Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що проживала з відповідачем в не зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вони проживають окремо і відносин не підтримують. Від даного шлюбу вони мають спільних неповнололітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей і вони знаходяться лише на її утриманні, позивачка прохала стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимог та прохала їх задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 2000 грн. на кожного, оскільки саме така сума, на її думку, буде відповідати матеріальним потребам дітей, а відповідач може ці кошти сплачувати, оскільки він є працездатною особою, має нерухоме майно від батька, інших дітей чи осіб, які перебувають у нього на утриманні немає. Відповідач , будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не повідомивши по причии неявки, відзиву на позов не подавав. Вислухавши позивачку, дослідивши надані письмові докази в порядку спрощеного позовного провадження, суд доходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Як встановлено судом і не спростовано учасниками розгляду, сторони проживали в не зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вони проживають окремо і шлюбних відносин не підтримують. Також судом встановлено та підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 13.01.2017року та серії [NUMBER] від 07.06.2011 року, відповідно, що відповідач записаний батьком малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому належних і допустимих доказів на спростування факту батьківства відповідачем суду не надано. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, зокрема і з довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Медведівської сільської ради № 1009 від 19.10.2021 року, що дочка і син сторін проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та знаходяться на її утриманні, а відповідач проживає окремо від них. Зазначені обставини свідчать про те, що позивачка не має змоги одноособово утримувати сім`ю. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального стану, стану здоров`я, наявності утриманців чи інших підстав неможливості сплачувати аліменти на утримання дітей, відзиву на позов не подавав. А тому суд, оцінюючи докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає, що порушує право дітей на достатнє матеріальне забезпечення, а також з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо їх дітей,їх віку та потреб, вважає необхідним стягнути з нього аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, до їх повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде достатнім і співмірним з матеріальними потребами обох сторін та є необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дітей, беручи при цьому до уваги, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено в наступному розмірі: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня 2021 року - 2013 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2100 гривень, а прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років встановлено в наступному розмірі: з 1 січня 2021 року - 2395 гривня, з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2618 гривень, а згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено в наступному розмірі: з 1 січня 2022 року - 2100 гривень, з 1 липня 2022 року - 2201 гривень, з 1 грудня 2022 року - 2272 гривень, а прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років встановлено в наступному розмірі: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня 2022 року - 2744 гривень, з 1 грудня 2022 року - 2833 гривень. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 16 листопада 2021 року. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень. На підставі викладеного та,

Outcome: partial