Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 26.07.2003 року. Позивач зазначає, що під час спільного проживання в останні роки між ним та відповідачкою постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Окрім цього, вказує, що на початку 2020 року шлюбні відносини між подружжям припинилися, сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть На підставі вищевикладеного просить задовольнити позов та розірвати шлюб. Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 14.12.2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачем подано до суду заяву від 01.02.2022 року про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити такі. Відповідачка подала до суду заяву від 01.02.2022 року про визнання нею позовних вимог. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 26.07.2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Франківського районного управління юстиції у м.Львові, про що зроблений відповідний актовий запис №280. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2003 року. Згідно статті 24\~Сімейного Кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2статті 104 Сімейного кодексу Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3статті 105 Сімейного кодексу Українивстановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 Сімейного кодексу України. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка визнає такі вимоги, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак, шлюб слід розірвати.

Outcome: approved