Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

08 вересня 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, а [INFO] в них народився син - [PERSON] . З відповідачем вона не проживає вже більше 4 років, рішенням Саратського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2017 року шлюб між ними розірвано. За рішенням Саратського районного суду Одеської області з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та перебуває на примусовому виконанні. Проте, жодної сплати аліментів відповідач не здійснював. Відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, навчанні, підготовці до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням. Сину вже десять років, він не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, надала згоду на заочний розгляд справи. Малолітній [PERSON] пояснив, що він проживає з мамою, бабусею та дідусем. Батька давно не бачив, не спілкується з ним, батько йому не телефонує, не вітає з днем народження. Представник опіки та піклування Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району області та служби у справах дітей Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Сливка І.І. позов підтримав, мотивуючи тим, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріально не забезпечує, не піклується про нього. Відповідачу [PERSON] судові повістки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень він отримав виклики до суду на 22 грудня 2021 року на 09:00 годину та на 03 лютого 2022 року на 09:00 годину (а.с. 59, 65). Отже, відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзиву, а позивачка погодилась на заочний розгляд справи. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення. Вислухавши позивачку, думку малолітньої дитини, представника органу опіки та піклування та служби у справах дітей Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку про задоволенню позову з таких підстав. Частиною 1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У абзаці 4 ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26 квітня 2001 року визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст. 12 цього ж Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13), та в п. 100 рішення від 16 липня 2015 року "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ наголосив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Ст.51 Конституції України та ст. ст.151, 180 СК України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 серпня 2011 року вбачається, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Рішеннями Саратського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1500 гривень щомісячно (а.с. 10, 11). З довідки Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 09 червня 2021 року за № 634 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований на території сільської ради за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає (а.с. 47). Згідно характеристики Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідач [PERSON] за період проживання на території сільської ради зарекомендував себе позитивно. Порушень громадського порядку не допускав, алкогольними напоями не зловживав. Зі сторони мешканців членів сім`ї та сусідів скарг не надходило (а.с. 49). Як зазначено в акті обстеження житлово-побутових умов житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , сім`я [PERSON] проживає у зазначеному будинку. Умови проживання сім`ї задовільні. [PERSON] зі слів матері проживає та працює в м. Одесі, матеріально допомагає матері, оскільки вона є інвалідом третьої групи і не маже працювати. Намагається відновити спілкування з дитиною (а.с. 46). Відповідно до характеристики Ярославського старостинського округу Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 29.01.2021 року за № 05/02-17, позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні. На даний період [PERSON] працює в м. Одеса (а.с. 14). З акту обстеження житлово-побутових умов житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] в будинку її батьків. Зі слів матері батько у вихованні дитини участі не приймає. У дитини є окрема кімната, де є місце для навчання, місце для іграшок, власних речей, відпочинку та інші необхідні меблі. Будинок опалюється пічним опаленням, умови для проживання створені (а.с. 16). З довідки від 26.06.2021 року за № 97 та характеристики Ярославського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області вбачається, що [PERSON] навчається в четвертому класі зазначеного закладу, регулярно відвідує начальний заклад. Дитина має хороший фізичний та розумовий розвиток, показує достатній рівень навчальних досягнень. Організований, самостійно працює з книгою, контролює себе, дотримується режиму дня, адекватне реагує на похвалу. Батько [PERSON] контактів зі школою не підтримує, із вчителями не спілкується, навчанням та вихованням сина не цікавиться (а.с.17). Свідок [PERSON] пояснила, що вона була класним керівником [PERSON] з першого по четвертий клас. З моменту зарахування дитини до школи та до четвертого класу вона батька дитини не бачила ні разу, щодо дитини спілкувалась лише з матір`ю. Глєб у школі казав, що він батька не пам`ятає. Позивачка виховує дитину сама. Свідок [PERSON] пояснив, що з позивачкою [PERSON] вони одружилися у липні 2021 року. До цього вони були знайомі приблизно чотири роки. Батька [PERSON] він жодного разу не бачив, він не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, навіть не телефонує. [PERSON] сприймає свідка як батька. З розрахунку заборгованості за аліментами вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа за № 513/852/17 від 27.11.2017 року, виданого Саратським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , заборгованість за період з 31.08.2017 року по 10.06.2021 року складає 68399 гривень 38 копійок (а.с. 12-13). Згідно письмовому висновку Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини, відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-24). Судом встановлено, що відповідач не піклується про сина, не забезпечує його матеріально, не цікавиться його долею, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому з метою дотримання найкращих інтересів дитини відповідача належить позбавити батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved