Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.10.2011 між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Близько 9 років позивач та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сімейного життя, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач просив шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2021 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Від представника позивача до суду надійшла письмова заява, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача. Просив задовольнити позовні вимоги позива ча в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що між сторонами по справі 07.10.2011 укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1441. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно із положеннями ч. 3,4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Згідно із ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відтак, вимога позивача про повернення дошлюбного прізвища підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. У даному випадку, відповідач позов визнав, а відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З викладеного,

Outcome: approved