Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 січня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на\~те,\~що 19\~січня 2008\~року уклала\~шлюб з\~відповідачем. Подружні стосунки не склалися через відсутність розуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, що призвело до неможливості сумісного проживання та збереження сім`ї, яка фактично припинила своє існування. Тривалий час кожен живе своїм життям, в даний час мешкають окремо. Ухвалою суду від 24 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 19 січня 2008 року, шлюб зареєстрований Олександропільською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19\~січня 2008 року, актовий запис №1. Позивач зазначає, що фактично їх шлюб вже не існує, спільне життя не склалося через відсутність розуміння, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач позов визнав в повному обсязі. За змістом положень ч.1\~ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що створити міцну сім`ю сторонам не вдалося, шлюбні відносини припинені, сторони мешкають окремо. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач не заявила про бажання відновити дошлюбне прізвище, після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в позовній заяві позивач [PERSON] не зазначила про стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору, сплачений позивачем судовий збір в сумі 908,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved