Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП» про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову зазначає про те, що 25.02.2021 року він оформив заявку на отримання кредиту на офіційному сайті ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП» та отримав кредит у розмірі 3 000 грн, зобов`язання за яким були повністю виконанні. Однак через деякий час йому почали надходити повідомлення про невиконанні зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем, на всі аргументи щодо виконання зобов`язань відповідачем відредаговано не було. Оскільки в порушення вимог Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про електронну комерцію» йому не було передано примірник кредитного договору після його укладення, він не підписувала договір ані фізично, ні шляхом накладенням ЕЦП жодного кредитного договору, а також заяви про прийняття такої пропозиції в електронній формі, позивач просить суд укладений з ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП» 25.02.2021 року кредитний договір визнати недійсним. У поданому відзиві на позовну заяву представник ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП» просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. 08.07.2021 представник відповідача звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором№3418508459-2 від 25.02.2021 у розмірі 4 710 грн, з яких 3 000 грн заборгованість з повернення наданого кредиту, 1 710 грн - заборгованість зі сплати процентів. Обґрунтовуючи вимоги посилається на те, що після укладення кредитного договору та перерахування коштів на банківську картку відповідача за зустрічним позовом, останній платежів в рахунок погашення заборгованості не здійснював, що призвело до утворення зазначеної вище суми заборгованості. Учасники справи до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК «Н.А.ГРУП» із заявкою на отримання кредиту. Для отримання фінансових послуг, позивач пройшов процедуру реєстрації на сайті позикодавця, заповнив заяву (форму) на отримання фінансового кредиту, зазначивши персональні дані та бажані параметри кредиту. На підставі наданої позичальником інформації, 25.02.2021 року був сформований договір (індивідуальна оферта) №3418508459-2 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту «Новий стандарт» (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові на умовах зворотності, строковості та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за кожен день за користування кредитом, за наступним графіком розрахунку: сума кредиту - 3 000 грн. 00 коп., стандартний процент 1,9% в день, строк кредиту 30 днів до 26.03.2021. За змістом розділу В Кредитного договору при укладенні цього договору позичальник стверджує, що його волевиявлення є вільним та відповідає його внутрішній волі; він чітко усвідомлює всі умови цього договору та не перебуває під впливом помилки чи обману; до укладення цього договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Законі України «Про споживче кредитування»; до підписання цього договору ознайомився з усіма його умовами та правилами про надання коштів у кредит. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Як роз`яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсними правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Позивачем було прийнято пропозицію відповідача шляхом надіслання електронного повідомлення, підписаного з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, до відповідає визначеному статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» порядку укладення електронного договору. Відповідно до положень ч. 12 ст. 11Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином кредитний договір № 3418508459-2 від 25.02.2021 року є належним чином підписаним сторонами і за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Текст цього договору та Правила надання грошових коштів у кредит, розміщені на сайті кредитодавця, містять вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту, його сукупної вартості, порядку нарахування процентів та неустойки у випадку прострочення сплати заборгованості за кредитом. За таких обставин первісний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] отримав грошові кошти, обумовлені кредитним договором За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав у строки, обумовлені договором, у зв`язку з чим утворилась відповідна заборгованість. Згідно розрахунку, що наданий позивачем та перевірений судом, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 07.07.2021 складає 4 710 грн., з яких 3 000 грн заборгованість з повернення наданого кредиту, 1 710 грн - заборгованість зі сплати процентів. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання визначені ст.611 ЦК України, згідно якої, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплати неустойки. У зв`язку з наведеним вище, суд визнає зустрічні позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved