Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

13 грудня 2021 року представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на період навчання у розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісяця, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.12.2021 року і до 30.06.2024 року. В обґрунтування позову із посиланням на ст. ст. 182, 184, 198, 199, 200,\~201\~СК України зазначає, що позивач є дочкою відповідача. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2018 з відповідача на утримання позивача стягувались аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття на користь матері [PERSON] 25.09.2021 позивачу виповнилось 18 років. Вона є студенткою 2 курсу бакалавра тури денної форми навчання Навчально-наукового інституту бізнесу, економіки та менеджменту СумДУ. Термін закінчення вищого учбового закладу - 30.06.2024 р. ЇЇ мати працює, отримує заробітну плату, але не може повністю матеріально забезпечувати доньку. Позивач потребує допомоги на оплату навчання та проживання у гуртожитку, придбання підручників лекційного матеріалу, продуктів харчування та одягу. Відповідач хоч на даний час не працює та має другу групу інвалідності, зобов`язаний її утримувати, тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 20 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача на період навчання у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) щомісяця. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що він є інвалідом другої групи, у зв`язку з чим працювати по стану свого здоров`я не може, пенсію по інвалідності отримує в мінімальному розмірі. Крім того, додатково пояснив, що повністю виконав попереднє рішення суду по сплаті аліментів, розмір яких перевищував його пенсійне забезпечення, виконавча служба внаслідок накопиченого боргу блокувала його банківський рахунок, він був без засобів існування, внаслідок чого його стан здоров`я погіршився, він взяв кредит, який не повернув, навіть продаж всього належного йому майна не покриє боргу, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконкомом Рогинської сільської ради Роменського району 08.10.2003, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 6). 14 листопада 2007 року батьки позивача розірвали шлюб (а.с. 7). На підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2018 року з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9). [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років (а.с. 2). [PERSON] є студенткою 2 курсу бакалавра тури денної форми навчання Навчально-наукового інституту бізнесу, економіки та менеджменту СумДУ, навчається за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання з 15.09.2020 р. по 30.06.2024 р. (а.с. 10-20). Відповідно до довідки про доходи № 8405134954445413 [PERSON] перебуває на обліку в Роменському об`єднаному управлінні ПФУ в Сумській області і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.01.2021 р. по 31.12.2021 р. складає 15311,67 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з статтею 200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи доводи відповідача про неспроможність сплачувати аліменти, яка підтверджується його довідкою про доходи як інваліда другої групи, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про не обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. З урахуванням положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України позивач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі положень ст. ст. 191, 199,200 СК України, ст. ст. 258-259,263,264,265, ЦПК України, суд

Outcome: approved