Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить оголосити [PERSON] , [INFO] , померлим. Посилається на те, що з 2011 року вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , вони спільно мешкали в м. Дніпро та у м. Покров, вели господарство, разом вирішували всі фінансові та побутові питання. [INFO] у них народився син - [PERSON] . [PERSON] визнавав себе батьком сина, приймав участь у його вихованні, забезпечував всім необхідним, дбав про неї та їхню дитину. У свідоцтві про народження дитини батьком їхнього сина вказаний [PERSON] . Через розбіжність у поглядах на деякі питання у січні 2015 року вони почали жити окремо. [PERSON] мешкав у свого батька за адресою: [ADDRESS] . Навіть, коли вони мешкали окремо, [PERSON] дбав про неї та їхнього сина, телефонував, направляв кошти, відвідував їх, дарував подарунки. [PERSON] займався оптовим постачання продукції різного призначення, обладнання, металоконструкцій, продажем продуктів харчування та експортно-імпортними операціями. Тривалий час він перебував у відрядженнях, міг по декілька днів не бути на зв`язку. Проте, при першій нагоді телефонував їй, своїм батькам, цікавився сином. В кінці квітня 2016 року будь-який зв`язок з [PERSON] припинився. Батьки [PERSON] не знають, де їх син, що з ним, спільним друзям також не було відомо його місцезнаходження. Їм було відомо, що [PERSON] поїхав у відрядження по справах, пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Через вищевказане вона звернулась до суду з заявою про визнання його безвісті відсутнім. Рішенням Орджонкідзевського міського суду Дніпропетрвоської області від 12 червня 2019 року його було визнано безвісно відсутнім з 01 травня 2016 року. Починаючи з травня 2016 року від [PERSON] не було отримано будь-якої інформації, він не повідомляв про себе родичам чи знайомим, не було жодної спроби зв`язатися з сином чи надати йому будь-яку допомогу. Всі спроби розшукати [PERSON] не дали позитивних результатів. Зважаючи на це, вважає, що є всі підстави, що [PERSON] помер. Оголошення [PERSON] померлим є необхідним для врегулювання питання про прийняття спадщини за цією особою, для вирішення питання про можливий виїзд її сина за межі території України, для отримання соціальних виплат від держави для їхнього сина через смерть батька. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги, висловлені в заяві та просять суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління ДМС у Дніпропетровській області - Андрієнко Я.В. в судовому засіданні не заперечувала проти заяви заявника та її представника. Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області - Живодьор М.М. в судовому засіданні не заперечував проти заяви заявника та її представника. Представник заінтересованої особи - Південно-Східне Міжрегіональне Управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник заінтересованої особи - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши заявницю та її представника, представників заінтересованих осіб, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені заявницею вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії [NUMBER] , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14.08.2012 року. Батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.18). Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 12.06.2019 року [PERSON] було визнано відсутнім з 01 травня 2016 року. Рішення набрало законної сили 13 липня 2019 року (а.с.7-9). Згідно пояснень заявниці, починаючи з травня 2016 року від [PERSON] не було отримано будь-якої інформації, він не повідомляв про себе родичам чи знайомим, не було жодної спроби зв`язатися з сином чи надати йому будь-яку допомогу. Всі спроби розшукати [PERSON] не дали позитивних результатів. Зважаючи на це суд вважає, що є всі підстави, що [PERSON] помер. Як визначено у ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно до ч. 3 ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Факт безвісної відсутності [PERSON] також підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, згідно яких повідомив, що [PERSON] - його рідний син. Відносини між ними були добрі, вони спілкувались. В квітні 2016 року син пропав, на той час він знаходився в зоні АТО. Після цього вони більше не спілкувались і де він, що з ним, йому невідомо. Окрім цього, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання, згідно яких повідомила, що вона знайома з заявницею. Вона хрестила їх дитину, вони дружать. Цивільний чоловік заявниці - [PERSON] зник в 2016 році і більше вона його не бачила. Вона не знає, що з ним на теперішній час. Окрім цього, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, згідно яких повідомив, що вона знала [PERSON] , він його кум. Вони часто спілкувались, дзвонили один одному. Зв`язок з [PERSON] обірвався у 2016 році, він зник. Де він і що з ним, зараз йому невідомо. Оголошення [PERSON] померлим необхідно заявниці для врегулювання питання про прийняття спадщини за цією особою, для вирішення питання про можливий виїзд їхнього сина [PERSON] за межі території України, для отримання соціальних виплат від держави для їхнього сина через смерть батька. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У ч. 1 ст. 306 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України). Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у ст. 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оскільки [PERSON] , як у місці свого постійного проживання так і в будь-якому іншому місці не з`явився впродовж останніх 7 років, то на даний час є всі підстави для оголошення його померлим. Підстав вважати, що [PERSON] переховується від правоохоронних органів, кредиторів тощо з метою уникнення відповідальності, немає. Таким чином, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що вимоги заяви є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Оскільки день вірогідної смерті [PERSON] у точності не може бути встановлено, його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved