Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачі у листопаді 2021 року звернулися до суду з позовною заявою до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення страхового відшкодування та просила суд стягнути страхове відшкодування за Свідоцтвом про страхування від 08.03.2021 № D2269210/2 до Генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20.06.2020 № 20.015017.1801-481, у розмірі 5 874,40 грн на кожного з них. В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що вони є застрахованими особами відповідно до Свідоцтва про страхування від 08.03.2021 № D2269210/2 до Генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20.06.2020 № 20.015017.1801-481. Вказаним Свідоцтвом засвідчувався факт страхування подорожі позивачів, зокрема, на випадок неможливості здійснення подорожі внаслідок захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та/або близького контакту із хворою на коронавірус особою. 10 березня 2021 року позивачі не змогли здійснити подорож за кордон, оскільки у позивача [PERSON] було виявлено коронавірус. Інші позивачі [PERSON] та [PERSON] є контактними особами. Викладені обставини унеможливили заплановану подорож та стали підставою для звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 08 жовтня 2021 року на адресу позивачів надійшов лист відповідача № 02- 7684, яким було визнано наявність підстав для виплати їм страхового відшкодування у розмірі 17 623,24 грн. Натомість, станом на час подання позову страхове відшкодування у розмірі 17 623,24 грн відповідачем не виплачене. За вказаним позовом ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року судом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні позивачі та їхній представник позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення суду не заперечували. Також просили стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 300,00 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 08 березня 2021 року позивачам було видано свідоцтво про страхування від 08.03.2021 № D2269210/2 до генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20.06.2020 № 20.015017.1801-481, яким засвідчувався факт страхування їхньої подорожі, зокрема, на випадок неможливості здійснення подорожі внаслідок захворювання позивача на гостру респіраторну хворобу COVID- 19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та/або близького контакту із хворою на коронавірус особою. 10 березня 2021 року позивачі не змогли здійснити подорож за кордон, оскільки у позивача [PERSON] було виявлено коронавірус. Інші позивачі [PERSON] та [PERSON] є контактними особами. Викладені обставини унеможливили заплановану подорож та стали підставою для звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 08 жовтня 2021 року на адресу позивачів надійшов лист відповідача № 02- 7684, яким було визнано наявність підстав для виплати їм страхового відшкодування у розмірі 17 623,24 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На виконання вимог зазначеної норми процесуального законодавства відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що вимога страхувальників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про страхове відшкодування була задоволена. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Підпунктом 3.1.1.13 свідоцтва від 08.03.2021 визначено, що одним із передбачених страхових ризиків є інфікування застрахованої особи коронавірусом, що підтверджено лабораторними дослідженнями шляхом тестування методом полімеразної ланцюгової реакції (ПЛР) або іншим методом за розпорядженням МОЗ України, за виключенням будь-якого експрес-тестування. Документ, що підтверджує позитивний результат тестування, має бути датований не раніше ніж за 48 годин до початку туру. Підпункт 3.1.1.14 свідоцтва від 08.03.2021 також визначає, що страховим ризиком є перебування застрахованої особи перед початком туру у близькому контакті з особою, яка інфікована коронавірусом, що підтверджено лабораторними дослідженнями шляхом тестування методом полімеразної ланцюгової реакції (ПЛР) або іншим методом за розпорядженням МОЗ України, за виключенням будь-якого експрес-тестування. Даний пункт діє за умови, що особа, у якої підтверджено позитивний результат тестування на коронавірус, планувала здійснити подорож разом із застрахованою особою (вказана у одній заявці на тур та/або в одному договорі на туристичне обслуговування). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів страхове відшкодування в розмірі у розмірі 5 874,40 грн на кожного з них. Відповідно до ст. 137 ЦПК України суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 300,00 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави 908,00 грн судового збору. На підставі вищевикладеного та ст. 526, 969 ЦК України, ст. 8, 16 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved