Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

В позовній заяві зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 23 серпня 2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 19 жовтня 2021 року відповідач має заборгованість в сумі 23 593,03 грн., що складається з наступного: 20 663,65 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 929,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23 серпня 2011 року в сумі 23 593,03 грн., та судовий збір в сумі 2270 грн. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), поштова кореспонденція отримана відповідачем 12 січня 2022 року, проте у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, з письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи судом встановлено, що 23 серпня 2011 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 1000 грн., зі сплатою базової процентної ставки по кредиту 2,5% на місяць на залишок заборгованості за кредитом (а.с.18). [PERSON] в Анкеті-заяві погодився на приєднання до Умов в Правил надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. При оформленні кредитної картки позичальник [PERSON] також був ознайомлений з фінансовими умовами надання кредитної картки «Кредитка Універсальна 55 днів пільгового періоду», про що свідчить довідка про умови кредитування від 23 серпня 2011 року (а.с.19). З виписки по особовому рахунку [PERSON] станом на 21.10.2021 року (а.с.58-65) і довідки Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.15) вбачається, що 23.08.2011 року на кредитну картку № [NUMBER] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 000 грн., 08.01.2013 року ліміт було збільшено до 2000 грн., 20.04.2013 року ліміт збільшено до 5000 грн., 27.06.2013 року ліміт збільшено до 8100 грн., 20.07.2018 року ліміт збільшено до 13000 грн., 06.08.2018 року ліміт збільшено до 18000 грн., 18.02.2020 року ліміт збільшено до 23000 грн., 23.09.2020 року ліміт збільшено до 21638,37 грн., 19.10.2020 року ліміт збільшено до 21454,36 грн.; 26.11.2020 року ліміт зменшено до 21233,53 грн., 09.02.2021 року ліміт зменшено до 20887,15 грн., 23.02.2021 року ліміт зменшено до 19907,15 грн., 15.06.2021 року ліміт зменшено до 0 грн. В позовних вимогах АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 23593,03 грн., що складається з наступного: 20663,65 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2929,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На підтвердження розміру зазначеної заборгованості позивач надав три розрахунки розміру заборгованості за договором №б/н від 23.08.2011 року. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.08.2011 року станом на 31.05.2015 року (а.с.7-8), розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.08.2011 року станом на 30.09.2019 року (а.с.9-12), розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.08.2011 року станом на 19.10.2021 року (а.с.13-14), вбачається, що всупереч встановленій у Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна 55 днів пільгового періоду» від 23 серпня 2011 року базовій ставці процентів за користування кредитом 2,5% на місяць, що становить 30% річних, за період з 01.09.2014 року по 01 лютого 2015 року позичальнику [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом з розрахунку 2,9% на місяць, що становить 34,8% річних, з 01 лютого 2015 року по 01 квітня 2015 року з розрахунку 2,7 % на місяць, що становить 32,40% річних, з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року з розрахунку 3,5% на місяць, що становить 42,0% річних, з 10 серпня 2015 по 03 жовтня 2015 року з розрахунку 2,7% на місяць, що становить 32,4% річних, з 03 жовтня 2015 року по 01 серпня 2020 року з розрахунку 3,5% на місяць, що становить 42,0% річних, з 01 серпня 2020 року по 19 жовтня 2021 року з розрахунку 3,4% на місяць, що становить 40,8% на рік. Отже, дослідивши зазначені розрахунки, судом встановлено, що визначений позивачем розмір заборгованості за процентами за користування кредитом з застосуванням процентної ставки, більшої, ніж передбачено умовами кредитування, обумовленими сторонами у письмовому вигляді 2,5% на місяць (30% річних). Обґрунтовуючи своє право вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 23 серпня 2011 року, позивач посилається на витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», в редакції, що діяла на момент підписання заяви та «Тарифи Банку», як невід`ємні частини спірного договору і передбачає можливість односторонньої зміни Тарифів та інших умов договору. Проте, до позовної заяви не надано Умови та Правила надання банківських послуг, які містять підпис відповідача [PERSON] , отже відсутні підтвердження того, що саме ті Умови і Правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеній у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), на підставі статей 207, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України Умови та правила надання банківських послуг, надані банком, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. В даному випадку сторони уклали кредитний договір, умови якого відображені в заяві та довідці про умови кредитування. У довідці про умови кредитування зазначено, що базова процентна ставка становить 2,5% на місяць (30 % на рік), її зміна не передбачена, а отже підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами є неправомірним, отже надані позивачем розрахунки заборгованості за договором не відповідають умовам укладеного позивачем кредитного договору. Крім того, до позовної заяви позивач долучив паспорт споживчого кредиту (а.с.20-23), який підписаний споживачем [PERSON] 04.02.2021 року. Одночасно з цим, анкета-заява, підписана [PERSON] не містить умов про те, що складовою невід`ємною частиною Договору банківського обслуговування є Паспорт споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо типу кредитного продукту як «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», МС «World BlackEdition», «Visa Signature», МС «WorldElite», «Visa Infinite», за якими вказані різні умови кредитування. Також зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Крім того, зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише в період з 04.02.2021 року до 19.02.2021 року, що є значно меншим періодом, ніж той, за який банк здійснює розрахунок заборгованості. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту за різними видами кредитних карток та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Враховуючи викладене, посилання позивача про підписання позичальником паспорту споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили процентну ставку за кредитним договором. В даному випадку відсутні підстави вважати, що АТ КБ «ПриватБанк» при укладенні договору з [PERSON] дотримався вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відповідно до ч.1, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитом. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено укладення договору на таких умовах. Одночасно з цим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 23 серпня 2011 року станом на 19.10.2021 року, виписки за договором станом на 21.10.2021 року, вбачається, що відповідачем [PERSON] були витрачені кредитні кошти на суму 20 663,65 грн., які ним не повернуті, а тому зазначена сума фактично отриманих коштів підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, (розмір заявлених вимог 23595,03 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 20663,65 грн. (87,58%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1988,07 грн.

Outcome: partial