Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

В квітні 2021 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.02.2011 року остання звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03.02.2011 року. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки, відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 03.02.2011 року у розмірі 24782,11 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 22270,00 грн. 27.04.2021 року суддею Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Козловим Ю. В. відкрито провадження у справі. 16.06.2021 представник відповідача адвокат Черненко Є.І. скористалась правом подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України. Просила відмовити у позові, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, зазначивши, що 03.02.2011 [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» отримала картку з встановленим кредитним лімітом. Станом на 01.07.2020 року [PERSON] мала заборгованість перед банком в сумі 3310,00 грн., вказану заборгованість позивач стягнув примусово з відповідача шляхом списання. 28.06.2020 у відповідача було викрадено мобільний телефон, про що 02.07.2020 Покровським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено відомості до ЄРДР за № 12020045730000008. Невідома особа, яка викрала телефон, збільшила ліміт кредитної картки та здійснила крадіжку коштів в сумі 17597 грн. Заблокувати кредитну картку працівники Приват Банку, відмовилися, з причини того, що повідомлення здійснено із іншого номер телефону. До відділення банку вона звернулася 01.07.2020 року та карту було заблоковано. З вказаних підстав вважає, що відповідач не має заборгованості перед банком. 08.07.2021 представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь на відзив в якому зазначив, що до вимог чинного законодавства, кожна транзакція в Приват24 забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі (фінансовий телефон). Приват 24 є системою дистанційного обслуговування, а не спеціальним платіжним засобом. Всі операції у системі «Приват-24» здійснюються за допомогою дистанційних розпоряджень. Дистанційне розпорядження - розпорядження Банку здійснити певну операцію, яке передається клієнтом через систему Інтернет, без відвідування Банку. Передача дистанційного розпорядження та реєстрація його банком здійснюється за обумовленим каналом доступу в автоматичному режимі. Дистанційне розпорядження вважається переданим клієнтом і прийнятим банком до виконання, якщо клієнт: для доступу в систему ввів правильні логін і пароль (динамічний пароль)- засоби верифікації; увів всі параметри, які запитує система; підтвердив дистанційне розпорядження правильним введенням динамічним паролем. Якщо клієнт не підтвердив дистанційне розпорядження, то банк не виконує операцію, про що інформує Клієнта. Враховуючи п.1.1.5.29 кредитного договору, клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з карткою. Клієнт у свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб встановлених в кримінальному порядку. Вважають, що відповідач з необачності або навмисно намагається ввести суд в оману обставинами, викладеними у відзиві. У зв`язку з закінченням повноважень судді Козлова Ю. В. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 99 від 24.09.2021 року зазначена справа перерозподілена судді Ваврушак Н.М. Ухвалою суду від 29.09.2021 року справу прийнято до провадження відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 17.01.2022 з АТ КБ «ПриватБанк» витребувані рахунок заборгованості, з зазначенням всіх її складових та зазначенням часу виникнення заборгованості. Визнана явка представника позивача обов`язковою. 26.01.2022 АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду надано розрахунок заборгованості, позовні вимоги підтримали в повному обсязі на просили стягнути з відповідача заборгованість в сумі 25783,55 грн., яка складається з 20357,37 грн. - заборгованість за тілом кредита: т.ч.: 15046,61 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 5310,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5426,18 грн. - заборгованість за простроченими відмотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Представник позивача до суду не прибув, в позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи без представника банку, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі на підставі наданих суду письмових доказів. В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Черненко Є.І. просила відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши що відповідач [PERSON] при отриманні кредитної картки не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг на які посилається позивач. Крім того 28.06.2020 року під час відвідування Страусової ферми у селі Гуріївка Криворізького району, невідома особа викрала мобільний телефон відповідача на якому було встановлено мобільний додаток «Приват24» та незаконно заволоділа кредитними коштами в сумі 17 597,00 грн., також зазначила, що до незаконного заволодіння невстановленою особою кредитними коштами в сумі 17 597,00 грн. у відповідача існувала заборгованість перед банком в сумі 3 310,00 грн., однак банком примусово з її рахунку було одноосібно списано 7 171,13 грн. тому просить відмовити у позові з цих підстав. