Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

до Ульяновського районного суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування звернулася [PERSON] , яка в позовній заяві зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3.53 га кадастровий номер 3525583600:02:000:0403, яка розташована на території Благовіщенської міської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області с. Кам`яний Брід, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №325004. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є позивач - [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджується копією заповіту від 04.12.2012 року. Позивач вважає себе спадкоємцем по заповіту, яка має успадкувати спадщину. Однак при зверненні до нотаріуса отримала відмову, оскільки в неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно а саме державний акт про право приватної власності на землю. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. Про день слухання справи були повідомлені в установленому законом порядку. Подали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність. При цьому позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про день слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, відзиву та клопотань не подавав. Зважаючи на право сторін не брати участь у судовому розгляді , суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність за наявними матеріалами справи. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Проаналізувавши надані суду докази , суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] за час життя належала земельна ділянка, площею 3.53 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Благовіщенської міської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області с. Кам`яний Брід, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №325004, кадастровий №3525583600:02:000:0403 ( а.с.5). 04.12.2012 року [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] (шлюбне прізвище [PERSON] ), якій заповів земельну ділянку № 403 , площею 3.53 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №325004 (а.с.11). Позивач, при укладенні шлюбу 27.09.2014 року з [PERSON] змінила своє дівоче прізвище з [PERSON] на [PERSON] та отримала свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.9) [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с.8). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Встановлено, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є відсутність оригіналу правовстановлюючого документу(роз`яснення нотаріуса №923/02-31 від 20.12.2021 року) (а.с.12) При цьому на підтвердження наявності спадкового майна позивач надала ксерокопію державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №325004, кадастровий 3525583600:02:000:0403 ( а.с.10). При вирішенні питання про визнання права власності, слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, які визначають черговість спадкоємців. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 392 цього ж кодексу передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Реалізувати своє право на спадщину позивач може лише в судовому порядку. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судові витрати мають бути понесені позивачем

Outcome: approved