Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивачі 03 серпня 2021 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] , Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування. Від позивачів надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. (а.с.80) Від представника відповідача Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради надійшов відзив, у задоволенні позову просять відмовити. (а.с.68-70) Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає. (а.с.81) Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , яка при житті 26.08.2006, склала на їхнє ім`я заповіт, яким заповідала донькам [PERSON] та [PERSON] все своє майно. Та обставина, що [PERSON] померла, та те що позивачі є її дочками підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, що видане 29.07.2021. (а.с.8) 29.07.2021 позивачі отримали на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в рівних частках тобто по 1/4 частці кожна. Інша половина будинку належить відповідачеві [PERSON] . Житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0.0415 га. На підставі свідоцтва про право власності індексний номер 9914496 від 25.06.2013, зареєстроване право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку за матір`ю позивачів та відповідачем по справі, [PERSON] . Кадастровий номер земельної ділянки 5310136700:12:004:0190 цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивачі отримали у спадок по 1/4 частці житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак потсановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, за вказаною адресою, що належала їхній матері у зв`язку з тим, що розмір частки у праві спільної сумісної власності за їхньою матір`ю не визначений. (а.с.14) Отже, отримати у спадок належну матері позивачів частку земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] не мають можливості, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Їхнє право на отримання спадщини на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] порушене та підлягає захисту у судовому порядку. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 цієї статті, передбачені # способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких входить визнання права Частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю Частиною 2 статті 370 ЦК України визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду Частиною 1 статті 120 ЗК України передбачено, що разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення Матері позивачів на день відкриття спадщини належала 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] і позивачі її успадкували в рівних частках, тобто по 1/4 частці кожна. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Останнім правовим висновком Верховного Суду у вказаній категорії справ (постанова від 16.06.2021 у справі № 570/997/19) визначено, що: « у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61 -28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св 19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження№ 61-1121 Осві 9); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження№ 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження№ 61 -941 Осві 9), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до статті 1225 ЦК України (частини 1, 2) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved