Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 22 вересня 2016 року Малиновським районним в місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1777. Вказує на, що від шлюбу у них з відповідачем народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою. Крім того, вказує, що на даний час покинула місце свого постійного проживання та знаходиться у Центрі доброти для мами та дитини «Місто добра». Зазначає, що у них з відповідачем спільне життя не склалося, через різні характери та погляди на життя, зникло взаєморозуміння. Протягом тривалого часу вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Просить суд розірвати шлюб, який носить формальний характер. Також вказує що вони з відповідачем вже вчиняли дії на примирення задля збереження шлюбу, однак все виявилося марним, тому просить не надавати строку на примирення. У позовній заяві просить суд провести розгляд справи за її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, однак 28.10.2021 судом отримано пояснення останнього по суті справи. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 30.09.2021 відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 19.10.2021, яке відкладено на 01.11.2021. Ухвалою суду від 01.11.2021 провадження по справі зупинено, у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення терміном на 3 місяці, тобто до 01.02.2022 року. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 01.02.2022 провадження у справі поновлено. Позивачка в судове засідання 01.02.2022 не з`явилися, однак 19.10.2021 надіслала до суду клопотання у якому просила розгляд справи провести за її відсутності, позов задовольнити. Також 0.11.2021 скерувала до суду клопотання у якому просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень. Беручи до уваги позицію позивачки, щодо розгляду справи за її відсутності, викладену у скерованому до суду клопотання, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між позивачкою - [PERSON] , [INFO] та відповідачем - [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 22 вересня 2016 року, який зареєстрований Малиновським районним в місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №1777, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 вересня 2016 року (а.с.5). Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 липня 2017 року (а.с.13). Згідно даних Довідки голови правління БФ «Місто Добра» № 06/09/21 від 06 вересня 2021 року, [PERSON] разом із своїм неповнолітнім сином [PERSON] проживають в Кризовому центрі для матері та дитини «Місто Добра» з 24.07.2021. Дитина знаходиться на повному утриманні матері (а.с.12). Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, як вказує позивач, та не заперечує відповідач, примирення між ними стало неможливим, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає подальшого перебування у шлюбі, не бажає примиритися та зберегти шлюб, а відповідач не з`явився до суду, жодних клопотань не сукерував, наданий судом строк для примирення не дав результату, а тому шлюб слід розірвати. Крім цього, судом встановлено, що позивачкою при подачі даної позовної заяви до суду сплачено 908,00 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією від 14.09.2021 (а.с.1), які остання росить стягнути із відповідача на її користь. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи задоволення позовних вимог, суд знаходить підстави для стягнення понесених судових витрат з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved