Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Платинум Фінанс», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Корсунь-Шевченківський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивовано тим, що 11.03.2021 позивач дізналася про існування постанови державного виконавця Корсунь-Шевченківського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Лехини А.М. про відкриття виконавчого провадження № 63166808 на підставі виконавчого напису № 901 від 16.04.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим Михайлом Юрійовичем. За вказаним виконавчим написом з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» стягнуто заборгованість на загальну суму 64773,48 грн. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис № 901 від 16.04.2019 вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства. Ураховуючи викладене просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді відкрито провадження у цивільній справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. За клопотанням позивача витребувано докази від відповідача та третьої особи копії документів на підставі, яких було вчинено спірний виконавчий напис та на підставі яких здійснюється виконавче провадження. Витребувані від відповідача докази у встановлений строк до суду направлені не були. Від третьої особи надійшли копії наступних документів: заяви ТОВ «Платинум Фінанс» про примусове виконання рішення від 03.09.2020 № 2008901; кредитного договору № 400051489, укладеного 18.01.2006 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] ; оскаржуваного виконавчого напису; наказу ТОВ «Платинум Фінанс» від 20.09.2019 № 2019/09-К про призначення Донніка Р.О. на посаду директора. Ухвалою від 14.07.2021 (провадження 2-з/699/7/21) забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом. Про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про здійснення розгляду справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача та третьої особи до суду не з`явилися, заяв по суті справи не подавали, причини неявки не повідомляли. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд дійшов наступного. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим М.Ю. 16.04.2019 вчинено виконавчий напис № 901 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ «Платинум Фінанс» заборгованості за кредитним договором від 18.01.2006 № 40051489 (а.с. 20). Вказаний виконавчий напис ТОВ «Платинум Фінанс» було пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Пімаховій Д.В., яка 10.07.2019 відкрила виконавче провадження (а.с. 24). Однак вказану постанову про відкриття провадження скасовано рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 по справі № 580/3311/19, яке постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 30.04.2020 залишено без змін (а.с. 36-42). У подальшому державним виконавцем Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) 02.10.2020 відкрито виконавче провадження № 63166808 з виконання вищезазначеного виконавчого напису № 901 (а.с. 26). Приватний нотаріус Потапов М.Ю. витребуванні судом докази, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, до суду не надав. Відповідно до листа Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.04.2021 № П-3818, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Потапова М.Ю. припинена з 29.07.2019 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат». Відповідач так само не надав жодного доказу на підтвердження правомірності своїх дій щодо звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як передбачено в п. п. 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - постанова 1172), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2-2 постанови № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правлінням Національного банку України від 18.06.2003 № 254 (в редакції, чинній на дату вчинення виконавчого напису), особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюється відповідно до укладених між банком і клієнтом договорів. Такий документ має статус первинного. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Отже, вищевказана постанова КМУ № 662, якою було доповнено постанову КМУ від 29.06.1999 № 1172, визнано незаконною та нечинною ще з 01.11.2017. Таким чином, виконавчий напис може бути вчинено лише на підставі нотаріально посвідченого договору та з наданням документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Проте матеріали справи не містять доказів того, що виконавчий напис було вчинено на підставі наведених вище документів та у встановленому порядку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Натомість позивач стверджувала про відсутність підстав вважати, що вимоги відповідача є безспірними, а також наголошувала на тому, що виконавчий напис вчинено поза межами строку позовної давності. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15.01.2020, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. З матеріалів справи не вбачається, що кредитний договір нотаріально посвідчувався та що позивач мала заборгованість за таким договором, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.09.2021 (справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21). Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 16.04.2019 № 901, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим Михайлом Юрійовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платинум Фінанс» загальної суми заборгованості, у тому числі плати за вчинення виконавчого напису, у розмірі 64773,48 грн. Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання щодо судових витрат, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1362,00 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн., що складається із судового збору сплаченого за подачу даного позову у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved