Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за нею право власності на 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3522586600:53:000:0024, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за вищевказаною адресою. В якості обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторонами під час перебування у шлюбі набуто право власності на вказане нерухоме майно, на даний час взаємної згоди щодо поділу спільного сумісного майна сторони дійти не можуть, а тому позивач звернулась до суду. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник-адвокат Попов Р.О. позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Судом встановлено, що 24.01.1987 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 19.11.2019 року Виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.13). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135029487 від 21.08.2018 року вбачається, що 16.08.2018 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.14-15). Відносно об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, що розташований за вищевказаною адресою виготовлено технічний паспорт № 2438 (а.с.17-23). З виписки з погосподарської книги № 1/1729 від 13.08.2018 року вбачається, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , рахується за [PERSON] . Біля житлового будинку закріплена земельна ділянка, розміром 0,22 га (а.с.16). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3506173002018 29.10.2018 року зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 3522586600:53:000:0024, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.26-30). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 152292673 від 10.01.2019 року вбачається, що 04.01.2019 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522586600:53:000:0024, площею 0,145 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.24-25). Згідно довідки Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 1/145 від 27.01.2020 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . разом з [PERSON] (а.с.31). Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, ринкова вартість житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 04.02.2020 року становить 106191 грн (а.с. 32-36). Відповідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, житловий будинок та земельна ділянка з кадастровим номером 3522586600:53:000:0024, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , набуті сторонами у період зареєстрованого шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначений факт визнається обома сторонами. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права\~спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений\~судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України, а вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином, чинним законодавством встановлено презумпцію спільності майна подружжя, набутого за час шлюбу та рівності їх часток у спільному майні. Тягар доказування, що спірне майно не належить до спільної сумісної власності покладається на того з подружжя, хто таку презумпцію спростовує. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо поділу спільного майна подружжя позивач [PERSON] в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя просить здійснити його поділ шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку та на 1/2 частину земельної ділянки, з кадастровим номером 3522586600:53:000:0024, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, отже погодився поділити спільне майно подружжя у запропонований позивачем спосіб. Таким чином, досліджені судом докази в сукупності дають підстави дійти висновку, що позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладаються на відповідача у разі задоволення позову. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі\~ст.ст.\~60,\~61,\~70,\~71\~СК України,\~ст.372\~ЦК України,\~

Outcome: approved