Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

27 липня 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач, в особі свого представника Данилова Т.А. просить визнати причини пропуску позовної давності поважними та поновити строк позовної давності, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» суму майнової шкоди в розмірі 378819,98 грн та сплачений судовий збір в розмірі 5817,28 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 24.03.2017 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №174/17-Т/Х/01, за яким позивач взяв на себе зобов`язання відшкодувати шкоду, заподіяну третіми особами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок експлуатації транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] . 26.02.2018 в м. Харкові на перехресті просп. Перемоги з вул. Л.Свободи сталася ДТП за участю вказаного автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ-21093, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. Зазначена ДТП сталася з вини останнього, що встановлено ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова. Внаслідок ДТП автомобілю «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , були спричинені значні механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував на користь страховика 387819,98 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-21093» на момент ДТП не була застрахована, позивач має право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] , на підставі чого 18.12.2020 останньому була направлена письмова претензія, яка залишилася проігнорованою відповідачем. Так, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, в зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом. Враховуючи той факт, що страховий випадок стався 26.02.2018 строк позовної давності закінчився 26.02.2021, однак, враховуючи, що позивач очікував ухвалу суду щодо притягнення до відповідальності відповідача та у зв`язку із карантинними заходами згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 та ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України» Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020. Відповідно до ст. 127 ЦПК України просять визнати причини пропуску позовної давності по цьому спору поважними та поновити строк позовної давності. Ухвалою судді Квітки О.О. від 30.08.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, судове засідання провести без участі їх представника та винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду письмову заяву про застосування строків позовної давності та відшкодування судових витрат, в якій зазначив, що клопотання представника позивача про поновлення строку позовної давності є безпідставним, оскільки для виплати страхового відшкодування, яке відбулося 02.04.2018, позивач мав отримати ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 04.09.2018. Водночас саме згадування, що наявність карантинних обмежень слугувала підставою для пропуску строку позовної давності не є обґрунтованим та не підтверджується відповідними доказами. Натомість відповідач у зв`язку з надходженням вказаного позову був вимушений звернутися за професійною правничою допомогою до адвоката Смаля В.В., на оплату послуг якого він витратив 5000 грн. Так, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та стягнути з нього витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 24.03.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 174/17-Т/Х/01, предметом якого значиться транспортний засіб «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії договору з 28.03.2017 по 27.03.2018. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харків від 04.09.2018 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження № 12018220000000278 від 15.03.2018 стосовно [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити. Як вбачається зі вказаної постанови 26 лютого 2018 року, о 12 годині, [PERSON] керував технічно справним автомобілем марки «BA3-21093», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить останньому, на якому рухався по проспекту Людвига Свободи в напрямку проспекта Перемоги зі сторони вулиці Ахсарова міста Харкова зі швидкістю близько 25 км/год. На перехресті проспектів Людвига Свободи та Перемоги [PERSON] , діючи необережно, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, які міг та повинен був передбачити, рухаючись по смузі, по якій передбачений рух прямолінійно, проігнорував сигнал світлофору, який забороняє рух наліво, проявив неуважність, не переконавшись у безпеці змінив напрямок свого руху вліво. Виконуючи маневр наліво, не з лівої смуги, грубо порушив вимоги п. 8.7.3. з), 33 п/п 5.16 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: - п. 1.8.7.3 «Сигнали світлофора мають такі значення: з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку вказаному її стрілкою (стрілками). (п.33 Дорожні знаки п/п 5.16. «Напрямки руху по смугах». Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них), та допустив зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz ML 250», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалась по проспект Людвига Свободи, зі сторони автошляху «Київ-Харків-Довжанський» в напрямку проспекту Перемоги, внаслідок чого пасажир автомобіля «ВАЗ 21093» [PERSON] згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/297-А/18 20.04.2018 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я у вигляді закритого косого перелому лонної кістки справа з незначним зсувом. Порушення п. 8.7.3. з), 33 п/п 5.16 Правил безпеки дорожнього руху України [PERSON] відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи №9197/9632/9633 від 27.04.2018, знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками. Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи №9197/9632/9633 від 27.04.2018, у даній дорожній обстановці водій автомобіля [NUMBER] , [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 8.7.3. з), 33 п/п 5.16 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній ситуації технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] визначалася виконанням ним вимог п. 8.7.3. з), 33 п/п 5.16 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля [NUMBER] , [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам п. 8.7.3. з), 33 п/п 5.16 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Згідно із розрахунком страхового відшкодування від 28.03.2018 страхове відшкодування за договором № 174/17-Т/Х/01 від 24.03.2017 складає 387819,98 грн. За страховим актом №006.00243518-1 від 29.03.2018 та платіжним дорученням №989604 саме така сума була сплачена [PERSON] ПрАТ «СК «Арсенал страхування». Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля ВАЗ 21093, д.н. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , є [PERSON] . Згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0630432 автомобіль ВАЗ 21093, д.н. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , є забезпеченим транспортним засобом. Строк дії з 23.06.2017 по 22.06.2018. Страхувальник [PERSON] . Згідно з ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 27 лютого 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. Згідно зі ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У ст. 1187 ЦК зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно із статті 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У п. 1.4 ст. 1 вказаного закону визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно із п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 цього Закону). Із положень п. 22.1 ст. 22 згаданого закону випливає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Звертаючись з позовом, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» зазначила, що як страховик виплатила суму страхового відшкодування на користь страхувальника - власника автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , в сумі 387 819,98 грн на підставі суми страхового відшкодування та страхового акту. У зв`язку з чим позивач набув право вимоги відшкодування страхової виплати до відповідача як до особи, відповідальної за спричинену шкоду. Ураховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є такими, що засновані на правовідносинах суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є можливим за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (аналогічна правова позиція викладена у постановах ВП ВС від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц). Відповідач як власник транспортного засобу, водія якого визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, згідно зі статтями 993, 1187, 1194 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Поряд з цим, у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування та зробила висновок, що: "відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність". Як вбачається із досліджених матеріалів справи, відповідальність відповідача, як володільця автомобіля ВАЗ-21093, була застрахована за договором страхування від 22.06.2017 у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», яке і є належним відповідачем, до якого мав звернутися позивач. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до [PERSON] .. Оскільки підставою для відмови у позові є заявлення позову до неналежного відповідача, суд не дає оцінку доводам відповідача та його представника щодо необхідності відмови у позові у зв`язку із пропущенням строків позовної давності. Щодо судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. У зв`язку із відмовою позивачу у позові, то суд вважає за необхідне стягнути із позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн.

Outcome: dismissed