Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Горохівська міська рада Луцького району Волинської області. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що постановою Горохівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2021 року по справі №155/1432/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень з конфіскацією знаряддя вчинення правопорушення. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №001717 від 16 вересня 2021 року, [PERSON] 16 вересня 2021 року о 08 годині 40 хвилин разом із [PERSON] здійснювали лов водних біоресурсів на рибогосподарському водному об`єкті, який з`єднаний з річкою Липа в селі Пірванче Горохівської територіальної громади Луцького району Волинської області, риболовецькою сіткою без дозволу на промисел. Під час незаконного вилову впіймав рибу сазан (короп) 5 (п`ять) шт., загальною вагою 5 (п`ять) кг. Внаслідок незаконного вилову завдав шкоди державі на суму 1530,00 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень. Однак питання щодо відшкодування заподіяної [PERSON] шкоди, завданої рибному господарству України, не вирішувалось. У зв`язку з цим позивач звернувся з вказаним позовом до суду. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача на користь Горохівської міської ради Луцького району Волинської області шкоду заподіяну незаконним виловом риби в розмірі 1530,00 гривень та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 05 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача С. Починок в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримав із вказаних у позові підстав, просив суд позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов, а також будь-яких клопотань не подавав. Представник третьої особи, Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, Ю. Мудрак, в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Судом встановлено, що [PERSON] 16 вересня 2021 року о 08 годині 40 хвилин разом із [PERSON] здійснювали лов водних біоресурсів на рибогосподарському водному об`єкті, який з`єднаний з річкою Липа в селі Пірванче Горохівської територіальної громади Луцького району Волинської області, риболовецькою сіткою без дозволу на промисел. Під час незаконного вилову впіймав рибу сазан (короп) 5 (п`ять) шт., загальною вагою 5 (п`ять) кг. Внаслідок незаконного вилову завдав шкоди державі на суму 1530,00 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень. Риба зважувалась побутовою вагою електронною. Вказані обставини знайшли своє відображення в протоколі про адміністративне правопорушення №001717 від 16 вересня 2021 року. Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 01 листопада 2021 року (справа №155/1432/21), яка набрала законної сили, відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень. Окрім того, з [PERSON] стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні. Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України судом не вирішено. Відповідно до ст. 40 КпАП України, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Преамбулою до Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що тваринний світ є одним з компонентів навколишнього природного середовища, національним багатством України, джерелом духовного та естетичного збагачення і виховання людей, об`єктом наукових досліджень, а також важливою базою для одержання промислової і лікарської сировини, харчових продуктів та інших матеріальних цінностей. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про тваринний світ», об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Об`єкти тваринного світу в Україні знаходяться під охороною держави незалежно від права власності на них. Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Згідно з наданим Управлінням державного агентства рибного господарства у Волинській області розрахунку шкоди, заподіяної внаслідок незаконного рибного промислу, здійсненого на підставі Такс, затверджених постановою КМУ від 21.11.2011 року №1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», розмір заподіяної відповідачем шкоди становить 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень. Відповідачем по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв`язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Крім того, статтею 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Відповідно до ст. 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб`єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач незалежно від притягнення його до адміністративної відповідальності зобов`язаний відшкодувати заподіяну навколишньому середовищу шкоду, а тому з відповідача підлягає стягненню заподіяна шкода у розмірі 1530,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Outcome: approved