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, що між Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір б/н від 03.02.2011 року. За умовами укладеного договору, відповідач [PERSON] отримала кредитну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] . Даний договір був укладений на підставі особистої Анкети-Заяви відповідача про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». Відповідачка своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між ним та АТ КБ «ПриватБанк» Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його особистий підпис у заяві. За змістом цієї анкети-заяви відповідач ознайомлена та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були їй надані у письмовому вигляді, зобов`язується регулярно ознайомлюватися зі змінами тарифів на сайті Приватбанку, а також погоджується з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. У вищезазначеній анкеті-заяві відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання, зокрема: розмір кредитного ліміту, відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, про обов`язок повернення цих коштів відповідачем, відсутні дані про вид договору, реквізити розрахункових рахунків, номер платіжної карти, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначена процентна ставка. Надана Анкета-заява взагалі не підтверджує надання будь-яких кредитних коштів, а містить крім анкетних даних особи інформацію про його сімейний стан, розмір доходів та посилання на те, що дана заява разом із Умовам та Правилами надання банківських послуг разом складають договір про надання банківських послуг. Таким чином, анкета-заява не дає однозначного уявлення про істотні умови кредитного договору, який укладається. Позивачем надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с.18-20), однак анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку не містить вказівки на те, що довідка про умови кредитування є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Крім того, з копії Анкети-заяви неможливо встановити тип банківської картки, яку отримала відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, суд позбавлений можливості достеменно встановити, що долучена до позовної заяви Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» укладена саме відповідачем, оскільки не зазначено прізвище, ім`я, по батькові особи, та відсутній підпис особи. Таким чином, суд не погоджується з доводами представника позивача та дійшов висновку, що надана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» не підтверджує факту узгодження між сторонами при укладенні договору всіх істотних умов, в тому числі розмір процентної ставки, розмір комісії, пені тощо. На підтвердження факту укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань, позивач також додав до Анкети-заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www/privatbank.ua; виписку по особовому рахунку [PERSON] ; наказ банку про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; довідку щодо виданих кредитних карток відповідачу, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором №б/н від 03.02.2011, заборгованість [PERSON] вказаним кредитним договором станом на 17.03.2021 року становить 24782,11 грн., з яких: 20357,37 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 15046,61 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 5310,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1024,20 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3400,54 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.1048,1050 ЦК України про сплату процентів, тому умова про розмір процентної ставки за кредитним договором є істотною для договорів даного виду, згода позичальника з цією умовою є обов`язковою. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У анкеті-заяві відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку процентна ставка не зазначена. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. Умови та Правила надання банківських послуг не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку. Копія наказу банку щодо затвердження Умов та правил надання банківських послуг, також не підтверджує, що відповідач ознайомилась саме з цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що додані до позовної заяви як і не підтверджує надання до позовної заяви саме тієї редакції, що була чинна на момент підписання заяви відповідачем. Згідно з вимогами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Велика Палата Верховного Суду вважає, що до правовідносин між Приватбанком та позичальником стосовно отримання споживчого кредиту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». За відсутності письмового підтвердження про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та інших істотних умов кредитного договору, Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, якщо вони не підписані і не визнаються позичальником. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У вищезазначеній Постанові Великої Палати Верховного Суду вказано на те, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Отже, суд приходить до висновку, що кредитним договором, укладеним між сторонами у письмовій формі шляхом підписання анкети-заяви, не визначено розмір процентів за користування кредитними коштами, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Що стосується посилань відповідача на здійснення невстановленою особою, шляхом вільного доступу, за допомогою додатку «Приват24», здійснила крадіжку коштів з кредитної картки заявниці в сумі 17587 гривень, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 01.07.2020 через Internet Banking «Приват 24» з картки [PERSON] № [NUMBER] на картку № [NUMBER] (Ukrgasbank) було здійснено фінансову операцію щодо переказу коштів у розмірі 17597 грн. 01.07.2020 року відповідачка звернулась до Покровського відділення поліції Криворізького ВП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою про крадіжку телефону та грошових коштів з карткового рахунку. 02.07.2020 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням № 12020045730000008. 09.02.2021 року старший дізнавач СД ВП №3 КРУП ГУНП, старший лейтенант поліції Дишлевий А.