Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 17 липня 2010 року вона та відповідач зареєстрували шлюб у\~ виконавчому комітеті Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис № 4. Подружжя має дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час вони припинили спільне проживання, оскільки мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. Крім того, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину\~ відповідного віку щомісячно, так як батько ухиляється від її утримання в добровільному порядку. В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі та просила його задоволити з наведених в ньому підстав. Категорично заперечувала проти надання строку для примирення та зазначила, що відповідач зловживає алкогольними напоями. Вона не бажає відновлювати з ним подружні стосунки, вважає, що їхня сім`я розпалась остаточно. Відповідач визнав позов в частині стягнення аліментів та заперечував проти розірвання шлюбу. Пояснив, що вони мають спільну дитину і він бажає зберегти сім`ю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу сімейних правовідносин. Як убачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 17 липня 2010 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Відповідно до ч. 1ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104 та ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. За змістом ч.3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільних інтересів не мають, шлюб між подружжям носить формальний характер. Зважаючи на такі фактичні обставини, вимоги закону про необхідність врахування волі чоловіка та дружини на перебування в шлюбі, добровільність шлюбу та заборону на примушення збереження шлюбних відносин, підстави для відмови в задоволенні вимог про розірвання шлюбу у суду відсутні. Суд, також, не вбачає необхідності у наданні сторонам строку на примирення. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Позивач категорично заперечувала проти надання сторонам для примирення та наполягала на розірванні шлюбу, а відтак перебування позивача в шлюбі з [PERSON] порушує її права та впливає на її інтереси. При цьому, суд враховує, що справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді у Смілянському міськрайонному судді Черкаської області з 25 листопада 2021 року. За цей час сторони не примирились. Відповідачем, також, не надано доказів того, що він вчиняв будь-які дії щодо примирення з позивачем та налагодження з нею подружніх стосунків. Таким чином суд вважає, що заперечення відповідача щодо розірвання шлюбу не свідчить про його реальний намір зберегти сім`ю. Оскільки за час розгляду справи примирення\~ між сторонами не відбулося, розлад в сім`ї не має тимчасового характеру, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідач не заперечував щодо того, що дитина проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні. Це ж підтверджується витягом № 1362 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Обов`язок утримувати дітей - це найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини нарівні з позивачкою. З врахуванням того, що батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні дочки, наявні підстави для стягнення аліментів в примусовому порядку. Враховуючи, що відповідач визнав позов в цій частині, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання дитини в тому розмірі, що просить позивач. При цьому, судом враховано, що зазначений позивачем розмір аліментів на одну дитину чинним законодавством фактично визначений як сталий, оскільки передбачає можливість видачі судового наказу у безспірному порядку саме в тому розмірі, що просить позивач, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 наведено статті передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів з відповідача на користь держави належить стягнути 908 грн. судового збору. Зважаючи на те, що позов підлягає до повного задоволення, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 908 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого нею за звернення до суду з вимогою про розірвання шлюбу. Будь-яких інших доказів на підтвердження понесення позивачем судових витрат матеріали справи не містять. На підставі наведеного,

Outcome: approved