Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

23 червня 2021 року позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим,що з листа від 13 травня 2021 року вона довідалась, що приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. винесено постанову, якою звернене стягнення на її заробітну плату та інші види доходів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів». На адвокатський запит її представника, адвоката Панцакова С.Ю., від 31.05.2021 року приватним виконавцем Хохловим К.К. листом від 08.06.2021 року за № 4660 їй надано копію виконавчого напису № 16775 виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. від 05.04.2021 року і копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.04.2021 року. Ознайомившись з матеріалами виконавчої справи вона довідалась про вчинення 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису, який зареєстрований в реєстрі за № 16775, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» боргу за кредитним договором № 003-07005-221113 від 22.11.2013 року, укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору № 2254/К від 04.06.2020 року про відступлення прав вимоги за кредитними договорами є відповідач, в розмірі 13309,67 грн., яка складається з: 8601,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4658,50 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Позивач не визнає суму заборгованості на підставі нищевикладених обставин, які формуються саме з не визнання боргу та недоведеності його безспірності та порушення вимог матеріального права нотаріусом при вчиненні нотаріальної дії. Вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом, як наслідок здійснюється неправомірне виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису. Разом з позовом до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжябуло подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжявід 24.06.2021 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, разом із заявою про забезпечення позову передано на розгляд за підсудністю Оріхівському районному суду Запорізької області. 20.07.2021 року матеріали справи надійшли до Оріхівського районного суду Запорізької області та ухвалою судді від 21.07.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.07.2021 року за наслідками розгляду заяви позивача про забезпечення позову, судом було застосовано забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, зареєстрованому в реєстрі за № 16775, вчиненого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 13309,67 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», яке проводиться приватним виконавцем Хохловим Кирилом Костянтиновичем в межах виконавчого провадження № 65306285 від 30.04.2021 року. 10.09.2021 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог зазначаючи, що 22.11.2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Кредитний договір № 002-07005-221113. 04.06.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 2254/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в тому числі і за кредитним договором № 002-07005-221113. 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 16775 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 13309,67 грн. за період з 04.06.2020 року по 31.03.2021 року. Вважають, що ними виконані вимоги, передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором. Отже виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. З урахуванням викладеного, просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 22.09.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив про розгляд справи без участі представника та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не з`явився, про розгляд даної справи судом повідомлений належним чином шляхом направлення судових викликів, однак поштові конверти повернулися з відміткою поштового зв`язку «Укрпошта»: «Адресат відсутній за вказаною адресою», будь-яких заяв або клопотань, заперечень проти позову, письмових пояснень, до суду не надав. Враховуючи зазначене, відсутність підстав визначених ч.2 ст.223 ЦПК України для відкладення слухання справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 05.04.2021 року було вчинено виконавчий напис № 16775 про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», на підставі Договору № 2254/К про відступлення прав вимоги від 04.06.2020 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] у розмірі 13309,67 грн., що складається з: 8601,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4658,50 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. 30.04.2021 року на підставі зазначеного спірного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. було відкрито виконавче провадження № 65306285. Крім цього, 13.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Хохловим К.К. винесено постанову, якою звернене стягнення на заробітну плату та інші види доходів [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів». Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом, як наслідок здійснюється неправомірне виконавче провадження щодо виконання виконавчого напис. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22лютого 2012року №296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Відповідно до приписів ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені «Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 (далі - Порядок»). Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до положень ст.ст.15, 16, 18 ЦК України та приписів ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати, а також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до п.2 «Переліку документів для одержання виконавчого напису», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.01.2018 р. у справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». У постанові Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 року у справі № 908/4154/13 зазначено, що Виписки по рахунках/карткам є належними та допустимими доказами щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткового погашення Клієнтом заборгованості за кредитним договором. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Таким чином, за змістом указаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує цей факт, є зокрема повідомлення про отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Матеріали справи не містять доказів, які свідчать на те, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи, у тому числі, щодо здійснення платежів за ним (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), чи звертався до стягувача за їх витребуванням, як то не міститься і доказів надіслання нотаріусом відповідного повідомлення боржнику. Доказів зворотного, а також того, що позивач повідомлявся про вимогу кредитора та документів які свідчать про безспірність заборгованості позивача, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, суду не надано. З зазначеного вбачається, що нотаріусом, який вчинив виконавчий напис не було перевірено безспірності заборгованості чи відповідальності боржника перед стягувачем ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», існування якої, фактично заперечується стороною позивача, про що свідчить і звернення сторони позивача з даним позовом до суду. Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року (набрала чинності 10.12.2014 року) Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п.2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». В той же час, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року №826/20084/14, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.11.2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». З урахуванням викладеного нотаріус незаконно здійснив стягнення боргу на підставі пунктів Постанови КМУ №662. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». В даному випадку встановлено, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогопостановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Саме до аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у цивільній справі №172/1652/18. В той же час, вказаний Перелік документів у редакції, чинній станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів у простій письмовій формі, оскільки п.2 Переліку документів з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови суду. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що укладений 22.11.2013 року кредитний договір між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» був нотаріально посвідчений, суду не надано. Крім того, судом встановлено, що за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса з [PERSON] здійснено стягнення заборгованості за період з 04.06.2020 року по 31.03.2021 року в загальній сумі 13309,67 грн. Однак документів, які б підтверджували безспірність цієї заборгованості та встановлювали прострочення виконання кредитного зобов`язання, зокрема, первинні бухгалтерські документи, виписка з рахунка боржника тощо, суду не надано. Беручи до уваги, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором боржнику письмової вимоги про усунення порушень, а в матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем як кредитором позивачу як боржнику такої вимоги та надання відповідних підтверджень її нотаріусу разом з заявою про вчинення виконавчого напису, суд вважає, що вказана вимога законодавства також не була дотримана. У зв`язку з чим, за відсутності інших доказів які б спростовували посилання позивача на відсутність відповідних документів, суд вважає можливим визнати факт вчинення спірного виконавчого напису за відсутності визначених законодавством документів, оскільки таке посилання не спростовано наявними у справі матеріалами. Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів, тому він є незаконним і його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд виходить з наступного. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Відповідно до норм ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. (за подачу позовної заяви) та 454,00 грн. (за подачу заяви про забезпечення позову), який у зв`язку з задоволенням позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved