Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 14.05.2021 року звернувся [PERSON] із позовом про визнання виконавчого напису 311460, вчиненого 11.03.2021 року , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ( далі «ФК « ЄВПБ») заборгованості в сумі 15\~439,57 грн., за тілом кредиту та 50 грн., оплати за вчинення виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом , не було враховано відсутність у ФК «ЄВПБ» оригіналів кредитного договору та доказів про належне повідомлення боржника про грошову вимогу, сума заборгованості є спірною а крім того у нотаріуса взагалі відсутнє право вчинення виконавчого напису по кредитному договору , який не був нотаріально посвідчений. У приватного нотаріуса та відповідача ухвалою суду від 19.05.2021 року були витребувані належним чином завірені копії виконавчого напису №11460 від 11.03.2021 року, та документи на підставі яких було вчинено даний виконавчий напис. Згідно заяви представника ТОВ «ФК «ЄВПБ» від 01.06.2021 року, на виконання ухвали суду було надано лише розрахунок заборгованості та заявлено про розгляд справи на підставі матеріалів справи без участі представника відповідача. У відзиві на позовну заяву , наданим представником «ФК « ЄВПБ» 08.07.2021 року , заперечуючи проти задоволення позову , визначено законність вчинення дій нотаріусом у зв`язку із наявністю безопірної суми заборгованості позивача по кредитному договору , заміни первісного кредитора на відповідача шляхом відступлення права вимоги, та законність вчинення нотаріусом виконавчого напису на підставі пункту 2 Переліку документів необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з кредитних відносин затверджених постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172 « про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини щодо визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню та повергнення безпідставно отриманих коштів врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК) та Законом України « Про нотаріат» . Частинами першою\~та другою\~статті \~16\~ЦК \~ визначено,\~що кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу.\~ Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно ст.\~1054\~ЦК за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти.\~ До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави,\~якою врегульовані\~правовідносини по\~отриманню і\~повернення позики,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору.\~ Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до пункту 19\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1\~статті 88 Закону України "Про нотаріат"\~встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №\~\~296/5 від 22.02.2012\~(далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1\~статті 87 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2\~статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України №\~\~296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Предметом розгляду даної справи є вимоги про визнання виконавчого напису , здійсненому нотаріусом на забезпечення виконання споживчого кредиту №008-15512-25100013 від 25 жовтня 2013 року, який був укладений між ПАТ « Дельта_Банк» як кредитором та [PERSON] як позичальником, згідно якого Банком була відкрита кредитна лінія позичальнику на суму 25 000 гривень. 07 травня 2020 року між первісним кредитором та ФК « ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 2241/К у відповідності до умов якого правонаступником прав вимоги по вищевказаному кредитному договору є відповідач. Згідно рахунку заборгованості станом на 31.01.2021 року у [PERSON] наявна заборгованість по вказаному кредитному договору у розмірі 15439,57 грн. 11.03.2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. вчинений виконавчий напис №11460 про стягнення заборгованості за кредитним договором №008-15512-25100013 від 25 жовтня 2013 року у розмірі 15489,57 грн. Як зазначено вище порядок здійснення нотаріусом виконавчого напису врегульовано Законом України « Про нотаріат» а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 21\~вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 , зробила правовий висновок по аналогічної справі, зазначивши наступне: « встановлено, що спірні виконавчі написи вчинені нотаріусом з недотриманням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів у редакції постанови КМУ від 26 листопада 2014 року №\~662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка на час вчинення виконавчого напису була нечинною згідно із судовим рішенням. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню» . Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Враховуючи вищенаведені обставини справи, та правові висновки Великої Палати Верховного Суду , суд у даному випадку прийшов до висновку що вчинення виконавчого напису , було здійснено нотаріусом з недотриманням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів у редакції постанови КМУ від 26 листопада 2014 року №\~662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка на час вчинення виконавчого напису була нечинною згідно із судовим рішенням, а дані обставини є самостійною підставою для визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved