Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Нечипорук І.І. звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача борг за договором позики в розмірі 247000,00 доларів США, та судовий збір в сумі 11350,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 10.09.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, який було оформлено у виді розписки, відповідно до якого відповідачу була надана та, останньою, отримана грошова сума в розмірі 247000,00 доларів США, з терміном повернення коштів до 01.11.2021 р. Позивач зазначає, що відповідач в зазначений строк борг не повернула та свої зобов`язання за укладеним договором не виконала. З огляду на те, що відповідач не бажає в добровільному порядку повернути суму отриманого боргу, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом та просить суд стягнути в примусовому порядку із відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року, заяву представника позивача про забезпечення позову у даній справі було задоволено частково. Застосовано захід забезпечення позову у даній справі, до набрання рішення суду законної сили, - шляхом накладення арешту на майно, яке належить [PERSON] , а саме: на 3/32 частини житлового будинку, загальною площею 74,5 кв.м, житловою площею 45,3 кв.м за адресою: [ADDRESS] , а також на ј частину квартири № 205, загальною площею 75,6 кв.м, житловою площею 56,8 кв.м в будинку [ADDRESS] . В задоволенні решти вимог заяви було відмовлено. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила вимоги позову задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в підготовчому судовому засіданні на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, який було оформлено розпискою, відповідно до якого відповідачу була надана та, останньою, отримана грошова сума в розмірі 247000,00 доларів США, з терміном повернення коштів до 01.11.2021 р. Факт передачі та отримання коштів було зафіксовано в письмовій розписці. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошей не виконала, та в ході розгляду справи позовні вимоги визнала в повному обсязі. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стороною позивача пред`явлено вимогу про стягнення коштів за договором позики від 10.09.2021 р. в сумі 247000,00 доларів США, та в ході розгляду справи відповідачем було визнано факт неналежного виконання зобов`язань за договором позики та неповернення коштів позивачу в обумовлені договором строки. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в порушення вищезазначених приписів закону та письмового договору позики, відповідачем не було повернуто борг в обумовлені договором строки, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, відповідачем в ході розгляду справи було визнано позовні вимоги, а тому суд вважає позов обґрунтованим, законними та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved