Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачка у вересні 2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по аліментам на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , за Договором про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 20.06.2017 року у розмірі 52 000 гривень, що утворилась у період з 23.09.2020 року по 21.09.2021 року включно; стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , за Договором про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 20.06.2017 року у розмірі 52 000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.09.2017 року. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина, [PERSON] , [INFO] . Оскільки проживати окремо подружжя стало ще до розірвання шлюбу, між позивачем та відповідачем було укладено Договір про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні від 20.06.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області, Клімчук А.В., зареєстрований у реєстрі за № 865. Відповідно до умов договору було встановлено обов`язок батька сплачувати аліменти на дитину, шляхом виплати на користь позивачки аліментів на утримання сина у розмірі 4 000 грн., щомісячно. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів у безготівковій формі або готівкою. Також, договором встановлено, що у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 3 (трьох) відсотків від несплаченої суми аліментів га/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання. Проте, з моменту підписання Договору, відповідач неодноразово порушував взяті на зобов`язання за цим Договором. В провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 754/16811/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по сплаті аліментів за період з вересня 2017 року по січень 2019 року. Відповідно, позивач вважає за необхідне пред`явити вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за договором від 20.06.2017 за період з 23.09.2020 року по 21.09.2021 року включно та пені за несвоєчасну сплату аліментів. Ухвалою від 04.11.2021 року позовну заяву було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач по справі повідомлений судом про розгляд даного провадження належним чином, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції суду. Клопотань про розгляд справи з повідомлення сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.09.2017 року у справі № 686/11909/17. Сторони мають спільного неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що 20.06.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів, визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міськрайонного округу Хмельницької області, зареєстровано в реєстрі № 865. Згідно пункту 2 договору зазначено, що за домовленістю батьків, даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 4000 грн щомісячно. Згідно із пункту 10 договору, у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов договору виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 3 (трьох) відсотків від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день зобов`язання. Як встановлено судом, відповідач не виконує свої зобов`язання за договором про сплату аліментів на дитину від 20.06.2017 та на момент подачі позовної заяви до суду має заборгованість. Однак, позивач за виконавчим написом нотаріуса про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, згідно укладеного договору, не зверталась, не отримувала, та надалі на примусове виконання до органів державної виконавчої служби не пред`являла. Окрім цього, доказів того, що даний договір сторонами змінювався, розривався та на час розгляду справи судом не є дійсним, суду надано не було. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Частинами 1, 2 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розрахунку, наданого позивачкою розмір пені складає 52 000 грн. Суд погоджується із розрахунком позивачки, оскільки розрахунок заборгованості та неустойки (пені) відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, наданий розрахунок жодним чином не спростований відповідачем. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки щодо стягнення боргу за договором про сплату аліментів на дитину від 20.06.2017 за період з 23.09.2020 року по 21.09.2020 у розмірі 52 000 грн; стягнення з відповідача на користь позивачки суму неустойки (пені) за несплату аліментів від 20.06.2017 у розмірі 52 000 грн. Відповідно до ст. 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved