Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 31.08.2002 Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 426. В обґрунтування позову зазначив, що 31 серпня 2002 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 426. Спільне життя з відповідачкою не склалося, бо в них різні характери і інтереси. Спільне господарство не ведуть, тривалий час проживають окремо. Вважав, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливими та суперечить його інтересам, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14 грудня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Учасники справи, повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом направлення судових повісток, та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавала (а.с.15,19), в зв`язку з чим, на підставі статті 280 ЦПК України, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02.02.2022 постановлено ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з неявкою учасників, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї докази, суд встановив наступні фактичні обставини. 31 серпня 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2021, актовий запис № 426 (а.с. 10). Як вбачається з позовної заяви, сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Отже, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, то суд, відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, в зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн 00 коп. за подання позовної заяви (а.с.3).

Outcome: approved