Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

25.10.2021 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що після смерті його матері він, як наймач житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] сплачував всі комунальні платежі по комунальній квартирі. Разом з тим, відповідачі за вказаною адресою не проживають, жодного разу не поверталися до квартири, особисті їх речі у ній відсутні, а факт реєстрації їх місця проживання створює йому додаткові витрати. При цьому, позивач стверджує, що починаючи з грудня 2016 року [PERSON] не проживає за місцем реєстрації та не сплачує комунальні послуги, а [PERSON] , який є його онуком ніколи в цій квартирі не проживав. З огляду на викладене, позивач просив суд визнати їх такими, втратили право користування житловим приміщенням. 17.11.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 26.01.2022 до суду від представника позивачів надійшли заяви у яких він просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідачі у судові засідання призначені на 30.11.2022 та на 25.01.2022 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , свідоцтво про народження від 15.05.1965, серія [NUMBER] , в графі матір якого записано - [PERSON] 19.12.1980 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.02.1981 Серія [NUMBER] , який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.11.1982 Серія [NUMBER] було розірвано 09.11.1982. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів від 06.01.1989 № 10 закріплено житлову площу та переоформлено особовий рахунок на [PERSON] , у зв`язку зі смертю [PERSON] , та зазначено склад сім`ї - 3 особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно особового рахунку від 09.01.1989 № 62, виданого Виконавчим комітетом Центральної районної ради народних депутатів основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] була [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.03.2010, Серія [NUMBER] . Таким чином, станом на дату звернення до суду позивач є наймачем житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації місця проживання відповідачів у квартирі [ADDRESS] , підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації від 17.07.2017 та відомостями Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У ч. 3 ст. 71 вказаного кодексу наведено випадки, в яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. (ст. 72 ЖК Української РСР). Судом встановлено, що факт реєстрації в квартирі відповідачів порушує права позивача, що пов`язані із надмірною сплатою комунальних послуг та неможливістю повною мірою розпорядитися майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 816,00 грн по 908,00 грн з кожного.

Outcome: approved