Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

31 серпня 2021 року [PERSON] звернулася з позовною заявою та просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений [INFO] , в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовує тим, що стосунки між ними погіршились, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, повністю зникло взаєморозуміння. Їхні з відповідачем систематичні сварки та конфліктні ситуації негативно впливають на емоційний стан сина. Через несумісні характери та абсолютно протилежні погляди на життя, будь-які спроби примиритися не дали позитивних результатів. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, суперечить її інтересам та інтересам дитини. Відповідач, заперечуючи доводам позивача, подав клопотання про надання строку на примирення, оскільки вважає, що немає підстав для розірвання шлюбу, так як він був у сім"ї єдиним годувальником, добре ставився до дитини та дружини, яка до недавнього часу немала до нього жодних претензій. Крім того, у них є син, який потребує рости в повноцінній сім"ї з батьком та матір"ю. ( а.с.20). 08 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 вересня 2021 року за клопотанням відповідача надано термін для примирення на 3 місяці та зупинено провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить розгляд справи проводити без її участі (а.с.1). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце цього засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які дослідженні в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно вимог ст.77,81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу. Встановлено, що сторони уклали шлюб 17 лютого 2018 року у Болехівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 5 (а.с.4). Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно з ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум ВСУ у п.10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, роз"яснив, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановив суд, сторони перебувають в неприязних стосунках та проживають окремо. За твердженням позивача причинами розладу подружніх відносин є те, що через систематичні сварки та конфліктні ситуації, які вчиняв відповідач та негативно впливають на емоційний стан сина, подальше проживання з відповідачем, який не змінив своєї поведінки, неодмінно викличе психологічні стреси, від яких необхідно вберегти не тільки позивача, яка потребує спокою, але й малолітнього сина. Крім того, за клопотанням відповідача судом вживались заходи для примирення подружжя терміном 3 місяці. Однак, примирення не дало результату, оскільки ні позивач, ні відповідач не подали до суду заяви про їх примирення. З`ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше її перебування у цьому шлюбі суперечило б її інтересам, їх малолітньої дитини, сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити на проживанні з матір`ю. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України: у разі задоволення позову на відповідача покладаються витрати, пов"язані з розглядом справи, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 908 грн. На підставі наведеного ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved