Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області, Дунаєвецька міська рада Хмельницької області, Кам`янець-Подільська районна державна адміністрація Хмельницької області про скасування записів про державну реєстрацію права і визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер її брат, [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із: ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] та ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 6821884700:01:018:0007 по [ADDRESS] . Іншим співвласником ј частини домоволодіння і ј частини земельної ділянки по [ADDRESS] є [PERSON] . Позивачка звернулась до державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори Шевченко Н.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною належних до нього господарських будівель та споруд та ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по [ADDRESS] , однак нотаріус відмовила їй у зв`язку з тим, що право власності на вищевказане майно не зареєстроване у встановленому законом порядку. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 10.11.2017 №103336478 домоволодіння і земельна ділянка по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] згідно рішення Дунаєвецького районного суду від 13.09.2012 в цивільній справі №2206/201/12 та рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 19.02.2014 в цивільній справі №674/212/13-ц, що суперечить останньому рішенню Апеляційного суду Хмельницької області від 22.12.2015 справа №2206/201/12. У зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на домоволодіння і земельну ділянку (рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 22.12.2015 справа №2206/201/12) не зареєстровано в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно позивачка не може оформити спадщину і отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому звертається з позовом до суду. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області (далі - суд) від 21.12.2018 року відкрито провадження у справі, призначено у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.05.2019 року залучено до участі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дунаєвецьку міську раду Хмельницької області. Ухвалою суду від 03.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 22.12.2020 справу прийнято в провадження судді Сосни О.М. та призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 28.07.2021 залучено до участі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Кам`янець-Подільську РДА Хмельницької області. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Громик І.М. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від представника позивачки адвоката Громика І.М. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначає, що позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Мішалова М.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити. Зазначила, що зареєстроване за відповідачкою право власності на вищевказане майно було на підставі судового рішення, потім відповідачка здійснила реконструкцію будинку, скасувати реєстрацію права власності можна, але визнати право суд не взмозі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, а саме, зазначає, що посилання позивачки, що зазначені частини домоволодіння та земельної ділянки належали [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 22.12.2015 суперечать дійсним обставинам. Зазначає, що згідно рішення Дунаєвецького районного суду від 13.09.2012 в справі №2206/201/12 визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] , на Ѕ частину господарських споруд та земельної ділянки, а також Ѕ частину цього домоволодіння, господарських будівель і земельної ділянки за [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 19.02.2014 вищевказане рішення Дунаєвецького районного суду було скасовано та визначено реальний розподіл будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки. На підставі вищезазначених рішень [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння в Ѕ частині за кожним, виготовлено технічну документацію та проведено державну реєстрацію земельних ділянок. Відповідачкою [PERSON] було проведено реконструкцію Ѕ частини житлового будинку, яка була прийнята в експлуатацію. З врахуванням реконструкції та прибудови площа житлового будинку та його вартість суттєво збільшилась за її рахунок, а тому частка [PERSON] у всьому домоволодінні не могла складати ѕ від домоволодіння, а перерахунок часток не проводили та не ставились під сумнів [PERSON] . Представник відповідача Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької областів судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначає, що позов визнають та не заперечують проти задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області І.Кубата у судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про розгляд справи, однак направила до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. У вирішенні даної справи покладається на думку суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області у судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи у їх відсутності не направляв, пояснень не подавав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дунаєвецької міської ради Хмельницької області у судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. У вирішенні справи покладається на розсуд суду із врахуванням поданих письмових пояснень. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Кам`янець-Подільської РДА Хмельницької області у судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т. 1, а.с.9). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із: ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] та ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 6821884700:01:018:0007 по [ADDRESS] . Згідно рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13.09.2012 року справа №2206/201/12 за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] , господарських будівель і земельної ділянки за кожним (т. 1, а.с.14). Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22.12.2015 року справа №2206/201/12 провадження №22-ц/792/2255/15 рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13.09.2012 року скасовано. Визнано за [PERSON] право власності на ј частини домоволодіння [ADDRESS] та ј частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 6821884700:01:018:0007 по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] та ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 6821884700:01:018:0007 по [ADDRESS] (т. 1, а.с.15-17). Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 19.02.2014 року справа №674/212/13-ц між сторонами визначено реальний розподіл будинку, господарських будівель та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] . Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02.16.2016 року справа №674/212/13-ц рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 19.02.2014 року скасовано, рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 05.12.2013 скасовано, а провадження про розподіл будинковолодіння в натурі закрито (т. 1, а.с. 18-24). Постановою державного нотаріуса Дунаєвецької державної нотаріальної контори Шевченко Н.В. від 10.11.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною належних до нього господарських будівель та споруд та ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що право власності на вищевказане майно не зареєстроване у встановленому законом порядку (т. 1, а.с.6). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 10.11.2017 №103336478 домоволодіння і земельна ділянка по [ADDRESS] зареєстровано в Ѕ частині за [PERSON] згідно рішення Дунаєвецького районного суду від 13.09.2012 в цивільній справі №2206/201/12 та рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 19.02.2014 в цивільній справі №674/212/13-ц (т. 2, а.с. 12-13). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради Хмельницької області №46084981 від 22.03.2019 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок з реєстраційним номером 472610368218, що розташований [ADDRESS] за суб`єктом [PERSON] , у зв`язку із поданням заяви про державну реєстрацію права подана неналежною особою (а.с.119). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Відповідно до ч. 4 ст. 25, ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Вимогами ст.ст. 1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. За життя [PERSON] не зареєстрував право власності на частину домоволодіння і частину земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Оскільки рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 22.12.2015 року у справі № 2206/201/12 за [PERSON] визнано право власності на ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] та ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 6821884700:01:018:0007 по [ADDRESS] не змінено та не скасовано, вказані частини домоволодіння та земельної ділянки належали йому. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] та право власності на ѕ частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер 6821884700:01:018:0007, по [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Стосовно твердження відповідачки [PERSON] та її представника, що з урахуванням здійснення реконструкції та прибудови Ѕ частини житлового будинку за рахунок відповідачки, площа житлового будинку та його вартість суттєво збільшилась суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] здійснено реконструкцію Ѕ частини житлового будинку. Згідно декларації про прийняття в експлуатацію ХМ 141190640668 від 07.03.2019 реконструйована частина будинку прийнята в експлуатацію (а.с.156-157) та виготовлено технічний паспорт від 14.02.2019 на ім`я [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] . За змістом частин третьої, четвертої статті 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів. Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. Тобто, у разі витребування майна від добросовісного набувача його права та інтереси підлягають захисту у порядку, передбаченому частинами третьою-четвертою статті 390 ЦК України. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 18.09.2019 в справі № 688/4167/16-ц. Відповідачка та її представник у ході судового розгляду будь-яких клопотань чи заяв стосовно грошової компенсації у зв`язку із поліпшенням майна не подавали, суд вважає, що такі доводи не мають визначального значення при вирішенні даної справи, оскільки здійснення реконструкції (добудови) частини житлового будинку не є підставою для скасування державної реєстрації частини житлового будинку та земельної ділянки. Посилання відповідача на те, що [PERSON] було відомо про реконструкцію та добудову до будинку, тому він не зареєстрував за життя за собою право власності на ѕ домоволодіння та земельної ділянки, суд вважає такими, що носять імовірнісний характер, тоді як рішення суду не може грунтуватись на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Окрім цього, судом враховується позиція Верховного Суду, наведена у п. 7.8 постанови від 19.10.2021 в справі № 910/7918/20 стосовно того, що не є новоствореним об`єкт нерухомого майна, створений з прив`язкою до вже існуючої нерухомості, з використанням її функціональних елементів. Приписами ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема за рішенням суду. Відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В п. 2 ч. 1,ч. 2 ст. 24 Закону зазначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо зокрема, заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зміст зазначеної правової норми свідчить про те, що чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Така правова позиція викладена у п.п. 46-47 постанови Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19. З урахуванням наведеного доводи представника відповідачки про те, що можливо скасувати реєстрацію права без визнання частки у праві власності підлягають відхиленню. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Належний спосіб захисту повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Судовий захист права особи не повинен мати наслідком звернення особи з новим позовом до суду. Отже наявність реєстрації права на права власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,125 га, кадастровий номер 6821884700:01:018:0022, що розташована по [ADDRESS] , перешкоджають позивачці як спадкоємцю за законом після смерті брата, яка фактично прийняла спадщину, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Тому суд вважає, що право позивачки підлягає захисту шляхом скасування державної реєстрації права власності на вищезазначені Ѕ частини домоволодіння та земельну ділянки та відповідно визнання права власності в частинах, визначених судом за спадкодавцем і відповідачкою. Оскільки підставою для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера були рішення судів, які в подальшому скасовані, суд вважає, що вимога щодо скасування реєстрації прав та їх обтяжень, права власності на земельну ділянку в системі Державного земельного кадастру за кадастровим номером 6821884700:01:018:0022, площею 0,125 га також підлягає задоволенню,

Outcome: approved