Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

стислий виклад позиції позивача у грудні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 лютого 2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за № 4907 винесено виконавчий напис про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «СОНАТІ» заборгованості у розмірі 25933,42 грн. Водночас, про винесення вказаного виконавчого напису не знав та копій відповідних документів не отримував, як і про відкриття виконавчого провадження і лише в бухгалтерії ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», де працює, дізнався про утримання 20% заробітку на користь стягувача. Водночас, з отриманого від приватного виконавця, виконавчого напису та доданих документів неможливо встановити безспірність вимог стягувача, оскільки в самому виконавчому написі зазначено лише про стягнення загальної суми заборгованості, в т.ч. і за вчинення виконавчого напису. Інші ж копії документів на підтвердження існування заборгованості за вказаним кредитним договором відсутні, що ставить під сумнів правильність проведеного розрахунку заборгованості та безспірність суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом нотаріуса. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса від 05.02.2021р. за № 4907 таким, що не підлягає виконанню. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Згідно ухвали від 09.12.2021р. задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору в термін до прийняття рішення у справі (а.с.30-31). На підставі ухвали від 09.12.2021р. відкрито спрощене позовне провадження, залучено до участі у справі третіх осіб, задоволено клопотання позивача про витребування доказів у нотаріуса (а.с.32-33). За ухвалою від 09.12.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису (а.с.29). Згідно ухвали від 13.01.2022р. задоволено клопотання позивача про витребування доказів у приватного виконавця (а.с.43). Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 13.12.2021р. (а.с.40), але в установлений судом 15-денний строк відзив на позов не направив. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 05.02.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис за № 4907 про стягнення з [PERSON] , боржника за кредитним договором №010/0973/82/91882213 від 07.08.2019 року, укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимог №114/2-31-F від 09.04.2020 є ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп», правонаступником якого згідно Договору відступлення прав вимог від №07-12/20-S від 07.12.2020 року є ТОВ «ФК «СОНАТІ» заборгованості за період з 30.11.2019 року по 28.12.2020 року в розмірі 25483,42 грн, що включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 20312,48 грн, прострочену заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом - 5170,94 грн а також 450 грн - за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 25933,42 грн (а.с.20, 48). Згідно заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/0973/82/91882213 вбачається, що вона підписана позивачем [PERSON] 07.08.2019р. Розмір поточного ліміту на дату початку кредитування становить 16 700, 00 грн, строком на 48 місяців з можливістю продовження (п.п. 1.4.1., 1.5.). Процентна ставка за користування кредитом становить 0, 0001%, а недозволеним овердрафтом 45 % (п.1.6.). Відповідно до п.3.2. обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом становить 5% заборгованості, але не менше 30, 00 грн (а.с.22, 49). 14.09.2021р. за заявою стягувача ТОВ «ФК «СОНАТІ» приватним виконавцем відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 4907 від 05.02.2021. (а.с.10-11, 47), а 15.09.2021р. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника та арештовано його кошти (а.с.12-13, 16). Згідно Витягу з ЄДДР щодо реєстрації місця проживання №5331-1824123-2018 позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 09.08.2017 року (а.с.8). Мотиви суду Так, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого2012 року № 296/5(далі Порядок). Відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 2 даної Постанови передбачено, що за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як видно зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріус при його вчиненні посилався на ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 були визнанi незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку. Відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 року було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. та до закінчення касаційного розгляду було зупинено виконання постанови Київського апеляційне адміністративного суду від 22.02.2017року. Касаційний розгляд зазначеної справи закінчено 01.11.2017 року. За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу ІІ, якою не було передбачено вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально, а тому порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВП ВС у справі № 910/10374/17 від 21.09.2021р. Крім цього, позивач вважає, що виконавчий напис не є безспірним, оскільки із наданих нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису неможливо встановити безспірність вимог стягувача до позивача, оскільки в самому виконавчому написі зазначено про стягнення загальної суми заборгованості. У свою чергу, копії інших документів на підтвердження існування заборгованості відсутні, що ставить під сумнів правильність проведеного розрахунку заборгованості та безспірність суми. Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВП ВС у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач доводів позивача не спростував належних та допустимих доказів протилежного не надав, а надані суду документи, які є в розпорядженні позивача, не містять доказів обґрунтування стягнутої з останнього заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з огляду на те, що нотаріус був позбавлений права вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідчені після прийняття рішення Київським апеляційним адміністративним судом від 22 лютого 2017 року, виконавчий напис не є безспірним, а відтак суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, і визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4907 від 05.02.2021. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а позивачу було відстрочено сплату судового збору в термін до прийняття рішення, він його не сплатив, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 908, 00 грн та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 454, 00 грн, а всього 1362 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved