Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

До Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася з позовом [PERSON] з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна. Позивач [PERSON] просить суд винести рішення. яким зняти арешт з усього нерухомого майна, що належало за життя [PERSON] , який помер [INFO] , накладеного постановою державного виконавця Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 11.11.2008 року по виконавчому провадженню № 15934148 з примусового виконання судового наказу № 12-302 від 09.08.2000 року. В судове засіданні позивач [PERSON] \~ не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд позовної заяви у її відсутності, заяву підтримує та просить суд її задовольнити, розглядати без застосування технічного запису, не проти заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] , яка являлася стягувачем за виконавчим листом в рамках якого накладався арешт на майно боржника [PERSON] ,\~ була повідомлена про день та час розгляду справи за останнім відомим з`ясованим судом місцем свого проживання, належним чином, та додатково на сайті суду, про що в матеріалах справи є документальні підтвердження. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, не надала суду жодної заяви або клопотання, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Представник Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направили на адресу витребувані докази по справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено, що 11.08.2006 року [PERSON] отримав у дар квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ксерокопією договору дарування квартири від 11.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., реєстровий № 9579. (а.с.7) Договір дарування квартири зареєстровано в державних органах реєстрації нерухомого майна, що підтверджується ксерокопією Витягу про реєстрацію власності на нерухоме майно від 07.09.2006 року. (а.с.8) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] . (а.с.9) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому квартиру [ADDRESS] . До своєї смерті, [INFO] , [PERSON] здійснив розпорядження своїм майном на випадок смерті, склавши заповіт, згідно якого заповів позивачу [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] . (а.с.10) При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наявністю арешту на все мано на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої на ім`я [PERSON] від 11.11.2008 року державним виконавцем Центрально-міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції по виконавчому провадженню № 15934148 з примусового виконання судового наказу № 12-302 від 09.08.2000 року. (а.с.11). У нотаріуса після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 417-202, крім позивача до нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався. (а.с.23-41 матеріали спадкової справи). В зв`язка із цим позивач звернулася до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про зняття арешту, оскільки його наявність перешкоджає позивачці оформити спадщину. 25.03.2021 року Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надав позивачці відповідь № 25017, згідно якої відповідно до даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, на виконанні перебувало виконавче провадження № 15934148 з примусового виконання судового наказу № 12-302 від 09.08.2000 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/ 4 частини. З метою реального виконання рішення суду державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та 11.11.2008 року внесена до відповідних Реєстрів обтяжень (реєстраційний номер обтяження 8174308). Зазначене виконавче провадження 18.11.2013 року було завершене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки після чого вони підлягають знищенню. Крім того, перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень на теперішній час вищевказаний виконавчий лист до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повторно не пред`являвся, (а.с.12), у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що за вказаних обставин справи, існування вказаного обтяження порушує право позивача на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , а скасування такого обтяження на сьогоднішній час жодним чином не порушить права інших осіб. \~ \~ Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду\~за захистом\~своїх порушених, невизнаних або оспорюваних\~прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~15, п. 1 ч. 2 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права, зокрема - визнання права власності особи на майно. Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. \~ Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. \~\~\~\~\~\~ Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. \~\~\~\~\~\~ Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідност. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Пунктом 8.19 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» зазначається, що завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання. Згідно із ч. 2\~ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження»,\~у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Частиною третьою статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт на все майно боржника або на окремі предмети. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження"передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй спадкове майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача як спадкоємця, внаслідок чого вона позбавлена змоги оформити на себе спадщину та в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] в повному обсязі. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved