Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат Волторніст Сергій Миколайович звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 85. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачі по справі на день смерті спадкодавця проживали разом та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та прийняли спадщину після померлого. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2021 року позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки адреса, яка вказана у правовстановлюючому документі на нерухоме майно ( [ADDRESS] ) відрізняється від фактичної адреси місцезнаходження об"єкта нерухомого майна ( [ADDRESS] ). Враховуючи викладене, представник позивачів просить суд встановити факт, що квартира, яка належить співвласникам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (квартиру) серії [NUMBER] від 30.01.2004 року та право власності, яке зареєстроване згідно Витягу серії ЯАА № 943984 від 30.01.2004 року за № 4555609, розташована за адресою : [ADDRESS] ; визнати за позивачами право власності після померлого [PERSON] на 1/6 частку квартири. В судове засідання позивачі по справі та їх представник не з"явилися, подали заяви про підтримання позовних вимог, справу просять розглядати без їх участі. Представник відповідача по справі в судове засідання не з"явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечують. Третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора в судове засідання не з"явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 85. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачі по справі на день смерті спадкодавця проживали разом та були зареєстровані за адресою [ADDRESS] та прийняли спадщину після померлого. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.11.2021 року позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки адреса, яка вказана у правовстановлюючому документі на нерухоме майно ( [ADDRESS] ) відрізняється від фактичної адреси місцезнаходження об"єкта нерухомого майна ( [ADDRESS] ). Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Позивачі по справі [PERSON] , [PERSON] та спадкодавець [PERSON] отримали квартиру в [ADDRESS] шляхом приватизації на підставі рішення Червонозаводської міської ради від 19.12.2003 року № 520. При цьому, з метою реєстрації вказаної квартири 08.08.2003 року було виготовлено технічний паспорт на квартиру та видано Домову книгу. Під час реєстрації права власності на нерухоме майно КП "Лубенське МБТІ" 30.01.2004 року було допущено помилку в результаті якої при реєстрації об"єкту нерухомого майна (квартири) в книзі № 9 за номером запису 1575 не було зареєстровано на співвласників номер об"єкту нерухомого майна (квартири). Аналогічна помилка була допущена і під час видачі Червонозаводською міською радою на користь співвласників Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 06.10.2021 року Заводською міською радою Миргородського району прийняте рішення № 125 "Про заміну реквізитів адреси частками нерухомого майна", згідно якого визначена правильна адреса об"єкту нерухомого майна (квартири), що належить співвласникам, а саме: [ADDRESS] . Вказана адреса внесена до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Таким чином, наявність вищевказаної помилки у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.01.2004 року та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ЯАА № 943984 від 30.01.2004 року щодо адреси об"єкта нерухомого майна (квартири) позбавляє позивачів по справі скористатися своїм правом та переоформити спадщину після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Звернувшись до суду з вказаним позовом, позивачами надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні їх спадкових прав. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який пережив його, та батьки. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved