Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У жовтні 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про визнання за ним права власності на квартиру в місті Фастів, на автомобіль BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , припинення його права власності на Ѕ частину квартири у місті Києві, та стягнення компенсації вартості належної йому частки в сумі 364 999 грн. На обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду від 06.09.2016 було здійснено поділ їх спільного з відповідачкою майна, а саме автомобіля BMW X5, д.н.з. [NUMBER] , та двох квартир за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , шляхом визнання за кожною зі сторін права власності на Ѕ частину всього майна. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2019 рішення залишено без змін. Після рішення суду відповідачка одноособово користується вищевказаними квартирами, що змушує позивача з 15.09.2014 винаймати собі житло. Такий стан речей є несправедливим, а узгодити з [PERSON] дане питання не вдається. З огляду на ситуацію що склалася між сторонами, майно, яке їм належить на праві спільної часткової власності, підлягає виділу в натурі частки майна, зі сплатою компенсації, що зумовлена різницею у вартості майна. А саме: квартира за адресою: [ADDRESS] та автомобіль BMW X5, д.н.з. [NUMBER] залишається за позивачем, а квартира за адресою: [ADDRESS] - за відповідачем, з компенсацією позивачу різниці в сумі 364 999 грн. У відзиві на позов відповідач [PERSON] заявила про невизнання позову пославшись при цьому на такі обставини. Не погоджується з визначеною позивачем вартістю спірної квартири за адресою: [ADDRESS] , вважаючи що ціна завищена. А також вказала що тези позивача з приводу наявності перешкод та неможливості користуватися квартирами є голослівними, безпідставними та необґрунтованими, відповідач не чинить опір у користуванні позивачем квартирами, а навпаки самостійно сплачує усі комунальні платежі. Одночасно з цим акцентувала увагу на тому, що позивач недобросовісно ототожнив поняття "виділ" та "поділ", намагаючись здійснити повторний поділ майна подружжя . Підсумовуючи все вищевказане, позивачем недоведена в порядку, визначеному законом, наявність обставин, з якими закон пов`язує настання певних правових наслідків для позивача та факт порушення його суб`єктивного права відповідачем. ІІ. Процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 18.01.2021 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 30.03.2021. 30.03.2021 суд відклав розгляд справи за клопотанням представника позивача на 02.06.2021. 31.05.2021 позивач направив до суду уточнену позовну заяву. 02.06.2021 розгляд цивільної справи судом було перенесено у зв`язку з перебуванням судді Трусової Т. О. на навчанні. 06.07.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву. В судовому засіданні 23.09.2021 суд прийняв уточнену позовну заяву, вважаючи її заявою про зміну предмету позову, долучив до справи відзив на позовну заяву, закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 22.11.2021. 22.11.2021 суд відклав судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача на 31.01.2022. В судовому засіданні 31.01.2022 суд надав сторонам можливість виступити із вступними промовами, дослідив матеріали справи, вислухав виступи у судових дебатах та вийшов до нарадчої кімнати, після виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права і мотиви їх застосування. 06.09.2016 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/9691/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за яким в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за кожним із сторін, визнано право власності на: 1/2 частину кв. [ADDRESS] ; 1/2 частину кв. [ADDRESS] ; 1/2 частину автомобіля марки «BMW» модель X5 легковий універсал, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20.04.2017, рішення Дарницького районного суду м . Києва від 06.09.2016 залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2019 вищевказане рішення Дарницького районного суду м. Києва та ухвала Апеляційного суду міста Києва залишено без змін. Отже на підставі рішення суду спільна сумісна власність сторін на спірний майно трансформувалась у спільну часткову власність. На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06.09.2016 справа № 753/9691/15-ц, інформацію про [PERSON] , як власника 1/2 частини кв. [ADDRESS] та власника 1/2 частину кв. [ADDRESS] було внесено до Державного реєстру речових прав нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 200533000 від 17.02.2020 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 202380666 від 28.02.2020, відповідно. Власником іншої 1/2 половини вказаного майна є вiдповiдач [PERSON] За положеннями статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень статті 358 цього Кодексу право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 364 ЦК України закріплено положення про право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Вказана норма передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз конструкції наведених норм цивільного закону дає підстави для висновку, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли співвласник домагається позбавлення права власності на частку майна іншого співвласника (співвласників), а випадок, коли співвласник має намір припинити права стосовно належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від іншого співвласника (співвласників) грошової компенсації вартості цієї частки регулюється нормою статті 364 цього Кодексу. Така правова позиція була сформульована у постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 у справі № 6-37цс13. З пояснень сторін вбачається, що на час поділу майна судом та після ухвалення судового рішення спірні квартири перебувають в користуванні відповідачки, однак вона стверджує що не чинить перешкод у користуванні позивачем квартирами. Спірні квартири, які розташовані у багатоквартирному житловому будинку, не можуть бути поділені в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, а неприязні відносини між співвласниками перешкоджають їм домовитися про порядок користування ними. Транспортний засіб неможливо поділити без втрати його цільового призначення, а відтак він також є неподільною річчю. За таких обставин єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача є припинення права одного із співвласників на частку у праві спільної часткової власності власності з одержанням компенсації її вартості від іншого співвласника. Альтернативного порядку вирішення існуючого спору відповідач не запропонував, а тому суд визнає обґрунтованими вимоги позову про виділення автомобіля відповідачу та стягнення з останнього на користь позивача грошової компенсації половини його вартості. На підтвердження вартості спірної майна позивачем надано Звіти про незалежну оцінку. Згідно Висновку про вартість майна, що складений на підставі Звіту № B201005-4 про незалежну оцінку вартості 2-кімнатної квартири, загальною площею 67,0 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що складений Приватним підприємством «Приват-Інвеста», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 366/20 від 05.05.2020, ринкова вартість 1/2 частини вказаної квартири станом на 05.10.2020 складає: 992 692 грн. Згідно Висновку про вартість майна, що складений на підставі Звіту № В201005-3 про незалежну оцінку вартості 2-кімнатної квартири, загальною площею 55,8 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що складений Приватним підприємством «Приват-Інвеста», сертифікат суб`єкта оціночної дiяльностi № 366/20 від 05.05.2020, ринкова вартість 1/2 частини вказаної квартири станом на 05.10.2020 складає: 433 159,50 грн. Згідно Висновку про вартість автомобіля BMW X5, що складений на підставі Звіту № К201002 про оцінку транспортного засобу, що складений Приватним підприємством «Приват-Інвеста», сертифікат суб`єкта оціночної дiяльностi № 366/20 від 05.05.2020, ринкова вартість автомобіля BMW X5, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , чорного кольору, станом на 02.10.2020 складає: 389 067 грн. Вiдповiдно, вартість 1/2 частини вказаного автомобіля складає: 194 533,50 грн. Виходячи з вищенаведеного в порядку виділу в натурі з спільної часткової власності позивачу підлягає виділу 2-кімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість якої складає 866 319 грн. та автомобіль BMW X5, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , чорного кольору, ринкова вартість якого складає 389 067 грн. Що в сумі становить 1 255 386 грн. (866 319 грн. + 389 067 грн.); відповідачу підлягає виділу 2-кімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість якої складає 1 985 384 грн. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте жодних заперечень проти позову та доказів на спростування доводів позивача та висновків оцінювача відповідач не надав і альтернативного порядку вирішення спору не запропонував. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що припинення права відповідачки на частку у спільному майні, яке є неподільним, з виплатою нею грошової компенсації вартості різниці вартості об`єктів поділу не завдасть їй істотної шкоди та не порушить її гарантоване Конституцією право власності, оскільки вона отримає рівноцінний об`єкт у право власності. Водночас згідно з наданими позивачем Звітами про вартість майна, виконаний суб`єктом оціночної діяльності, за вірною методологією, з дотриманням вимог нормативно-законодавчих документів, зокрема, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 1074/8395 в редакції Наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159 (далі - Методика), Національного стандарту № 1 «Про оцінку майна і майнових прав», і жодних доказів на його спростування відповідачем не надано, а тому суд покладає його в обґрунтування рішення як належний, допустимий та достовірний доказ, що підтверджує вартість спірного майна. Отже на підставі оцінки наведених сторонами аргументів і наданих ними доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на квартиру у місті Фастів та автомобіль, припинення його права на частку у праві спільної часткової власності на квартиру у місті Києві та стягнення з відповідачки грошової компенсації вартості цієї частки в розмірі 364 999 грн. (1985384 грн. - 1255386 грн.). V. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже з огляду на результат розгляду справи суд покладає на відповідача в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в сумі 10 510 грн. та оплата послуг з підготовки та надання Звіту в сумі 2 100 грн., разом до сплати 12 610 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved