Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

10 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; відкликати виконавчий лист Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року №703/601/20, 2/703/790/20 з Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) після набрання цим рішенням законної сили. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 21 травня 2020 року з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Після винесення судом вказаного рішення, [PERSON] було видано виконавчий лист №703/601/20, 2/703/790/20 від 21 травня 2020 року на підставі якого головним державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиндиком С.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №62587104 від 16 липня 2020 року. Після прийняття вказаного рішення суду сімейний стан позивача змінився, оскільки на даний час проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] , під час якого в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач зобов`язаний утримувати свою цивільну дружину, яка перебуває у декретній відпустці і малолітню доньку [PERSON] , а також сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] . На думку позивача, визначена законом частка на утримання двох дітей повинна становити 1/3 частину його заробітку, а на утримання однієї дочки повинна становити 1/6 частину. Позивач вважає, що оскільки в нього змінився сімейний стан, так як повинен утримувати вже не одну дочку, а двох і дружину, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною, розмір стягуваних з його аліментів на утримання дочки [PERSON] повинен бути зменшений з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 30 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Крім того зазначив, що є працездатним, однак не працює, на обліку в центрі зайнятості населення не перебуває. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, в зв`язку з їх безпідставністю. Суд, заслухавши доводи позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 23 березня 2006 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 23 березня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №128 (а.с.10). Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року, яке набрало законної сили 23 червня 2020 року, за результатами розгляду цивільної справи №703/601/20, 2/703/790/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вирішено, зокрема, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4-6). На підставі вищевказаного рішення суду, 14 липня 2020 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист №703/601/20, 2/703/790/20, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). Зазначений виконавчий лист пред`явлено [PERSON] до примусового виконання, в зв`язку з чим 16 липня 2020 року головним державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пиндиком С.В., за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого листа №703/601/20, 2/703/790/20, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62587104 (а.с.13). Доказів скасування вказаної постанови державного виконавця, відкликання виконавчого листа, його повернення стягувачу, а також припинення стягнення за вказаним виконавчим листом, матеріали справи не містять. З врахуванням вищевикладене, суд приходить до висновку, що з 20 лютого 2020 року по даний час з позивач [PERSON] , на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року у справі №703/601/20, 2/703/790/20, та виконавчого листа у цій же справі, примусово стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища та погіршення здоров`я батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти, - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Так, позивач [PERSON] як на підставі, на його думку, для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі вказаного рішення суду, зазначає, що в нього змінився сімейний стан, який позбавляє його можливості сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному судом розмірі, оскільки він зобов`язаний утримувати малолітню доньку [PERSON] , яка народилася у його цивільну шлюбі з [PERSON] , та цивільну дружину, яка перебуває у декретній відпустці. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.1 та ч.2 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Так, як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02 березня 2021 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що 02 березня 2021 року складено відповідний актовий запис №23 (а.с.9). Відповідно до довідки №11, виданої керуючим справами ОСББ «Жовтень» 31 серпня 2021 року, [PERSON] дійсно мешкає з квітня 2020 року за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою мешкають [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Разом з тим, відповідно до правовий висновок Верховного Суду, висловленого у постанові від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Крім того, згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зміна сімейного стану позивача, а саме - народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Судам необхідно враховувати, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, у тому числі у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до рішення суду розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Пункт 1 ст.3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради №789-ХII від 27 лютого 1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 вказаної Конвенції, дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст.27 ч.1 зазначеної Конвенції визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, народження у позивача [PERSON] іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з нього у розмірі, який відповідає вимогам сімейного законодавства, на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року на утримання доньки [PERSON] . Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача [PERSON] про те, що його цивільна дружина [PERSON] перебуває у декретній відпустці та на його утриманні, оскільки такі доводи жодним належним та допустимим доказом не підтверджені. Також позивачем [PERSON] не надано відомостей щодо отриманих ним доходів у 2020 році та 2021 році, що позбавляє суд об`єктивної можливості встановити його матеріальне становище станом на день прийняття рішення про стягнення з нього аліментів, а також на теперішній час, та прийти до висновку щодо його погіршення або покращення. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з моменту прийняття Смілянським міськрайонним судом Черкаської області рішення від 21 травня 2020 року у справі №703/601/20 у позивача [PERSON] не виникло підстав, встановлених ст.192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а також приймаючи до уваги, що позивач є особою працездатного віку, а зміна його сімейного стану - народження інших дітей від іншої жінки, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, в зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення позову в частині зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed