Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У листопаді 2021 року КП «Харківські теплові мережі» в особі свого представника Наволокіної Д.С, яка діє на підставі самопредставництва, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.07.2021, звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «ХТМ» заборгованість за надані послуги за послуги з теплопостачання в сумі 89 643,60 грн, яка утворилася за період з 01 березня 2015 року по 30 вересня 2021 року, також просить стягнути з відповідачів на свою користь 3% річних у розмірі 2435,60 грн, інфляційні витрати у розмірі 5644,22 грн та судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово- комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг, станом на 01.10.2021 у боржників виникла заборгованість в сумі 89 643 грн 60 коп, яка утворилася за період з 01 березня 2015 року по 30 вересня 2021 року. Відповідач [PERSON] 18.01.2022 направила до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнала частково у сумі 63 838 грн 82 коп, з яких 54 309 грн 54 коп - заборгованість за відповідну послугу, 5644 грн 22 коп - інфляційних витрат, 2435 грн 06 коп - 3% річних та 1450 грн - судового збору, а саме визнала позовні вимоги, заявлені в межах позовної давності відповідно до ст.256 ЦК України за період з 01.11.2018 по 30.09.2021. Відповідачка зазначила, що відповідачами частково здійснювалася оплата послуг, останній раз в квітні 2015 року. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в межах позовної давності за період з 01.11.2018 по 30.09.2021 у загальній сумі 63 838 грн 82 коп. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви, в яких зазначили, що ознайомилися із відзивом відповідача [PERSON] та повністю підтримують його. Справу просили розглянути за їх відсутності, до позовних вимог застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 35 333 грн 60 коп та судових витрат в сумі 820 грн. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідачі є користувачами послуг теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № [NUMBER] . Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Так, положення ст.68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 1, 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. Суду надано договір про надання відповідної якості послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, який є типовим договором та договором - приєднання (а.с.8-13). З наданого позивачем розрахунку судом встановлено, що заборгованість відповідачів за користування житлово-комунальними послугами за період 01 березня 2015 року по 30 вересня 2021 року становить 89 643 грн 60 коп (а.с.2-3). Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Разом з цим, відповідачами до суду надані клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за надані послуги. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст.257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З ч.2 ст.264 ЦК України вбачається, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позивач за захистом порушеного права звернувся до суду 16.11.2021, про що свідчить вхідна дата на штампі суду. Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2018 по 30.09.2021 в сумі, яка у відповідності до відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання складає 55 431 грн 87 коп. При цьому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.03.2015 по 31.10.2018 у сумі 34 211 грн 73 коп суд відмовляє, в зв`язку із пропуском строків звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, відповідачам нараховано інфляційні втрати в сумі 5644 грн 22 коп та 3% річних від простроченої суми в розмірі 2435 грн 06 коп, що підтверджено відповідними розрахунками (а.с.4), вимога про стягнення яких є законною, обґрунтованою, визнається відповідачами та підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у загальній сумі 1475 грн 32 коп, по 368,83 грн з кожного.

Outcome: partial