Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Представник позивача 13.10.2021 року звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» заборгованість: за централізоване опалення в сумі 14062,79 грн. за період з 01.10.2018 року по 15.04.2020 року; за послуги з постачання теплової енергії в сумі 5738,00грн. за період з 16.10.2020 року по 27.04.2021 року; по платі за абонентське обслуговування в сумі 165,15 грн. за період з листопада 2020 року по серпень 2021 року включно; по сплаті внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку в сумі 103,81 грн. за 4 квартал 2020 року по 1-2 квартали 2021 року та судовий збір в сумі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідач є власником квартири у багатоквартирному будинку за адресою : [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення, послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач ( особовий рахунок № [NUMBER] ). З відповідачем було укладено договір №12703 від 05.09.2008 року про надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Заяв про розірвання даного договору нею не подавало. Натомість послуги отримує, не заперечує проти їх надання, споживає надані житлово-комунальні послуги, однак здійснює їх оплату лише частково, у результаті чого утворилась заборгованість. Відповідач на усні та письмові повідомлення не реагує, борг не сплачує. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. 01.11.2021 року, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача заявила письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити . Відповідач до суду повторно не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов від якої не надходило. 25.01.2022 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. Як встановлено судом відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою : [ADDRESS] /а.с.11,12,13/. З відповідачем було укладено договір від 05.09.2008 року за №12703 про надання населенню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач у порядку, встановленому ст. 11 ЦК України є споживачем послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії. Так, НВМАОСББ "Вікторія" листом від 25.06.2020 №436 повідомила КП НВМР "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" про те, що співвласниками багатоквартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] прийнято рішення про укладення типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (без обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення)/а.с.16./. [PERSON] від укладення з КП НВМР "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" договору про надання послуг з постачання теплової енергії ухиляється, проте від отримання послуг не відмовлялася, питання про облаштування у квартирі індивідуальної системи опалення не порушувала, частково оплачувала отриману послугу. Відповідно до довідки від 06.10.2021 року № 964 споживач [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] має заборгованість в загальній сумі 20069,75 грн., у тому числі : за централізоване опалення в сумі 14062,79 грн. за період з 01.10.2018 року по 15.04.2020 року; за послуги з постачання теплової енергії в сумі 5738,00грн. за період з 16.10.2020 року по 27.04.2021 року; по платі за абонентське обслуговування в сумі 165,15 грн. за період з листопада 2020 року по серпень 2021 року включно; по сплаті внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку в сумі 103,81 грн. за 4 квартал 2020 року по 1-2 квартали 2021 року /а.с.7-9/. Однак відповідач своїх обов`язків перед позивачем не виконує, на повідомлення з пропозицією погасити заборгованість в добровільному порядку не реагує/а.с. 14,15/, борг не погашає. Наведене дає підстави вважати, що факт ухилення споживача від укладання договору теплопостачання не звільняє його від обов`язку сплачувати за фактично надані послуги організацією, що їх надає. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу оплати послуг з централізованого опалення регулюються Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року, Правилами надання населенню послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.07.2019 року. За ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх споживання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Ст.25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-УІП (далі Закон №2189), який введено в дію 01.05.2019 року, було запроваджено новий перелік житлово-комунальних послуг, зокрема до комунальних послуг віднесено послугу з постачання теплової енергії замість послуги з централізованого опалення. Ст. 12 Закону №2189 передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; договори укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України. Ч. 2 ст. 14 Закону №2189 встановлено, що співвласники багатоквартирного будинку (ОСББ) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги. Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (далі - Правила №830). Частиною 5 ст. 13 Закону №2189 передбачено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Пунктом 39 Правил №830 встановлено, що споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб). Частиною 1 ст. 9 Закону №2189 встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до частини 3 стаггі 14 Закону №2189 плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і електричної енергії) за індивідуальним договором складається з: 1) плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; 2) плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; 3) плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, які забезпечують надання такої послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості, або ж спростовували б доводи представника позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved