Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 08 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Н-ПИ-220313292 (далі - кредитний договір). Відповідно до кредитного договору, [PERSON] (далі - позичальник) отримала кредит, а саме грошові кошти в розмірі 85 000 грн. за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 17 % річних зі остаточним строком повернення кредиту не пізніше 17 серпня 2017 під заставу нерухомого майна. Згідно підпункту 1.5 кредитного договору, позичальник зобов`язується щомісячно, не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 709,00 грн., та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк» починаючи з 01 вересня 2007 на відповідні рахунки позичальника. Останній платіж в рахунок погашення Кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 07.08.2017 року. Позивачем всі зобов`язання за договором були виконані належним чином, позичальнику було видано кредит готівкою. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, позивач змушений був звернутись до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18 грудня 2009 Пролетарським районним судом м. Донецька Донецької області по справі № 2-3113/09 було винесено рішення, відповідно до якого позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 92 037,99 грн. за кредитом № Н-ПИ-220313292 від 08.08.2007 та витрати на судовий збір у розмірі 920,38 грн., витрати на інформаційне забезпечення розгляду справи у розмірі 252,00 грн., разом 93 210,37 грн. була задоволена повністю. 18.10.2018 ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області у справі № 225/5099/18, судове провадження по цивільній справі № 2-3113/09 від 18.12.2007 відновлено. Станом на 31 серпня 2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 294 099,05 грн., яка складається з: 79 855,79 грн. - сума основної заборгованості по кредиту; 16 913,40 грн. - сума процентів за користування кредитом, 30 744,86 грн. - сума пені; 111 794,38 грн. - сума втрат від інфляції на сум простроченого кредиту; 29 649,19 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 771,31 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 5 370,12 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. У забезпечення кредитного договору № Н-ПИ-220313292 від 08.08.2007, між позивачем та [PERSON] було укладено іпотечний договір № Н-ПИ-220313292/1 від 08.08.2007 (далі - іпотечний договір). Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору позивачу в забезпечення кредитного договору було передане в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, на другому поверху двоповерхового будинку. Квартира має загальну площу 48,2 кв.м., а житлову площу - 31,5 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, позивач вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача до відповідача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру, на другому поверху двоповерхового будинку. Квартира має загальну площу 48,2 кв.м., а житлову площу - 31,5 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 6.1 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання Боржником своїх обов`язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору, сторони домовились, що для цілей даного договору вартість предмета іпотеки станом на 08.08.2007 становила 145 676,00 грн. Отже, оскільки позичальник [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно кредитного договору всього на загальну суму 294 099,05 гри., позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами іпотечного договору згідно з чинним законодавством. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за [PERSON] обліковується об`єкт нерухомого майна, а саме: двокімнатна квартира, на другому поверху двоповерхового будинку. Квартира має загальну площу 48,2 кв.м., а житлову площу - 31,5 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) за Кредитним Договором № Н-ПИ-220313292 від 08.08.2007 р. перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії-Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (Код ЄДРПОУ 09334702) в розмірі 294 099,05 грн., яка складається з: 79 855,79 грн. - сума основної заборгованості по кредиту; 16 913,40 грн. - сума процентів за користування кредитом, 30 744,86 грн. - сума пені; 111 794,38 грн. - сума втрат від інфляції на сум простроченого кредиту; 29 649,19 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 19 771,31 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 5 370,12 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору №Н-ПИ-220313292/1 від 08.08.2007, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , а саме: двокімнатну квартиру, на другому поверху двоповерхового будинку. Квартира має загальну площу 48,2 кв.м., а житлову площу - 31,5 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, через оголошення на веб-сайті Дзержинського міського суду Донецької області. Заяви про відкладення розгляду справи, або відзиву на позов не надав. У зв`язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, через оголошення на веб-сайті Дзержинського міського суду Донецької області. Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи вбачається, що 8.08.2007 між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Н-ПИ-220313292 (а.с.25-38), на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 85000,00 грн. строком користування 120 місяців з дня отримання кредиту зі сплатою 17,0 % річних з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 07.08.2017 року. 08.08.2007 між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] був укладений іпотечний договір № Н-ПИ-220313292/1 (а.с. 21-24), згідно умов якого іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання [PERSON] , що випливає з кредитного договору № Н-ПИ-220313292 від 08.08.2007 року, передав в іпотеку, а іпотекодержавець прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру на другому поверсі двоповерхового, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька №2-3113/09 від 18.12.2009 з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на п/р [NUMBER] у філії Пролетарське відділення № 5404 м. Донецька ВАТ «Державний ощадний банк України», МФО № 394051, ЕДРПОУ 02789248 заборгованість за кредитним договором № Н-ПИ-220313292 від 08.08.2007 у розмірі 92037,99 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом та несплаченого залишку у розмірі 79855,79 грн., процентів у розмірі 11297,23 грн., пені у розмірі 884,97 грн., судовий збір у розмірі 920 гривень 38 копійок, витрати на інформаційне забезпечення розгляду справи у розмірі 252 грн., разом 93210 гривні 37 копійок. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 10.10.2018 у справі № 225/5099/18, судове провадження по цивільній справі № 2-3113/09 від 18.12.2007 в частині змісту рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 18.12.2009 відновлено. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Окрім того суд також враховує правовий висновок Великої палати Верховного суду викладений в постанові від 18 вересня 2018 по справі № 921/107/15-г/16, а саме, що застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. З огляду на зазначене, установивши, що заборгованість за кредитним договором № Н-ПИ-220313292 від 08.08.2007 [PERSON] не погашена, суд доходить до висновку щодо наявності у [PERSON] перед позивачем невиконаного грошового зобов`язання. Разом з тим, позивач зазначає, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 294 099,05 грн., яка складається з: 79 855,79 грн. - сума основної заборгованості по кредиту; 16 913,40 грн. - сума процентів за користування кредитом, 30 744,86 грн. - сума пені; 111 794,38 грн. - сума втрат від інфляції на сум простроченого кредиту; 29 649,19 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 19 771,31 грн. - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; 5 370,12 грн. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів З таким розрахунком суд не може погодитися, з наступних підстав. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки та пеню за кредитом припиняється у разі закінчення строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію, зміст якої зводиться до того, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав (виконав не у повному обсязі), відсутня підстава для нарахування процентів та пені за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця у цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Так, рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька №2-3113/09 від 18.12.2009 з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», стягнута заборгованість за кредитним договором № Н-ПИ-220313292 від 08.08.2007 у розмірі 92037,99 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом та несплаченого залишку у розмірі 79855,79 грн., процентів у розмірі 11297,23 грн., пені у розмірі 884,97 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що до загальної суми заборгованості має бути включені сума процентів за користування кредитом та сума пені, яка визначені судовим рішенням від 18.12.2009, а саме: процентів у розмірі 11297,23 грн., пені у розмірі 884,97 грн., в той же час проценти та пеня нараховані після ухвалення вказаного рішення не можуть входити до складу загальної заборгованості за кредитом, їх нарахування є безпідставним, оскільки банк скористався правом дострокового повернення кредитних коштів, внаслідок чого змінив строк виконання основного зобов`язання, отримав судове рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення всієї суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Крім того, позивач в загальну суму заборгованості за кредитним договором включив 3 % річних в сумі 19771,31 на суму простроченого кредиту, 5370,12 грн. на суму нарахованих та несплачених процентів та інфляційні збитки у розмірі 111794,38 грн. на суми простроченого кредиту та 29649,19 грн. на суму нарахованих та несплачених процентів. З огляду на вказане, суд зазначає наступне. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена правова позиція наведена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання (дати останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому зобов`язання відповідача перед позивачем за договором можна вважати припиненим у день остаточного погашення заборгованості. З огляду на зазначене, установивши, що заборгованість за кредитним договором [PERSON] не погашена, її розмір складає 79855,79 грн. (сума основної заборгованості по кредиту) та 11297,23 грн. (сума процентів за користування кредитом), суд доходить до висновку щодо наявності у [PERSON] перед позивачем невиконаного грошового зобов`язання, що дає підстави для застосування ст. 625 ЦК України та нарахування 3 % річних від простроченої суми та інфляційних збитків, які входять до складу грошового зобов`язання. Позивачем розраховано розмір 3 % річних, який складає 19771,31 на суму простроченого кредиту, та 5370,12 грн. на суму нарахованих та несплачених процентів. Судом здійснений розрахунок 3 % річних за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів] Сума заборгованості 79855,79 грн.(сума основної заборгованості по кредиту) Дата початку нарахування:20.09.2018, дата закінчення нарахування:20.09.2021 (день подачі позову), кількість днів 1097. Відсоткова ставка:3% річних. 79855,00 грн. х 3%/100%/365 днів х 1097 днів = 7193,51 грн. Сума заборгованості 11297,23 грн.(сума процентів за користування кредитом) Дата початку нарахування:20.09.2018, дата закінчення нарахування:20.09.2021 (день подачі позову), кількість днів 1097. Відсоткова ставка:3% річних. 11297,23 грн. х 3%/100%/365 днів х 1097 днів = 1017,66 грн. Отже 3% річних на суму простроченого кредиту складають 7193,51 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 1017,66 грн. Позивачем розраховано розмір інфляційних збитків, який складає 111 794,38 грн. - сума втрат від інфляції на сум простроченого кредиту; 29 649,19 грн. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів. Судом здійснений розрахунок інфляційних збитків за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] Сума заборгованості 79855,79 грн. (сума основної заборгованості по кредиту) Місяці прострочення вересень 2018-вереень 2021. Індекси інфляції за вказаний період відповідно: 101.7, 101.4, 101, 100.5, 100.9, 101, 100.7, 99.5, 99.4, 99.7, 100.7, 100.7, 100.1, 100.2, 99.7, 100.8, 100.8, 100.3, 100.2, 99.4, 99.8, 100.5, 101, 101.3, 100.9, 101.3, 101, 101.7, 100.7, 101.3, 100.2, 100.1, 99.8, 101.2. Сукупний індекс інфляції: 121.38 ((79855,79 грн. х 121,38)/100% - 79855,79 грн. = 17073,00 грн. Сума заборгованості 11297,23 грн. (сума процентів за користування кредитом) Місяці прострочення вересень 2018-вереень 2021. Індекси інфляції за вказаний період відповідно: 101.7, 101.4, 101, 100.5, 100.9, 101, 100.7, 99.5, 99.4, 99.7, 100.7, 100.7, 100.1, 100.2, 99.7, 100.8, 100.8, 100.3, 100.2, 99.4, 99.8, 100.5, 101, 101.3, 100.9, 101.3, 101, 101.7, 100.7, 101.3, 100.2, 100.1, 99.8, 101.2. Сукупний індекс інфляції: 121.38 ((11297,23 грн. х 121,38)/100% - 11297,23 грн. = 2415,30 грн. Отже, сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту складає 17073,00 грн., а сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів складає 2415,30 грн. Отже заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 119737,46 грн., з яких: - 79855,79 грн. - сума основної заборгованості по кредиту; - 11297,23 грн. - сума процентів за користування кредитом; - 884,97 грн. - сума пені; - 17073,00 грн. - втрати від інфляції на суму простроченого кредиту; - 2415,30 грн.- втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; - 7193,51 грн.- 3% річних на суму простроченого кредиту; - 1017,66 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні застоводавця або третьої особи. Згідно із ч.1ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Відповідно до ст.ст. 38,39 Закону України «Про іпотеку», предмет іпотеки, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення, може бути реалізований на прилюдних торгах. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, шляхом продажу на прилюдних торгах. Реалізація права позивача звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку не залежить від позасудового врегулювання спору. Оскільки між моментом звернення до суду та фактичною реалізацією предмета іпотеки сплине тривалий час, його ціна може суттєво змінитися. У зв`язку з чим вважає, що початкова ціна предмета іпотеки для його реалізації встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на час реалізації майна. Можливість та обґрунтованість зазначення початкової вартості предмета іпотеки таким чином підтверджується п. 42 постанови № 5 ПВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року. Згідно із п. 42 Постанови, коли особа позичальника є відміною від особи іпотекодавця можливе одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 6. іпотечного договору, укладеного між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] 08.08.2007, згідно умов якого іпотекодавець, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання [PERSON] , що випливає з кредитного договору № Н-ПИ-220313292 від 08.08.2007 року, передав в іпотеку, а іпотекодержавець прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру на другому поверсі двоповерхового, розташовану за адресою: [ADDRESS] , іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків, передбачених цим Договором та/або у випадку невиконання Боржником своїх обов`язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Згідно із ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Отже, оскільки [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення сум кредиту та оплати процентів згідно із кредитним договором всього на загальну суму 119737,46 грн., позивач має право звернути стягнення на майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором і реалізувати його для погашення вказаних вище зобов`язань у порядку, встановленому умовами іпотечного договору згідно із чинним законодавством. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. З огляду на вищенаведене, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково. 02 вересня 2014 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Дія статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)Закону України «Про іпотеку» зупинена статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці. Місцем розташування нерухомого майна відповідача є м. Донецьк Донецької області, яке, відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 та від 02.12.2015 входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Тож, виконання рішення належить зупинити на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial