Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

28.10.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] , з позовом про позбавлення батьківських прав ,встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхівцевська міська рада Дніпропетровської області 05.11.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 05.11.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 26.01.2022 року. 26.01.2022 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду на 26.01.2022 року Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України. 26.01.2022 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів її заробітку (доходу). Але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідач є матір`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням свого неповнолітнього сина. На сьогоднішній день [PERSON] проживає разом з нею, та перебуває на її повному утриманні. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не згадує про дитину, не приймає участі у вихованні дитини, не переймається життям сина, його здоров`ям. Дитина не проводить часу з матір`ю, не спілкується з нею, так як відповідач не виявляє бажання це робити. Мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Необхідність захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини й стало підставою звернення із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі, та просила їх задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснила, що вона є бабусею дитини, [PERSON] , [INFO] , який проживає в її сім`ї з народження. Мати не проживає з дитиною майже з її народження. Всі обов`язки по догляду та утримання дитини виконувала та виконує вона. [PERSON] називає саме її мамою. Відповідачка веде бродяжний спосіб життя. Постійно змінює місце свого перебування. Інколи працює. Відповідачка була одружена з іншим чоловіком та має з ним також спільну дитину, але вихованням тієї дитини також не займається, залишивши дитину на чоловіка. На даний час відповідачка одружилась вдруге з особою, яка відбуває покарання в місцях позбавлення волі і її прізвище тепер [PERSON] . Відповідачка здорова, працездатна людина, але вихованням дітей займатись не бажає. Один раз лише купила подарунок на день народження сина. Тому вона бажає захистити права дитини, визначивши його правовий статус, так як поведінка матері протягом тривалого часу не змінюється по відношенню до дитини. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Письмових пояснень суду не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши учасників розгляду справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , є матір`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Батько дитини записаний за частиною першою статті 135 СК України, тобто зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про народження. В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідачка, [PERSON] , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням свого неповнолітнього сина. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що неповнолітній, [PERSON] , [INFO] , з народження проживає в сім`ї своєї бабусі, позивачки за справою., яку називає мамою. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній, [PERSON] , [INFO] , пояснив, що його мамою є позивачка з нею він проживає та вона його доглядає та утримує. Його мама з ними не проживає, не відвідує, іноді телефонує, але не йому, а його бабусі. За весь час мама лише раз поздоровила його з днем народження та купила подарунок і то за вказівкою його бабусі. Тому він вважає, що маму потрібно позбавити батьківських прав. Згідно наданої суду характеристики КЗ Верхівцевського НВК «ЗЗСО №1 -ЗДО» Верхівцевської міської ради» встановлено, [PERSON] , [INFO] навчається добре, до громадських доручень ставиться сумлінно. Всі шкільні питання вирішує бабуся - [PERSON] , яку хлопець називає мамою. Бабуся постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Мати не надає ні духовної, ні матеріальної підтримки дитині. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , від 03.08.2021 року встановлено, що в будинку створені належні умови для виховання [PERSON] . В будинку три кімнати, які облаштовані меблями в повному обсязі. Будинок газифікований та під`єднаний до системи водопостачання. У дитини є окрема кімната, в якій всі необхідні речі для повсякдення, одяг по сезону, книги та персональний комп`ютер для навчання. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради від 26.10.2021 року, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківськи прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню доньки, а також встановити, що мати , батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з вищевикладених обставин, та оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, думку дитини, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав малолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її сина, оскільки судом встановлено, що відповідачка свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо участі у вихованні дитини. Будь-яких перешкод, які б заважали позивачці виконувати свої материнські обов`язки по відношенню до дитини судом не встановлено. Відповідачка залишила дитину на бабусю і лише інколи з`являється за місцем проживання дитини, але не приймаючи участі у її вихованні. Така поведінка матері є свідомою систематичною та протягом значного періоду часу не змінюється. Вирішуючи вимоги в частині призначення піклування та піклувальника над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 55 ЦК України - Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 59 ЦК України - Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦК України - Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Оскільки судом ухвалюється рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги про встановлення опіки над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначення позивача його опікуном також підлягають задоволенню. Оскільки дитина проживає разом з позивачкою, вважає її мамою. Відповідно до наданих доказів позивачка забезпечена житлом, та створила належні умови для проживання дитини. Займається підприємницькою діяльністю та отримує прибуток. Будь-яких перешкод для призначення позивачки піклувальником судом не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає за потрібне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки у відповідачки є ще одна неповнолітня дитина, яку відповідачка зобов`язана матеріально утримувати. Аліменти стягувати на користь позивача, оскільки вона призначається піклувальником неповнолітнього, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином рішення суду після набрання законної сили направити Верхньодніпровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для відома Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог. Також з позивача підлягають стягненню аліменти в рахунок держави в сумі 1984 грн. 80 грн., оскільки судом ухвалюється рішення і про встановлення піклування та про стягнення аліментів на утримання дитини, відносно якої відповідач позбавляється батьківських прав.

Outcome: partial