С. надіслав АТ КБ «Приватбанк» лист за №.45.3/4-475, в якому вказував на обставини кримінального провадження та просив Позивача надати заяву про вчинення кримінального правопорушення за вказаним фактом та документи, що підтверджують балансову приналежність грошових коштів. Листом від 03.03.2021 року № 20.1.0.0.0/7-210302/6011 АТ КБ «ПриватБанк» повідомив слідчого, що вони не є потерпілою стороною. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до ст.14 вказаного Закону користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу 6 Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. За пунктом 9 розділу 6 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно п.6.7, 6.8 Положення, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану у якому він був перед виконанням операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу розпочинати платіжні операції. За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові ( володільцеві рахунка ), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК України ). Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч.3 ст.1066 ЦК України). Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами ( ч.1 ст.1067 ЦК України ). Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. п. 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року № 223, банк, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Тобто, саме власник рахунка може ініціювати списання коштів та розпоряджатися ними. Якщо ж клієнт не вчиняв жодних дій стосовно переказування коштів, таке списання є незаконним. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 13.05.2015 року в справі № 6-71цс15. Також, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2018 року у справі № 754/15020/15-ц (провадження № 61-22283св18) зроблено висновок, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13.05.2015 року в справі № 6-71цс15. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг передбачено: Пунктом 2.1.19. Умов та правил надання банківських послуг передбачено вимоги безпеки. Згідно пункту 2.1.1.9.5. держатель карти зобов`язується не повідомляти ПІН, не передавати карту (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження карти, нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа. У разі втрати карти (ПІНу), або виникнення ризику несанкціонованого використання картки ( ПІНу ) держатель повинен негайно звернутися в банк за телефонами 3700 безкоштовно або 092 000 00 02 або звернутися в банк і заявити про втрату карти (п. 2.1.1.9.10). Згідно матеріалів справи, співробітниками національного Банку України було проведено перевірку та встановлено, що спірні операції за картрахунками клієнта були здійснені у системі Internet Banking «Приват24». При даній процедурі необхідно ввести ім`я користувача і пароль та ввійти у «Приват24», створити необхідний платіж, ввести відомий тільки клієнту ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону клієнта та іншої особистої інформації (реквізитів електронного платіжного пристрою; підтверджуючий код, який надійшов в смс-повідомлені на номер фінансового номеру телефону, персональні дані та ін..) Відповідач зазначає, що 28.06.2020 під час відвідування з дитиною Страусової ферми у селі Гуріївка Криворізького району, невідома особа викрала її мобільний телефон на якому було встановлено мобільний додаток «Приват24». У зв`язку із тим, що 28 та 29 червня 2020 року були вихідними, не робочими та святковими днями (день Конституції України) відповідач не мала змоги звернутись до відділення банку особисто. Відповідачка стверджує, що нею було вжито всіх необхідних дій для уникнення можливості заволодіння невстановленою особою коштами шляхом повідомлення працівника банку, який відмовився блокувати картку у зв`язку із тим, що дзвінок здійснювався не з фінансового номеру відповідача. [PERSON] 01.07.2020 звернулась до оператора «Київстар» та відновила свій мобільний фінансовий номер телефону, звернулась до відділення ПриватБанку та заблокувала картку, подала до Покровського відділення поліції заяву про крадіжку телефону та грошових коштів з карткового рахунку. Суд вказує, що суду не надані належні та допустимі докази з приводу викрадення коштів з карткового рахунку відповідача. У відповідності до вимог ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому, згідно із ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, не доведено будь-яку неправомірну дію чи бездіяльність з боку позивача, що сприяла перерахуванню коштів з рахунку відповідача, суд приходить до висновку про безпідставність вказаних заперечень відповідача та її представника адвоката Черненко Є.І. проти позову. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості тіла кредиту, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошті позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ КБ «Приватбанк» належним чином виконав всі покладені на нього обов`язки по наданню відповідачці кредитних коштів згідно умов Договору, що не спростовано відповідачем та доказів цьому не надано. [PERSON] в порушення умов укладеного Договору, свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.02.2011 року перед АТ КБ «ПриватБанк» не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст.ст.526,527,530 ЦК України. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, частково здійснювала погашення за кредитом. Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі, зазначеному в розрахунку банку, відповідач суду не надала. Банком наданий розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту становить 20357,37 грн., розрахунок судом перевірений, контрозрахунку не було надано суду. На підставі вищенаведеного і враховуючи, що наявність та розмір заборгованості відповідачем не спростована, вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України, а тому позов підлягає частковому задоволенню, з підстав вказаних вище. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial