Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 23.11.2021 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що з 29.07.2017 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] , 2019 року народження. Позивач вказувала, що спільне життя не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, з листопада 2020 року з відповідачем разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Відповідач протягом останнього року не надавав кошти на потреби сім`ї, є підстави вважати, що і в подальшому буде ухилятися від матеріального утримання дитини. В поданій до суду позовній заяві [PERSON] просила розірвати зареєстрований з відповідачем 29.07.2017 шлюб, малолітню дитину [PERSON] , 2019 року народження, залишити проживати з нею. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття дитини, а також кошти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.11.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.12.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи. Третя особа подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд без участі представника. Суд, заслухавши позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 29.07.2017 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз статті 111 СК України дає підстави вважати, що закріплена у статті норма є диспозитивною. Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, враховуючи встановлені обставини, приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з нормами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що питання визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю було предметом обговорення органу опіки та піклування. Згідно з висновком органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.01.2022 № 20, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Встановивши дані обставини, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, інші обставини, суд з урахуванням інтересів малолітньої дитини, приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 91 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Частинами 2-4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Малолітній [PERSON] , 2019 року народження, проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина, не надає. Норми ст. 84 СК України передбачають право на утримання дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. При визначенні розміру утримання на користь дружини, з якою проживає дитина, судом враховується матеріальне становище відповідача. Судом враховується та обставина, що розмір утримання має бути необхідним та достатнім. Тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною 3-х років. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір на користь держави за розгляд справи в суді в розмірі 2767,20 грн (922,40 грн * 3). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 908 грн.

Outcome: partial