Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 54031,30 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 2270 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Згідно витягу оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований за вказаною адресою, станом на 1 квітня 2021 року за період з 1 лютого 2014 року по 31 березня 2021 року виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 54031,30 грн. Відповідач є споживачем послуг, отримує квитанції на сплату та користується наданими послугами з гарячого водопостачання та централізованого опалення, а тому зобов`язана оплатити заборгованість. Ухвалою від 27 травня 2021 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 3 серпня 2021 року суд задовольнив клопотання представника відповідача та продовжив відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. 26 серпня 2021 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Дяденчук А.І. просить відмовити у задоволенні позову, застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення за період 1 лютого 2014 року по 31 березня 2018 року. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що квартира [ADDRESS] відключена від мережі централізованого теплопостачання з 2008 року, що вказує на відсутність отримання послуг з централізованого опалення, а тому підстав для стягнення з відповідача заборгованості за вказані послуги немає. Крім того, квартира [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності, тому покладення обов`язку зі сплати комунальних платежів виключно на позивача є неправомірним. Матеріали справи не містять тарифів, з яких виходив позивач при розрахунку заборгованості за надані послуги. Також позивачем пропцщено трирічний строк звернення до суду з вимогою стягнути заборгованість за період з 1 лютого 2014 року по 31 березня 2018 року. Співвласник квартири [PERSON] у 2008 році звернувся з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання дозволу на відключення від мереж ЦО та ГВП. Постановою Рівненського міського суду від 30 жовтня 2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Відповідач та інші мешканці квартири фактично не користувалися послугами позивача з централізованого теплопостачання починаючи з 2008 року. Позивач не наводить ні показників лічильника, ні сумарної кількості квардратних метрів газу, спожитих мешканцями квартири, які б дозволили перевірити розрахунки, наведені у витягу оборотної відомості. У відповіді на відзив від 30 серпня 2021 року представник позивача зазначає, що надання дозволу на відключення Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради та відключення від мережі централізованого теплопостачання не є тотожними значеннями. На підтвердження позиції відповідача про його відключення від системи централізованого опалення не надано жодних доказів, зокрема акту про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП, який передбачений Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2005 року № 4. Ще однією підставою, що підтверджує факт споживання відповідачем послуг, є виданий Рівненським міським судом Рівненської області судовий наказ від 4 березня 2014 року у справі № 569/2733/14-ц про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 4575,39 грн, який був виконаний споживачем за період з квітня 2015 року по червень 2017 року. Щодо перебування квартири у спільній частковій власності, то співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування в порядку регресу. Тарифи на послуги теплопостачання затверджені рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради та постановами НКРЕКП, перебувають у вільному доступі. Чинне законодавство України не містить норми, що зобов`язує позивача застосовувати строки позовної давності. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково пояснила, що квартира [ADDRESS] не відключена від мережі централізованого теплопостачання, оскільки відповідачем не завершено процедури такого відключення, що свідчить про отримання відповідачем послуг з централізованого опалення. Розмір спожитого відповідачем газу розраховується на підставі показників загальнобудинкового споживання з врахуванням площі належної відповідачу квартири. Послуги з гарячого водопостачання відповідачу не надаються. Просить позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Павлюк М.Г. позов не визнав, покликаючись на мотиви, зазначені у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що після 2008 року співвласниками квартири було встановлено автономне опалення, послугами, які надає позивач, не користуються. Документи, які підтверджують факт відключення квартири від мережі централізованого опалення, втрачені зі спливом значного часу. Про виданий в 2014 році судовий наказ відповідачу невідомо. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що відповдачу на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 271456513 від 20 серпня 2021 року. ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок за яким відкритий на ім`я [PERSON] . За положеннями ст.319, 322 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Вланик зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні положення містить і ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час розгляду справи. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у ст.162 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Таким розрахунковим документом є квитанція, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм комунальних послуг. Підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано. Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" № 449 від 23 квітня 2014 року, № 569 від 23 травня 2014 року, № 664 від 13 червня 2014 року, № 792 від 27 червня 2014 року, № 146 від 17 жовтня 2014 року, № 1171 від 31 березня 2015 року, № 174 від 21 травня 2015 року, № 1101 від 9 червня 2016 року, № 1536 від 28 грудня 2017 року, № 1791 від 11 грудня 2018 року та № 88 від 14 січня 2020 року. Інформація про тарифи розміщена на сайті ТОВ "Рівнетеплоенерго" http://rivneteploenergo.com. Отже, відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання належної якості, зобов`язана була оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі встановлених тарифів. Однак, відповідач, користуючись послугами з теплопостачання ТОВ "Рівнетеплоенерго", не здійснювала їх оплату, внаслідок чого за нею станом на 1 квітня 2021 року утворилася заборгованість в розмірі 54031,30 грн за період з 1 лютого 2014 року по 31 березня 2021 року, що підтверджується оборотною відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] . Твердження представника відповідача про відключення належної відповідачу квартири від мережі централізованого теплопостачання та, як наслідок, відсутність отриманих послуг суд до уваги не приймає. Згідно з п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Поряд з цим, п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем щодо дотримання процедури, визначеної Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року. Відповідно до п.2.2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання при позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відключення від мереж ЦО і ГВП. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним особи (п.2.5 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання). Пунктом 2.6 вказаного Порядку передбачено, що по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Постановою Рівненського міського суду від 30 жовтня 2008 року у справі № 2а-769/08 р. задоволено позов [PERSON] , зобов`язано Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради (постійно діючу міжвідомчу комісію з розгляду питань, пов`язаних з відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання) надати дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання квартири [ADDRESS] , належної [PERSON] , і влаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання. Доказів реалізації вказаного рішення суду та дотримання подальшої процедури, передбаченої Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, зокрема складання акта про відключення та затвердження його комісією, відповідач не надала. Матеріали справи не містять доказів на спростування факту надання відповідачу послуг з централізованого опалення або ж надання таких послуг іншою теплопостачальною організацією. Доказів на спростування наявної заборгованості та її розміру відповідачем також не надано. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.1 ст.544 ЦК України). У постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц Верховний Суд роз`яснив, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За положеннями ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на вказані норми закону позовна давність спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 12 травня 2021 року. Послуги, надані в квітні 2018 року, відповідач мав оплатити до 20 травня 2018 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з квітня 2018 року. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з квітня 2018 року по травень 2021 року. Заборгованість за вказаний період становить 27882,90 грн. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 1 лютого 2014 року до 31 березня 2018 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності. Таким чином, позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (27882,90 х 2270/54031,30). На підставі наведеного та

Outcome: partial