Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , Корой І.Д. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] , померлого [INFO] в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області, право на належне йому на підставі відповідного сертифікату право на земельну частку (пай). Свої вимоги обгрунтовує тим, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на земельну частку (пай), щодо якої спадкодавець не залишав заповіт, а із спадкоємців за законом першої черги була тільки вона, як його дочка. Вказує, що прийняла вказану спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном і набула право на нього, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифіката виданого спадкодавцю, дублікат якого отримати неможливо. Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити повністю. Представник відповідача Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнає і не заперечує проти його задоволення. Частиною 3 ст. 200 ЦПК передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані позивачкою та витребувані за клопотанням її представника докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 28 складеного 29 жовтня 1997 року Йосипівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, [PERSON] (далі - спадкодавець) помер [INFO] в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області (а.с. 6). Постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 року № 1377-VIII смт. Фрунзівка і Фрунзівський район Одеської області перейменовані в смт. Захарівка і Захарівський район. Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. 3 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Затишанської селищної, Захарівської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. За інформаціями від 09 вересня та 27 жовтня 2021 року відділу № 3 управління у Роздільнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та витягом із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), спадкодавцю належало право на земельну частку (пай) у землі колективного сільськогосподарського підприємства ім. Фрунзе села Йосипівка Фрунзівського району Одеської області у розмірі 5,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка в натурі не виділялась і державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався.. Вказана земельна частка (пай) належала спадкодавцю згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0199688, виданого 16.05.1997 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі власного розпорядження № 191/97 від 16 травня 1997 року (а.с. 7-8). Відповідно до свідоцтва про народження позивачки, виданого на підставі актового запису за № 18 складеного 09 серпня 1983 року Йосипівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, вона народилась [INFO] в селі Йосипівка Фрунзівського району Одеської області і її батьком вказаний спадкодавець (а.с. 10). За довідкою старости відповідача від 01.09.2021 року, спадкодавець постійно проживав та був зареєстрований до дня своєї смерті у житловому будинку по [ADDRESS] , разом з позивачкою, як його донькою (а.с. 11). За інформацією від 14.01.2022 року № 15/01-16 Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, спадкодавець заповіт щодо свого майна не залишав, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про відмову від її прийняття не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, спадкова справа щодо майна спадкодавця не заводилася (а.с. 22). Листом № 582/01-16 від 07.10.2021 року нотаріус Романова І.С. Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, повідомила позивачку про відмову у вчинені нотаріальної дії з видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу належного спадкодавцю сертифікату (а.с. 12). Оцінюючи досліджені докази та визначаючи існуючі між сторонами правовідносини, суд виходить з положень чинного на час відкриття спадщини Цивільного кодексу УРСР, яким було визначено наступне: спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524); - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (стаття 529); - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (стаття 530). для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548); визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (стаття 549). Пунктом 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5 та зареєстрованою там же 07 липня 1994 р. за № 152/361, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Положеннями пунктів 4.12. і 4.14. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Статтею 2 Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість видачі дубліката при втраті сертифіката. За результатом дослідження описаних у цьому рішенні доказів та визначення згідно закону правовідносин сторін, суд приходить до висновку про наявність законних та обгрунтованих підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Спадкодавець заповіт щодо свого майна не залишав, а із спадкоємців за законом першої черги була тільки позивачка, як його донька, оскільки не встановлено інших спадкоємців за законом цієї черги.До складу спадщини входило належне спадкодавцю право на земельну частку (пай), підтверджене відповідним сертифікатом, оригінал якого втрачено. Спадщину свого батька позивачка прийняла шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, оскільки безпосередньо перед його смертю проживала разом з ним і тому прийнята спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) визнається належною їй з моменту відкриття спадщини, проте позивачка не може отримати у нотаріуса відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу виданого спадкодавцю сертифікату на право на земельну частку (пай). У зв`язку з цим, право позивачки на успадковане нею право на земельну частку (пай) спадкодавця на підставі вказаного сертифікату можливо підтвердити тільки відповідним судовим рішенням.

Outcome: approved