Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] , про що Конюхівською сільською радою складено відповідний актовий запис № 4 від 17.04.2002. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, що включає в себе житловий будинок разом з належними до нього надвірними господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті він проживав з дружиною та внучкою. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було із чого б не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів внучці [PERSON] , яка прийняла спадщину на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, продовжуючи проживати у вище вказаному будинку. 14.04.2002 позивач звернулась до Стрийської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок разом із належними до нього господарськими спорудами після смерті [PERSON] , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, на згаданий будинок і порекомендувала звернутись до суду з позовом про визнання права власності на будинок, в порядку спадкування. Належність спадкового майна померлому доводиться наступним: 17.04.1975 рішенням ВК Стрийської районної ради за №129, [PERSON] (прабабця позивача) надано дозвіл проводити житлове будівництво на закріпленій за нею земельній ділянці площею 725 кв.м в с. Конюхів. Також, зазначеним рішенням зобов`язано [PERSON] до 01.05.1975 одержати документи на право проведення будівництва та до [INFO] розібрати стару хату. [INFO] [PERSON] померла, про що Конюхівською сільською радою складено відповідний актовий запис №59 від 17.11.1983. Згідно довідки №269 від 02.06.2021, виданої ВК Грабовецько-Дулібською сільською радою на день смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою, на момент смерті були зареєстровані та проживали: зять - [PERSON] , 1932 р.н., який помер [INFO] та дочка [PERSON] , 1937 р.н., яка померла [INFO] . У 1987 році [PERSON] (дідусь позивача) разом з [PERSON] (бабця позивача) побудували будинок, житловою площею 72,3 кв.м, загальною площею 116,0 кв. м. та демонтували житловий будинок 1948 року побудови. [INFO] померла бабця позивача [PERSON] , яка згідно довідки № 347 від 13.07.2021, виданої ВК Грабовецько-Дулібською сільською радою на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою, на момент смерті були зареєстровані та проживали: онука - [PERSON] та правнук - [PERSON] . До спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] належали: чоловік - [PERSON] , який помер [INFO] та син - [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, за правом представлення мають право на спадкування діти [PERSON] , який помер [INFO] - позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Оскільки позивач проживала разом з спадкодавцем, то за таких обставин прийняла спадщину на спірний житловий будинок. Коли позивач звернулась до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок разом з належними до нього господарськими спорудами після смерті бабці [PERSON] , нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів і порекомендував звернутись до суду з позовом про визнання права власності на будинок, в порядку спадкування. 11.11.2020 на замовлення позивача ФОП [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , згідно якого житловий будинок має наступні характеристики: житловий будинок «Б-1», що складається з 3-х житлових кімнат, житловою площею 72.3 кв.м., загальною площею 116,0 кв. м.; до нього належать позначені на плані убиральня «Г1», навіс «Д1», огорожа «№2», хвіртка «№3», ворота «№4». А тому на підставі вищенаведеного, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок «Б-1», з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , до якого належать позначені на плані убиральня «Г1», навіс «Д1», огорожа «№2», хвіртка «№3», ворота «№4», в порядку спадкування за законом, після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , та за законом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі на адресу суду не подала. Представник позивача - адвокат Олексишин І.Б. в судовому засіданні позов підтримав та просить його задоволити, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Позиція відповідача: представник відповідача Грабовецько-Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області - Васильків П.І. в судове засіданні не з`явився, однак 28.12.2021 подав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, однак 03.08.2021 подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та проти задоволення позову не заперечує. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львіської області від 05.10.2021 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Олексишина І.Б. про витребування доказів. Витребувано зі Стрийської державної нотаріальної контори спадкову справу №414/2021 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; спадкову справу №670/2017 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та з Комунального підприємства Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційної справи на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Дулібською сільською радою Стрийського району 22.11.1984, [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с. 8/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Конюхівською сільською радою Стрийського району Львівської області 31.05.2013, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31.05.2013, актовий запис № 4. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » /а.с. 9/. Відповідно до копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.10.2012, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Конюхівською сільською радою Стрийського району Львівської області 01.02.2003, актовий запис № 1. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] » /а.с. 10/. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Дулібською сільською радою Стрийського району 03.09.1992, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с. 11/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 17.04.2002 Конюхівською сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 4 /а.с. 12/. Згідно довідки, виданої Грабовецько-Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області № 346 від 13.07.2021, на день смерті [INFO] , [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою, на момент смерті, проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1937 р.н. (померла [INFO] , актовий запис №5 від 12.05.2009), онука [PERSON] , [INFO] /а.с.13/. Згідно копії заповіту від 17.07.1991, посвідченого головою ВК Дулібської сільської ради народних депутатів Стрийського району Львівської області, [PERSON] , 1932 року народження, на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось і взагалі те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів внучці [PERSON] /а.