Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Заявниця [PERSON] , через свого представника - адвоката Нежевело В.В., звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з заявою, де просить встановити факт її постійного проживання, як спадкоємця, за однією адресою з спадкодавцем [PERSON] , смерть якого настала [INFO] , в квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.05.1987 року заявниця за дівочим прізвищем [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] та змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] у подружжя народився спільний син [PERSON] . За життя [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що після смерті [PERSON] дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] звернулись за консультацією до нотаріуса та зрозуміли, що право на спадщину можливо оформити по закінченню шестимісячного строку після смерті спадкодавця, тобто після спливу шести місяців. Вказує на те, що неправильне зрозуміння роз`яснення нотаріуса, яке відбулося з власної ініциативи заявниці, призвело до пропуску законодавчо визначеного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Наголошує на тому, що будучи спадкоємцем першої черги за законом, яка могла б прийняти спадщину вона звернулась до приватного нотаріуса Дуднік Т.В. з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не подавала заяву про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк, а документи, що підтверджують факт її проживання зі спадкодавцем за однією адресою на момент його смерті відсутні, оскільки вона не була зареєстрована разом з [PERSON] за однією адресою. Отже, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно їй для подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило її звернутись до суду. Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 липня 2021 року відкрито провадження у справі. У судове засідання заявниця не з`явилась. При цьому, представник [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу без участі заявниці та її представника - адвоката Нежевело В.В. Заяву підтримує у повному обсязі. Від заінтересованих осіб також надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутні. Допитавши свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Так, згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 02 травня 1987 року заявниця за дівочим прізвищем [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.9). [INFO] в подружжя народився спільний син [PERSON] (а.с.10). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть №60 зроблений Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.14). Заповіту після його смерті не залишено і не виявлено. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому квартиру. Належність вищезазначенї квартири померлому [PERSON] підтверджується копіями відповідних правовстановлюючих документів, доданих заявником до матеріалів справи (а.с.11,12,13). З приводу оформлення спадщини, дружина померлого [PERSON] та син померлого звернулись за консультацією до нотаріуса, З наданого нотаріусом роз`яснення заявниця зрозуміла, що якщо спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від неї, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Тобто, в розумінні заявниці, їй не потрібно звертатись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в межах шестимісячного терміну з дня смерті чоловіка, дата смерті якого обумовлює відкриття спадщини, а достатньо лише після спливу шестимісячного строку подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, письмовим повідомленням приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. від 14 червня 2021 року за № 141/01-16 заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не подано заяву про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк, а документи, що підтверджують факт її проживання зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини відсутні (а.с.17). Тобто, навіть спільне проживання з померлим на час відкриття спадщини обумовлює необхідність спільної паспортної реєстрації, як належного та допустимого доказу. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , та [PERSON] надаючи пояснення суду, підтвердили факт того, що померлий [PERSON] , на час відкриття спадщини, проживав у квартирі [ADDRESS] разом зі своєю жінкою [PERSON] та сином [PERSON] . На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Згідно положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. В судовому засіданні з пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , на момент своєї смерті проживав розом з дружиною, яка є спадкоємцем - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання спадкоємця у квартирі [ADDRESS] , однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено роз`ясненням нотаріуса. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved