Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 09 липня 2010 року у Лівобережному відділі ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі народилася спільна двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років стосунки з відповідачем стали погіршуватися через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та однакових поглядів на життя в цілому і на сімейне життя зокрема. Спроби знайти примирення не дали результату, шлюб носить формальний характер, почуття любові, довіри, взаємоповаги та підтримки втрачено. Позивачка просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладеним 09 липня 2010 року, який зареєстровано Лівобережним відділом ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви, актовий запис № 1186. Позивачка в судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини про те, що 09 липня 2010 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви, про що складено відповідний актовий запис №1186, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 09 липня 2010 року Лівобережним відділом ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , про що 14 вересня 2010 року складено відповідний актовий запис № 4344, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 07 червня 2012 року. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , про що 16 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис № 2244, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 16 серпня 2012 року. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу\~України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією №ПН1318 від 21 грудня 2021 року про сплату судового збору у сумі 908,00 грн. У зв`язку із викладеним, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги повністю, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн (50% від загального розміру судового збору) та стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 454 грн (50% від загального розміру судового збору).

Outcome: approved