с. 14/. Згідно відповіді завідувача Стрийської державної нотаріальної контори за вих. № 1335/02-14 від 11.12.2020, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок разом з належними до нього господарськими спорудами після смерті [INFO] гр. [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS] , оформлених відповідно до чинного законодавства /а.с. 15/. Згідно рішення Виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів трудящих від 17.04.1975 № 129, надано дозвіл гр. [PERSON] проводити житлове будівництво на закріпленій за нею земельній ділянці площею 725 м.кв. в с. Конюхів Стрийського району Львівської області /а.с. 16/. Відповідно до плану земельної ділянки № 6875, площа земельної ділянки становить 725 м. кв., знаходиться в с. Конюхів Стрийського району Львівської області /а.с.17/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 17.11.1983 Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 59 /а.с. 18/. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Конюхівською сільською радою Стрийського району Львівської області 01.12.1967, [PERSON] та [PERSON] одружились 01.09.1929, актовий запис № 9. Прізвище чоловіка та дружини після одруження « [PERSON] » /а.с. 19/. Згідно витягу з погосподарської книги Грабовецько-Дуліської сільської ради Стрийського району Львівської області від 02.06.2021 №269, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою, на момент смерті, були зареєстровані та проживали, вели спільне господарство: зять [PERSON] , 1932 р.н. (помер, актовий запис №4 від 14.04.2002), дочка [PERSON] , 1937 р.н. (померла [INFO] , актовий запис №5 від 12.05.2009/а.с. 20/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 12.05.2009 Конюхівською сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 5 /а.с. 21/. Згідно витягу з погосподарської книги Грабовецько-Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області від 13.07.2021 №347, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою, на момент смерті були зареєстровані та проживали: онука [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] /а.с. 22/. Згідно відповіді завідувача Стрийської державної нотаріальної контори за вих. № 666/02-14 від 31.05.2021, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на майно, яке складається з житлового будинку разом з належними до нього господарськими спорудами по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів /а.с. 23/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Конюхівською сільською радою Стрийського району 07.07.1951, [PERSON] народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с. 24/. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Конюхівською сільською радою Стрийського району Львівської області 23.09.1957, [PERSON] та [PERSON] одружились 28.08.1957, актовий запис № 11. Прізвище чоловіка та дружини після одруження « [PERSON] » /а.с. 25/. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Конюхівською сільською радою Стрийського району 04.09.1958, [PERSON] народися [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с. 26/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 09.10.1993 Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 39 /а.с. 27/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 09.12.1985 Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 62 /а.с. 28/. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області 29.05.1982, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29.05.1982, актовий запис № 12. Прізвище чоловіка та дружини після одруження « [PERSON] » /а.с. 29/. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 23.07.1987, власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] , та включає житловий будинок «А-1» до якого належить підвал «І», складається з кухні та двох житлових кімнат, житловою площею 29.8 кв. м, загальна площа 38.8 кв.м.; житлового будинку Б-2 до якого належить підвал «І», підвал «ІІ», складається з коридору, двох кладових, трьох житлових кімнат та кухні, житловою площею 72,2 кв. м, загальною площею 114,4 кв.м. Згідно характеристики житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами позначені на плані: жилий будинок «А-1», підвал «п-д», житловий будинок «Б-1, підвал «п-д», сарай «Б», вбиральня «Г», огорожа №1, огорожа №2, водоколонка «К», водоколонка в підвалі «К-1» /а.с.30-32/. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 21.03.2008 Стрийським МБТІ, власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] , включає житловий будинок «А-1», до якого належить підвал «І», складається з коридору та двох житлових кімнат, житловою площею 29.8 кв. м, загальна площа 45.0 кв.м.; житлового будинку А-1, до якого належить підвал «І», підвал «ІІ», складається з коридору, двох кладових, трьох житлових кімнат та кухні, житловою площею 71,7 кв. м, загальною площею 179,9 кв.м. Згідно характеристики житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами позначені на плані: жилий будинок «А-1», підвал «п-д», житловий будинок «Б-1, підвал «п-д», сходи «б1» сарай «В», вбиральня «Г», огорожа №1, огорожа №2, водоколонка «К» /а.с.33-36/. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями, виконаного на замовлення [PERSON] , 11.11.2020 ФОП [PERSON] , спірний житловий будинок «Б-1» складається з коридору, кладової, трьох житлових кімнат, кухні, санвузла, житловою площею 72.3 кв. м, загальна площа 116.0 кв.м. Згідно характеристики будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами позначені на плані: житловий будинок «Б-1, убиральня «Г1», навіс «Д1», господарська будівля (незавершене будівництво) «Е1», сарай «Є1», огорожа №2, хвіртка №3, ворота №4 /а.с.39-41/. Згідно копії довідки ФОП [PERSON] за вих. № 1214/20-ІІ(Н) від 14.12.2020, загальна інвентаризаційна вартість житлового будинку разом з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 475 451 гривня /а.с. 42/. Згідно копії довідки Грабовецько-Дуліської сільської ради Стрийського району Львівської області від 16.06.2021 за вих. №303, за житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] закріплена земельна ділянка, орієнтовною площею 0,25 га /а.с.44/. Згідно копії довідки Грабовецько-Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області від 16.06.2021 за вих. №302, в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с. 45/. З інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що на момент побудови вказаного житлового будинку, наявними є: «А-1» житловий будинок , «Б-1» житловий будинок, «в» сарай, «г» уборна, «№1» огорожа, «№2» огорожа, «К» водоколонка, «К1» водоколонка в підвалі» /а.с.70-94/. Відповідно до спадкової справи №414/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулась до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме: житлового будинку разом з належними до нього господарськими спорудами по [ADDRESS] . Спадщину [PERSON] прийняла, крім неї інших спадкоємців нема /а.