання цієї дати банк не звертався про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк, звернувшись для продовження застави лише 21.11.2018. Отже, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що на момент придбання позивачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відомості про обтяження, накладені на нього відповідно до договору застави від 26.03.2007. За таких обставин суд доходить висновку про те, що на момент придбання позивачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, накладені на нього відповідно до договору застави від 26.03.2007, що підтверджено належними та допустимими доказами. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши зібрані у справі докази, як кожний окремо, так і всі в сукупності, суд доходить висновку, що вимоги [PERSON] є цілком законними, обґрунтованими, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідно до договору про надання правової допомоги, представником позивача є адвокат Шрамікова П.М. (а.с.17). Відповідно до акту прийму-передачі наданих правових послуг до вказаного договору №б/н від 15.06.2021 адвокатом Шраміковою П.М. виконано наступні послуги: консультація та вивчення документів з даного питання - 200,00 грн.; складання та направлення заяви до АТ КБ «Приватбанк» про скасування обтяження з рухомого майна від 07.05.2021 - 500 грн; складання позовної заяви до Мелітопольського міськрайонного суду - 1300,00 грн.; оплата за участь представлення інтересів в судових засіданнях - 3000,00 грн. Загальна вартість послуг станом на 15.06.2021 склала 5000,00 грн. Разом з тим, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, враховуючи те, що судовий розгляд даної справи відбувся за відсутності сторін на підставі поданих ними заяв, тому у задоволенні витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 гривень (за участь представлення інтересів в судових засіданнях) слід відмовити. Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень 00 копійок. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені документально підтверджені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн 00 коп. (а.с.1). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved