Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У липні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, згідно з якою просить суд: стягнути з відповідача - [PERSON] на - користь позивача - [PERSON] різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 14 285,41 грн., судові витрати пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 липня 2020 року о 16 год. 40 хв. в м. Київ, по вул. Табірна, 34, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю: - транспортного засобу «Mitsubishi Lancer Wagon», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] ; - транспортного засобу «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Так, позивач зазначає, що згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року у справі № 761/24863/20, що [PERSON] 10 липня 2020 року, о 16:40 год., керуючи транспортним засобом.- автомобілем марки «Mitsubishi Lancer Wagon», реєстраційний № [NUMBER] , рухаючись по вулиці Табірна, 34 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції руху, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, в наслідок чого спричинив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] керованим [PERSON] , обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Суд постановив [PERSON] визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Тобто саме дії [PERSON] у вигляді порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що передбачені ст. 124 КУпАП, стали причиною виникнення даної ДТП та пошкодженні транспортного засобу «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] . При цьому, у позовній заяві зазначено, що на момент пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mitsubishi Lancer Wagon», реєстраційний № [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «УПСК», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № АР/8147284. У зв`язку з даною ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» Із повідомленням про ДТП. Загалом [PERSON] надав повний перелік необхідних страховику документів для здійснення виплати страхового відшкодування. Окрім того, [PERSON] було надано представнику пошкоджений транспортний засіб «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] для огляду. 27 жовтня 2020 року до ПрАТ «УПСК» було надано заяву про виплату страхового відшкодування. 23 грудня 2020 року до ПрАТ «УПСК» було направлено уточнення до відомостей про банківські реквізити для отримання страхового відшкодування. Згідно довіреності зареєстрованої в реєстрі № 2683 від 23.11.2020 року [PERSON] уповноважив [PERSON] отримувати страхове відшкодування. Таким чином, з боку [PERSON] було виконано всі покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки. 06 січня 2021 року з боку ПрАТ «УПСК» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі: 352,34 грн. Із зазначеним розміром страхового відшкодування [PERSON] категорично не погодився, оскільки у потерпілого були підстави вважати, що розмір матеріального збитку завданого транспортному засобу «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] , страховиком було з порушенням вимог чинного законодавства України та є значно заниженим. Як слідує із листа ПрАТ «УПСК» № 3478 від 02.10.02020р., розрахунок розміру завданого збитку [PERSON] даний страховик здійснював на основі використання рекомендованих нормативів заводу виробника і цін на запасні частини, рекомендованих імпортером, а не на підставі оцінки, виконаної у встановленому законом порядку. 05 квітня 2021 року до Національного банку України було направлено скаргу на дії ПрАТ «УПСК» з проханням провести перевірку в частині дотримання законодавства у сфері страхування з боку ПрАТ «УПСК». Позивач зазначає, що 16.04.2021 року з боку ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі: 4 921,51 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 13325 від 16 квітня 2021 року. 19 квітня 2021 року до ПрАТ «УПСК» було направлено запит з проханням надати звіт (висновок експерта чи іншого аналогічної юридичної сили та значення документа) про оцінку транспортного засобу «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] на основі якого було здійснено доплату страхового відшкодування на користь [PERSON] , а також надати розрахунок страхового відшкодування. 26 квітня 2021 року надійшов лист за вих. № 5952/18 від ПрАТ «УПСК» з висновком експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] , №30-D/87/l/0720. Отже, загалом з боку ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] було відшкодовано суму у загальному розмірі: 5 273,85 грн. з врахуванням франшизи. Розмір франшизи згідно полісу № АР/8147284 складає: 2 600,00 грн. (дві тисячі шістсот грн. 00 коп.). При цьому позивач зазначає, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] , № 30-D/87/1/0720. від 13.04.2021р., вартість відновлювального ремонту вищезазначеного транспортного засобу становить: 19 559,26 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Honda Prelude 2.0. І», реєстраційний № [NUMBER] у зв`язку з його пошкодженням з вини [PERSON] , перевищує виплачений Позивачу розмір відшкодування з боку ПрАТ «УПСК», то саме з нього, як винної у завданні шкоди особи, на користь [PERSON] підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що різниця фактичною вартістю ремонту з урахуванням необхідність заміни пошкоджених внаслідок ДТП деталей на нові та страховим відшкодуванням у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля 14 285,41 грн. (19 559,26 грн. - 5 273,85 грн.). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засіданні сторона позивача та представника позивача не з`явились, про місце дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, до суду надійшла заява у якій позивач просить суд розгляд справи здійснювати без їх участі, позов повністю підтримують, просить позов задовольнити, у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причини нявки суду не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 липня 2020 року о 16 год. 40 хв. в м. Київ, по вул. Табірна, 34, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю: - транспортного засобу «Mitsubishi Lancer Wagon», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] ; - транспортного засобу «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , отримав механічні пошкодження (а.с. 18-19) . В подальшому постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року (справа № 761/24863/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн. (а.с. 18-19). При цьому постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2020 року (справа № 761/24863/20) встановлено, що 10.07.2020 року о 16 год. 40 хв., в м. Києві, по вул. Табірна, 34 громадянин [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer Wagon, державний номерний знак [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції руху чим спричинив зіткнення з транспортним засобом Honda Prelucr 20, державний номерний знак [NUMBER] , керованим [PERSON] , обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с. 18-19). Вказана постанова набрала законної сили, про що свідчать відмітка про набрання постановами суду законної сили, тому в даному випадку винуватість [PERSON] у вказаній ДТП доказуванню не підлягає. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 14). Як вбачається копії довіреності від 23.11.2021 року, яка зареєстрована в реєстрі за номером 2683 року [PERSON] уповноважив [PERSON] отримати від його імені будь-які виплати, відшкодування, страхові виплати, страхові відшкодування, компенсаційні виплати, на будь який рахунок, на розсуд представника (а.с. 12). Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на :безпечні умови дорожнього руху. Учасники руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху ті інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям та громадянам. Таким чином, не потребує доказуванню обставини, що [PERSON] порушив правила дорожнього руху, що спричинило ДТП та механічні пошкодження. На момент пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mitsubishi Lancer Wagon», реєстраційний № [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «УПСК», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № АР008147284 (а.с. 20). Як вбачається з матеріалів справи, що 27 жовтня 2020 року до ПрАТ «УПСК» було надано заяву про виплату страхового відшкодування. 23 грудня 2020 року до ПрАТ «УПСК» було направлено уточнення до відомостей про банківські реквізити для отримання страхового відшкодування. Згідно довіреності зареєстрованої в реєстрі № 2683 від 23.11.2020 року [PERSON] уповноважив [PERSON] отримувати страхове відшкодування (а.с. 21-24) . Як вбачається з матеріалів справи, що 06 січня 2021 року з боку ПрАТ «УПСК» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі: 352,34 грн. (а.с. 25-26). Так, судом встановлено, що 16.04.2021 року з боку ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі: 4 921,51 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 13325 від 16 квітня 2021 року (а.с. 31). Отже, загалом з боку ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] було відшкодовано суму у загальному розмірі: 5 273,85 грн. з врахуванням франшизи. Розмір франшизи згідно полісу № АР/8147284 складає: 2 600,00 грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] , № 30-D/87/1/0720. від 13.04.2021р., вартість відновлювального ремонту вищезазначеного транспортного засобу становить: 19 559,26 грн. (а.с. 48-55). Таким чином, судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачу була спричинена матеріальна шкода в розмірі 19 559,26 грн. 13 травня 2021 року було направлено вимогу про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП від 10.07.2020р. до [PERSON] за адресою що була вказана у постанові Шевченківського районного суду міста Києва від 27.08.2020р., у справі № 761/24863/20. Згідно вимог ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду п. 71 у справі 71 у справі 755/18006/15-ц Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між Фактичним розміром школа і страховою виплатою (страховим відшкодування). Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України). При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова). В п. 4 Постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 6.11.2013 №6-108цс13. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, докази мають були належними - містити інформацію щодо предмета спору, допустимими, тобто одержані в законний спосіб та достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Надані позивачем докази на підтвердження обставин завдання матеріальної шкоди є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача [PERSON] , який на правовій підставі керував транспортним засобом Мitsubishi Lancer Wagon, державний номерний знак [NUMBER] та наявністю між його діями та наслідками, що настали, безпосереднього причинного зв`язку, що встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.08.2020 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з відповідача в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, розмір якої підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ «Honda Prelude 2.0 І», реєстраційний № [NUMBER] , № 30-D/87/1/0720 від 13.04.2021р., також судом враховується сума сплаченого позивачу страхового відшкодування в розмірі 5 273,85 грн. Так як страхові відшкодування не покрили в повній мірі завдану шкоду, отже з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими позивачем страховими виплатами та завданою шкодою у результаті ДТП у розмірі 14 285,41 грн. (19 559,26 грн. - 5 273,85 грн.). Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 14 285,41 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування (19 559,26 грн. - 5 273,85 грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 908,00 грн. Позивачем, також заявлено клопотання щодо розподілу судових витрат щодо оплати правничої (правової) допомоги у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу надано до суду надано копії наступних документів: договір про надання правової допомоги №01Б-1/220 від 14.07.2021 року, додаткова угода № 1 до Договору про надання правової допомоги від №01Б-1/220 від 14.07.2021 року, розрахунок №1 від 15.07.2021 року суми гонорару за надану правову допомогу за Договором про надання правової допомоги №01Б-1/220 від 14.07.2021 року, рахунок №27.07 від 15.07.2021 року на суму 5000,00 грн., квитанція №ПН 2494072 від 15.07.2021 року про оплату за надання правової допомоги за договором №01Б-1/220 у розмірі 5000,00 грн.., акт виконаних робіт №27.07 від 15.07.2021 року до Договору про надання правової допомоги від №01Ю-1/220 від 14.07.2021 року. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved