Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Селидівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Служба у справах дітей Селидівської міської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачкою [PERSON] , перебував у фактичних сімейних відносинах без реєстрації шлюбу з 2013 року, та мешкали разом з його батьками, за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання, за вказаною адресою, відповідачка народила спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Під час реєстрації народження дитини, [PERSON] не бажала подавати спільну заяву відповідно до ст.125 СК України щодо походження від батька. Тому під час отримання свідоцтва про народження дитини відповідачка зазначила відомості по батька, відповідно до ст.135 СК України. Однак, вони продовжували мешкати разом, за вказаною адресою, виховували доньку [PERSON] , яка в певний період часу в 2017 році, у с. Сонцівка відвідувала дитячий садочок. В 2018 року він, [PERSON] та донька переїхали мешкати в квартиру його матері за адресою: [ADDRESS] , де за вказаною адресою відповідач взята на облік, як внутрішньо переміщена особа. Через деякий час відносини між ним та [PERSON] погіршилися, в результаті чого вони припинили спільне проживання. [PERSON] разом з донькою почали мешкати за іншою адресою в м.Селидове. Однак, він продовжував спілкуватися з донькою та піклуватися про неї, надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. З грудня 2020 року по теперішній час, відповідач [PERSON] перешкоджає йому та його батькам спілкуватися з дитиною. Він неодноразово звертався до [PERSON] з проханням зареєструвати дитину на його ім`я (зробивши зміни в актовому записі про народження дитини щодо батька), однак остання категорично відмовляється, посилаючись на те, що вона втратить соціальну допомогу, як одинока мати. Враховуючи те, що він бажає приймати участь у виховані дитини, просить суд визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] за № 240, складений 26.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецької області, де змінити прізвище дитини на « [PERSON] » та в графі «відомості про батька» зазначити « [PERSON] ». 16 серпня 2021 року ухвалою судді Селидівського міського суду Донецької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14 вересня 2021 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначена справа за вказаним позовом до судового засідання. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник позивача - адвокат Дальгіс Л.О. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, зазначила, що дійсно мешкала з позивачем однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Від спільно проживання народилась донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини. Мешкали з позивачем разом з 2011 року, дійсно з 2013 року мешкали в с. Сонцівка, Донецької області, з батьками позивача, за адресою: [ADDRESS] . Де проживали до 2018 року. В цей період дитина відвідувала дитячий садок в с. Сонцівка. Після чого, разом з позивачем переїхали мешкати у м. Селидове, де проживали в квартирі матері позивача, за адресою: [ADDRESS] . Через деякий час сімейні відносини припинили, вона покинула позивача, та разом з дитиною проживає окремо. Позивач продовжував спілкуватися з донькою, забирав до себе, дитина відвідувала батьків позивача, які матеріально допомагали. В грудні 2020 року вона посварилася з позивачем та його батьками, які її ображали та усунула останніх від спілкування з донькою [PERSON] . Вважає, що позивач негативно впливає на дитину. Дійсно позивач звертався до неї з проханням внести зміни до актового запису про народження доньки [PERSON] , щодо відомостей про батька, на що вона заперечує. Вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки вона втратить соціальну пільгу, як одинока мати та вказані зміни будуть перешкодою для неї щодо перетину кордону, разом з дитиною, без дозволу батька. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи - Селидівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився надав до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутністю представника відділу. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Селидівської міської ради в судове засідання не з`явився надав до суду заяву, в якій просила розглянути справу за їх відсутністю та винести рішення на розсуд суду. Заслухавши сторін, свідків, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила дитину, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 240 від 26.11.2014 року. Відповідно до витягу з актового запису про народження № 240 від 26 листопада 2014 року [PERSON] , який складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецької області батьком дитини записано [PERSON] на підставі заяви матері в порядку частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно акта про сумісне проживання, складеного 22.07.2021 року депутатом Курахівської міської ради Нікіфоровим О.І., в присутності двох свідків, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в період часу з грудня 2013 року по лютий 2018 рік мешкали за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. Під час спільного проживання в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . В 2017 року, [PERSON] [INFO] , відвідувала Сонцівський НВК (дошкільний підрозділ) Покровської районної ради Донецької області, що підтверджується довідкою Навчально-виховного комплексу «Сонцівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Дошкільний навчальний заклад» Курахівської міської ради №30 від 05.03.2021 року В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала те що дійсно в період з 2013 року по 2017 рік вона мешкала в с. Сонцівка, разом з позивачем та його батьками. Перебувала з позивачем в сімейних відносинах без реєстрації шлюбу, а також те, що позивач є біологічним батьком її дитини, [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала свідчення про те, що вона є хрещеною матір,ю [PERSON] та їй відомо, що позивач та відповідач з 2013 року перебувала в сімейних відносинах без реєстрації шлюбу, та мешкали в с.Сонцівка, разом з батьками позивача. Вона також проживає в селі Сонцівка, по сусідству, підтримувала дружні відносини з позивачем та його цивільною дружиною [PERSON] листопаді 2014 року відповідач, [PERSON] , народила доньку [PERSON] , батьком якої є позивач [PERSON] . Останній запропонував їй стати хрещеною матір,ю дівчини. До 2018 року [PERSON] та [PERSON] мешкали в с.Сонцівка, вона бачила, як позивач піклувався про дитину, займався її вихованням, Потім [PERSON] , з відповідачкою та донькою переїхали до м.Селидове, де прожили разом. Дівчина [PERSON] , знає, що її батьком є позивач, називає його татом та навіть після припинення сімейних відносин продовжувала спілкуватися з батько Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є троюрідною тіткою позивача, мешкає по сусідству з батьками останнього. В період з 2013 року по 2016 рік позивач та відповідачка мешкали в с. Сонцівка, разом з батьками позивача. В листопаді 2014 року у них народилась спільна донька [PERSON] . Позивач виховував та піклувався про доньку. За час проживання у батьків позивача, дитина відвідувала дитячий садочок. Потім [PERSON] та [PERSON] переїхали разом з донькою до м. Селидове, де мешкали в квартирі матері позивача. На разі їй відомо, що сторони разом не мешкають. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (ч. 1 ст. 128 СК України). Підставою державної реєстрації народження дитини є, зокрема, заява її матері, запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у зазначеній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved