Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем, який рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 01.06.2012, розірваний, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відразу після народження сина, відповідач перестав брати участь у його утриманні та вихованні. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 11.02.2011 присуджено до стягнення з відповідаа на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частина від його щомісячного доходу. Зазначає, що рішення суду відповідач не виконує, останні аліменти були сплачені у липні 2012 року. Зазначає, що батько бачив сина лише в червні 2012 року. З цього часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, дитиною не цікавиться. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні і утриманні дитини не приймає, не цікавиться розвитком та вихованням дитини, з сином не спілкується. Позивач повністю утримує сина, дбає про його здоров`я, духовний розвиток, піклується про нього. Відповідач не цікавиться дитиною взагалі, не контактує з нею, перешкод для їхнього спілкування позивач не чинила. Вказує, що відповідач повністю самоухилився від виховання сина, не бере ніякої участі в житті дитини, повністю ігнорує свої обов`язки, більше дев`яти років не бачив дитину. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також позивач зазначає, що її син в період з 29 лютого по 09 березня 2020 року проходив лікування у центрі збереження зору «Здорові очі» з діагнозом «гіперметропі слабкого ступеня обох очей». За лікування позивач сплатила 2500 грн. Тому вважає, що [PERSON] , зобов`язаний відшкодувати Ѕ частину понесених витрат, просить стягнути з відповідача на її користь 1250 грн додаткових витрат на утримання дитини. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, позивач подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав наведених у позові. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через судовий виклик на вебсайті суду, відзив на позов не подав. Представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку про достатність підстав, передбачених ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 01.06.2012 (а.с.9) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з довідками НВК «Нововолинська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №1 колегіум Нововолинської міської ради Волинської області від 14.02.2019 №9, від 07.05.2021 №121, від 01.05.2021 №11 (а.с. 10-12) батько учня [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, за час навчання сина у закладі освіти не відвідував школу, батьківські збори та не цікавився навчанням сина. Як вбачається з копії виконавчого листа (а.с.13) рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 11.02.2011 присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2010 року щомісячно до повноліття дитини. Починаючи з серпня 2012 року відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, що підтверджується довідками про неотримання аліментів (а.с.18-35). Як вбачається з висновку виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, затверженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 16.12.2021 № 510 (а.с. 71-72 ), що беручи до уваги, що відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, перебування його в статусі юридичного батьківства, суперечить інтересам дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в суді встановлено, що відповідач [PERSON] самоухилився від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє про нього щонайменшої батьківської турботи, вихованням дитини не займається, будучи здоровим та працездатним, матеріально його не утримує, і така його винна поведінка свідчить про наявність законних підстав для позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом даної норми закону, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. При цьому зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини 1 Статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитини не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місця проживання дитини. Позбавлення батьківських прав як спосіб впливу на батьків, не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи наведені норми і роз`яснення, суд повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи і проаналізувавши їх в сукупності, виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги, що відповідач тривалий час ухиляється від обов`язку по вихованню сина, неналежно ставиться до виконання батьківських обов`язків по відношенню до нього, не проявляє про нього щонайменшої батьківської турботи, матеріально не утримує дитину, будучи працездатною особою. Вказані обставини, не дають суду підстави зробити висновок про належне ставлення батька [PERSON] до свого малолітнього сина, а навпаки свідчать про винну поведінку відповідача і умисне ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. Така поведінка відповідача шкодить правам та інтересам його сина, негативно впливає на його психологічний стан. Враховуючи вище наведене, суд позбавляє [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.185 СК України участь батьків у додаткових витратах на дитину здійснюється, коли той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 29 лютого по 09 березня 2020 року проходив лікування у центрі збереження зору «Здорові очі» з діагнозом «гіперметропія слабкого ступеня обох очей». За лікуванняя позивач сплатила 2500 грн. (а.с. 14-17). Суд приходить до висновку, що такі виплатиі є додатковими витратами, які зумовлені хворобою дитини. Беручи до уваги, що відповідач зобов`язаний як батько, брати участь у додаткових витратах на дитину і може їх нести, суд визначає до стягнення з нього половину, понесених витрат позивачем, що підтверджені документально, в розмірі 1250 грн, із розрахунку 2500:2=1250 грн фактично понесених додаткових витрат на оплату проходження лікування [PERSON] у центрі збереження зору «Здорові очі». Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача 908 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1), та 908 гривень судового збору в дохід держави щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини .

Outcome: approved