с. 97-103/. Відповідно до спадкової справи №670/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулась до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме: земельної частки-пай розміром 1,17 га, яка знаходиться в колективній власності СГТзОВ «Нива». [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, посвідченого Дулібською сільською радою 17.07.1991, зареєстрованого в реєстрі за №18, крім неї інших спадкоємців до обов`язкової частки немає /а.с. 104-116/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до абзацу третього частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомупгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з наступними змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно га їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформления спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, при вирішенні спорів про визнання нрава власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс 13 та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св 18). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжиглокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за і результатами технічної інвентаризації. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформления спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, при вирішенні спорів про визнання нрава власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс 13 та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц (провадження № 61-31049св 18). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжиглокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року) неї подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Вище зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2021 (справа № 640/21456/18). Відповідно до 4.5 ст.20 ЗК УРСР в редакції 1970 року право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій га погоснодарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів. У абз. 3 п. 5 постанови Верховної Ради УРСР від 18 грудня 1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української PCP» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 5 травня 1993 року № 3180- XII) зазначено, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Згідно з п.7 Прикінцевих положень ЗК України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Спірні правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] в силу приписів статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, регулюються нормами ЦК УРСР, після смерті [PERSON] положеннями ЦК України. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони спадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Необхідно, щоб спадкоємець прийняв спадщину. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] рахується за [PERSON] , 1932 р.н. - голова робітничого двору, члени робітничого двору: син - [PERSON] , дружина - [PERSON] , онука - [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 17.04.2002 Конюхівською сільською радою Стрийського району Львівської області, [INFO] помер [PERSON] , актовий запис № 4. Як вбачається з копії заповіту від 17.07.1991, посвідченого головою ВК Дулібської сільської ради народних депутатів Стрийського району Львівської області, [PERSON] , 1932 року народження, на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось і взагалі те, йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів внучці [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, продовжуючи проживати у вище вказаному будинку. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 12.05.2009 Конюхівською сільською радою Стрийського району Львівської області, [INFO] померла [PERSON] , актовий запис № 5. За життя [PERSON] заповіту не склала. Спадкоємцями першої черги після її смерті були чоловік [PERSON] , який помер [INFO] та син [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, за правом представлення право на спадкування переходить дітям [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] прийняла спадщину на спірний будинок, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем. Позивач [PERSON] 21.01.2019 зверталась до Стрийської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] , однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок по [ADDRESS] їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності на будинок, в порядку спадкування. Оскільки відповідачі не заперечують щодо задоволення позовних вимог, а саме спадкування [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] , беручи до уваги той факт, що остання на момент смерті [PERSON] та [PERSON] проживала та була зареєстрована в спірному житловому будинку, інші спадкоємці на спадщину не претендують, суд приходить до переконливого висновку про задоволення позову частково та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , в межах характеристик, що були наявними станом на 15.04.1991 та входять в об`єм спадкового майна, а саме: житловий будинок «Б-1», загальною площею 116,0 кв. м. разом з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, до яких належать позначені на плані вбиральня «Г1», огорожа №2. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на навіс «Д1», хвіртку «№3», ворота «№4» за адресою [ADDRESS] , які були зведені після смерті спадкодавців, суд приходить до наступного висновку. З оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи на житловий будинок по [ADDRESS] , вбачається, що на момент побудови вказаного житлового будинку, наявними є: «А-1» житловий будинок, «Б-1» житловий будинок, «В» сарай, «Г» вбиральня, №1 огорожа, №2 огорожа, «К» водоколонка» «К1» водоколонка в підвалі. Після 1991 року збільшено житлову площу будинку, добудовано ряд господарських будівель та споруд, а саме: навіс «Д1», господарська будівля (незавершене будівництво) «Е1», сарай «Є1», хвіртка «№3», ворота «№4», демонтовано дерев`яний житловий будинок «А-1», дерев`яний сарай «В», огорожа №1, водоколонка «к», що також підтверджується технічним паспортом, виготовленим на ім`я [PERSON] . Відмовляючи позивачу [PERSON] в задоволенні вимог про визнання за нею права власності на навіс «Д1», хвіртка «№3», ворота «№4», суд приймає до уваги той факт, що вказані об`єкти були зведені земельній ділянці після смерті спадкодавців. На підставі наведеного, враховуючи, що позивач оформити право на частину спадкового майна, в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечили, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, а відтак, за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , з наступними характеристиками: житловий будинок «Б-1» загальною площею 116,0 кв. м. разом з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, до яких належать позначені на плані вбиральня «Г1», огорожа №2., а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed