Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

15.06.2020 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва зх позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Ухвалою судді Деснянського районного суду міста Києва від 16.06.2020 року зазначену позовну заяву передано за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 03.08.2012 року, від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Однак, 03.12.2019 року шлюб між сторонами розірвано, однак не було вирішено питання визначення місця проживання дитини та сплати аліментів на її утримання. На час звернення до суду з позовом їх спільна з відповідачем дочка проживає з нею та знаходиться на її ж утриманні. Позивачка має стабільну роботу, сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов"язків, нею створено та забезпечено усі необхідні та належні умови для всебічного розвитку і виховання дитини. Вирішити питання щодо місця проживання сина добровільно не можуть. У той же час, позивачка вважає, що відповідач має обов`язок та всі можливості для його виконання, що стосується участі в матеріальному забезпеченні дочки. Стверджувала, що аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу) є такими, що відповідають, як фінансовим можливостям відповідача так й мінімальним потребам дочки. Просила , визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] з нею за її ж місцем проживання, стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, з моменту її звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. Провадження у справі відкрито 28 січня 2021 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. У підготовчому засіданні 19.05.2021 року відповідач [PERSON] позовні вимоги про визначення місця проживання дітей з матір`ю визнав. При цьому, заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, з тих підстав, що на його утриманні перебуває матір. Підготовче провадження закрито 19.05.2021 року. У судовому засіданні позивачка відсутня, її представник - адвокат Конюшко Д.Б. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, повідомив суд, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить здовольнити. Відповідач у судове засідання 26.01.2022 року не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа - орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації явку у судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу висновок щодо визначення місця проживання малолітньої та клопотання про розгляд справи без участі представника служби, з якнайкращим урахуванням інтересів малолітньої дитини. Дослідивши матеріаи справи, суд вважає за можливе заявлений позов задовольнити частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного сду міста Києва від 03.12.2019 року шлюб між сторонами у справі [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10-11). Крім того, судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що народилася [INFO] . (а.с.9). Малолітня [PERSON] , що народилася [INFO] зареєстрована та проживає за адресою - [ADDRESS] (а.с.56). Судом також встановлено, що [PERSON] обіймає посаду заступника головного бухгалтера у ТОВ «Студіопак Україна», має стабільну заробітну плату, її робочий день є таким, що вона має час відводити дитину до школи, займатися вихованням та навчанням, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. За місцем проживання дитини матір`ю створені всі умови для проживання та виховання малолітньої [PERSON] . Відповідно до правил ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи , їхніх представників. Приймаючи до уваги, що позивачка надала суду належні та допустимі докази щодо позитивного її ставлення до дитини, можливості забезпечити належні умови щодо його проживання, фізичного та духовного розвитку, а відповідач не заперечив зазначені позивачкою обставини та надані докази на їх підтвердження, зробив заяву про їх визнання та відсутність заперечень, відповідно у суду відсутні будь-які сумніви щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання відповідачем. Наразі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання їх з відповідачем спільної дитини з позивачкою є такими, що підлягають задоволенню судом. Статтями 180, 181, 182, 183 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття ; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття ; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Наразі судом встановлено, що дочка сторін у справі проживає з матір`ю, остання виконує свої обов`язки щодо її виховання, розвитку та матеріального забезпечення. Звертаючись в суд з позовом, позивачка послалася на те, що аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини від усього заробітку (доходу) відповідача, обумовлені тим, що остання відвідує спортивні гуртки по гімнастиці та студію малювання. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а [PERSON] є її батьком та на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, а необхідність стягнення аліментів у більшому за мінімальний розмір обумовлено розвитком здібностей дитини, що у свою чергу може бути предметом розгляду позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, відповідно суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі, що складає одну четверту заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням задоволення позову та відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає сума судового збору у розмірі по 840, 80 грн. за позовною вимогою про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved