Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що вона проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,27 га. Позивачем вказано, що по сусідству з нею, за адресою: [ADDRESS] проживає відповідач - [PERSON] , яка володіє земельною ділянкою на підставі свідоцтва про право на спадщину серія НОМ 094868 номер 2-509 від 03.04.2020 року з кадастровим номер 5322484403:03:002:0278. За життя матері відповідача, позивачем було встановлено тимчасову споруду - огорожу зі штахетника, проте тоді не було чітко визначено межі земельної ділянки. У грудні 2020 року вона звернулася до інженера землевпорядника ФОП [PERSON] , для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Під час винесення в натурі на місцевості меж земельної ділянки стало видно, що межа її земельної ділянки знаходиться ще далі за огорожею. Землевпорядників за межі огорожі для встановлення точок в натурі на місцевості відповідач не пустила. В схемі прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості, які склав інженер-землевпорядник відображено де має проходити межа. Позивач неодноразово усно зверталася до відповідача та намагалася в досудовому порядку, вирішити дане питання, проте відповідач відмовляється від добровільного усунення перешкод в користуванні належною їй земельною ділянкою. З урахуванням викладеного просила суд: - усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] не перешкоджати демонтажу існуючої огорожі. - допустити інженера-землевпорядника для винесення в натурі на місцевості межі земельної ділянки належної [PERSON] . - стягнути з [PERSON] користь [PERSON] , понесені судові витрати в сумі 908 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася. До суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв про розгляд справи за її присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено\~та підтверджується\~матеріалами справи,\~що позивач\~проживає в\~ житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,27 га, що належить позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 044107 від 20 червня 2000 року виданого Потоківською сільською радою, за кадастровим номером 5322484403:03:002. [PERSON] проживає у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,18 га, що належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину серія НОМ 094868 номер 2-509 від 03.04.2020 року з кадастровим номер 5322484403:03:002:0278. Згідно схеми прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості, складеної сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] встановлено, що межа земельної ділянки позивача знаходиться за огорожею. Відповідач не надає доступ землевпорядникам для встановлення точок в натурі на місцевості. 31.05.2021 року [PERSON] направила лист зі зверненням до [PERSON] надати землевпорядній організації здійснити заміри та винести в натурі на місцевості межі її земельної ділянки, для завершення виготовлення технічної документації. Вказаний лист відповідач отримала 07.06.2021 року, станом на дату розгляду справи перешкоди не усунуто. У відповідності до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З наданих позивачем доказів на доведення позовних вимог, судом встановлено, що земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] є суміжними, що підтверджується матеріалами справи При встановленні меж земельної ділянки [PERSON] в натурі (на місцевості) інженером - землевпорядником [PERSON] розроблено схему прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості відповідно до плану меж земельної ділянки вказаного в Державному акті на право приватної власності на землю. З вказаної схеми встановлено, що фактично частина земельної ділянки належній [PERSON] перебуває за огорожою у користуванні [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до п."г" ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. В силу вимог ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. За змістом ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Враховуючи встановлені обставини справи та оцінивши усі докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач неправомірно перешкоджає позивачу здійснювати демонтаж існуючої огорожі та користуватися належною їй земельною ділянкою, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Тому, суд вважажає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved