Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Снятинського районного суду від 23.09.2015 шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Снятинського районного суду від 22.10.2010 відповідач сплачував аліменти на утримання дочки в розмірі 400,00 грн. щомісячно, рішенням суду від 05.10.2020 змінено розмір стягуваних аліментів, із розміру 400,00 грн. щомісячно до розміру 2000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач окрім сплачених аліментів ніяким чином не піклується про дитину, і добровільно допомоги протягом тривалого часу не надає, не бере участі у додаткових витратах: на їжу, одяг, взуття комунальні послуги, підручники, лікування, тощо, і не приймає участі у організації різного роду проблем. Розмір додаткових витрат на лікування дочки та реабілітацію становить 48582,00 грн., з яких 8262,00 грн. витрати на квиток на відпочинок в Іспанії, аналізи 1020,00 грн., обстеження (комп`ютерна томографія) - 800,00 грн., стоматологічне лікування та встановлення брекетів на загальну суму 38500,00 грн., а тому позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом, який просила задоволити. Позивачка та її представник позов підтримали з підстав викладених у позові, просили його задоволити. Представник відповідача зазначив, що кошти, які просить стягнути позивачка документально належним чином нею не підтверджені, при цьому відповідач передавав дочці кошти на її утримання та особисті витрати, у задоволенні позову просив відмовити. Свідок [PERSON] пояснила, що вона являється бабусею [PERSON] і їй відомо, що її син, відповідач по справі, надавав додаткові кошти на утримання дитини, які вона особисто передавала дитині. Суд, вислухавши позивачку і її представника, а також представника відповідача, свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Судом встановлено: - згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , її батьками записано [PERSON] та [PERSON] ; - відповідно до довідки від 09.06.2021 виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] проведено стоматологічне лікування у приватному кабінеті ФОП [PERSON] та надані наступні послуги: пломбування 6-ти зубів на суму - 4500,00 грн., встановлення брекет-системи на суму - 25000,00 грн., чистка зубів і корекція брекет системи 1р/міс по 500,00 грн. протягом 18 місяців лікування всього на суму - 9000,00 грн., отже загальна вартість лікування становила - 38500,00 грн., що також підтверджується власноручно написаною довідкою лікаря [PERSON] від 21.01.2022; - згідно накладної №36 від 28.10.2020 вартість аналізів становила 1020,00 грн.; - із Акту виконаних робіт ФОП [PERSON] від 13.04.2021, вартість комп`ютерної томографії становила 800,00 грн.; - відповідно до виписки від 20.10.2021 наданої амбулаторією загальної практики -сімейної медицини [PERSON] , [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку та часто лікується з приводу деформуючого артрозу лівого гомілково-ступеневого суглобу, бурсит обох щиколоткових суглобів; подагричний артрит суглобів н/кінцівок; гіпертонічна хвороба І ст.; - із виписки амбулаторної загальної практики - сімейної медицини від 18.10.2021 №568 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку та часто лікується з приводу хронічного аднекситу, частих простудних захворюваннях органів дихання, хронічний ринофарингіту, ВСД по змішаному типу. При вирішенні спору суд керується ст.185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України). У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Суд вважає, що та витрати у зв`язку з лікуванням доньки слід віднести до додаткових витрат, які були понесені позивачем у зв`язку з розвитком здібності дитини, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню, та з відповідача слід стягнути у користь позивачки половину вартості документально підтверджених додаткових витрат на лікування дитини, що складає 20160,00 грн., від загальної суми 40320,00 грн., яка складається із: 38500,00 грн. стоматологічного лікування у приватному кабінеті ФОП [PERSON] , підтверджених довідкою від 09.06.2021 виданої ФОП [PERSON] , підтвердженої власноручно написаною довідкою лікаря [PERSON] від 21.01.2022; 1020,00 грн. вартості аналізів, підтверджених накладною №36 від 28.10.2020 та 800,00 грн. вартість комп`ютерної томографії, що вбачається із Акту виконаних робіт ФОП [PERSON] від 13.04.2021. Проаналізувавши докази, надані позивачем щодо додаткових витрат на утримання дитини, а саме витрати на придбання квитка в сумі 8262,00 грн суд вважає, що у силу положень статті 185 СК України вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, а є звичайними витратами на дитину, тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно із п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судових витрат, із відповідача слід стягнути 908,00 грн. судового збору у дохід держави.

Outcome: approved