Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивачка 10.08.2021 в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовом до Великолюбінської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа: [PERSON] , про визнання за донькою права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Позов мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . За життя вона розпорядилася своїм майном на випадок смерті, а саме склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла правнучці [PERSON] . Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на майно і зокрема на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Донька позивачки є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , спадкоємцем за законом є син [PERSON] (третя особа у справі), який не відноситься до спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку в спадщині. Коли вона у встановлений законом шестимісячний строк зверталася в інтересах неповнолітньої доньки до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Павлишин Х.М. із заявою про прийняття спадщини на вказаний будинок, то постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на нього, оскільки спадкодавець за життя не зареєструвала права власності на такий. Таким чином, оскільки в інший спосіб реалізувати право доньки на спадкове майно неможливо, змушена звернутись до суду, та просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Мартин В.І. подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила про його задоволення та про розгляд справи у її та позивачки відсутності. Також зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Заперечень, відзиву не подав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після її смерті відкрилася спадщина на майно, зокрема на житловий будинок по [ADDRESS] , в якому вона проживала та була зареєстрована до дня смерті. Таке підтверджується довідкою виданою виконкомом Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області від серпня 2021 року №1325 (а.с.30). Разом з нею на день її смерті проживали та були зареєстровані: [PERSON] - невістка, [PERSON] - син, [PERSON] - внук, [PERSON] - внучка. Як вбачається із технічного паспорта, вказаний будинок збудований 1955 року. Складається з двох кімнат, коридору, кухні, комори. Загальна площа - 60,4 м. кв., житлова - 32,4 м. кв. При будинку є господарські будівлі - гараж , літня кухня сарай, вбиральня, погріб, криниця, господарство огороджене (а.с. 21-25). Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що будинковолодіння в с. Бірче, належало [PERSON] та [PERSON] (її чоловіку), що підтверджується витягами з по господарської книги за 1985-1989 р.р.,1991- 1993 роки (а.с. 33-34). З інформаційної довідки №64 від 12 березня 2021 року вбачається, що реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не проводилось (а.с.27). Той факт, що право власності на вказаний житловий будинок не зареєстроване має підтвердження довідкою Самбірського МБТІ від 08.09.2017 за №1522 ( а.с.26) Належність вказаного домоволодіння спадкодавцю [PERSON] підтверджується також довідкою виданою виконкомом Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, яка також підтверджує рік його будівництва - 1955 (а.с. 29). Як вбачається із копії заповіту посвідченого 19.10.2015 приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Голубець І.Г., та зареєстрованого в реєстрі за №631, [PERSON] , все своє майно на випадок своєї смерті вона заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Проте, [PERSON] від імені якої діє законний представник [PERSON] приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Павлишин Х.М. було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину, оскільки відсутній документ , що підтверджує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Таке підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої Павлишин Х.М. № 231 від 24.06.2021 ( а.с. 19). Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.15 ЦК України , кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положеннями ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Просудову практику у справах про спадкування`від 30.05.2008р.№ 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966 р., погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 р. № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вищенаведене, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також враховуючи фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що обставин, які б вказували, що [PERSON] при житті набула або володіла житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , неправомірно або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено, інших спадкоємців, крім [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] , які б претендували на спадкове майно, немає, представник відповідача та третя особа у справі [PERSON] задоволенню позову не заперечили, а тому, є підстави до визнання за [PERSON] права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст.141 ЦПК України , суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачкою. На підставі ст. 328 , 1217 , 1218 , 1223, 1261 , 1268-1269 ЦК України,

Outcome: approved