Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 16 лютого 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин [PERSON] керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пассат», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Чкалова в м. Новоселиця Чернівецької області, під час здійснення маневру на рівносторонньому перехресті, створив аварійну обстановку не надавши перевагу в русі автомобілю марки «Міцубісі Лансер», державний номерний знак [NUMBER] під його керуванням, внаслідок чого він допустив наїзд на дерево, чим пошкодив власний транспортний засіб. 29 травня 2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.4 КУпАП. На час скоєння ДТП цивільна - правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував [PERSON] , була застрахована в страховій компанії ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Страхова сума за шкоду, заподіяну майну згідно полісу становить 130000 гривень. У липні 2020 року він звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. 08 вересня 2020 року страхова компанія виплатила відшкодування у розмірі 56772 гривні 33 копійки. Проте, вартість відновлювального ремонту відповідно до висновку експерта № 31-03-20 від 20 березня 2020 року становить 159114 гривень 47 копійок. Оскільки, сума страхового відшкодування є недостатньою для покриття вартості відновлювального ремонту, просив стягнути з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» невиплачену суму в межах ліміту страхової виплати, що становить 73227 гривень 67 копійок, а з [PERSON] - різницю між фактичним розміром шкоди у виді відновленого ремонту і лімітом страхової виплати, що становить 29114 гривень 47 копійок, а також солідарно стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в сумі 1023 гривень 42 копійок, витрат на правову допомогу в сумі 20000 гривень та витрат, пов`язаних із проведенням автотоварознавчої експертизи в сумі 3000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Представник відповідача [PERSON] адвокат Колесник В.О. подав до суду відзив в інтересах відповідача, в якому позов не визнав та зазначив, що експертом при визначенні вартості відновленого ремонту пошкодженого автомобіля позивача марки «Міцубісі Лансер», державний номерний знак [NUMBER] , було невірно застосовано положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, в силу чого даний висновок є необ`єктивним та не може бути прийнятий судом як належний доказ. За вказаних обставин вважає пред`явлений позов необґрунтованим, а тому просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідача ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвокат Боднарук І.Ю. подав до суду відзив, в якому позов не визнав та зазначив, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно висновку експерта № 31-03-20 від 20.03.20 року ФОН [PERSON] , наданого позивачем, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer д.н. [NUMBER] складає 65899 гривень 96 копійок, що становить вартість відновлювального ремонту даного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Таким чином, розмір страхового відшкодування позивачу згідно ст.ст. 12, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та поданих документів склав: 65899,96 гривень (матеріальний збиток згідно експертизи позивача) - ПДВ (20%) на запчастини - 2600 гривень франшизи згідно полісу страхування № ЕР-181545497 = 56772,73 гривень, що й було сплачено страховою компанією позивачу. Тим самим, ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було сплачено страхове відшкодування позивачу в повному обсязі згідно умов полісу страхування № ЕР-181545497 від 17.10.2019 року та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вимога позивача до страхової компанії про відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірною та суперечить вимогам ст. 29 вказаного Закону, а тому просив у позові відмовити за безпідставністю. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Додатково пояснила, що позивач вже провів ремонт пошкодженого власного автомобіля, однак отримані від страхової компанії кошти не вистачили йому для повної оплати проведеного ремонту. Представники відповідачів у своїх відзивах просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та розгляд справи проводити у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16 лютого 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пассат», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Чкалова в м. Новоселиця Чернівецької області, під час здійснення маневру на рівносторонньому перехресті, створив аварійну обстановку не надавши перевагу в русі автомобілю марки «Міцубісі Лансер», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого останній допустив наїзд на дерево та його транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 травня 2020 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу за створення аварійної обстановки [PERSON] .. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ним адміністративного правопорушення була застрахована у ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом страхування № ЕР-181545497 від 17.10.2019 року. Висновком експерта Павлишина Я.Д. № 31-03-20 від 20 березня 2020 року визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer д.н. [NUMBER] складає 65899 гривень 96 копійок, що становить вартість відновлювального ремонту даного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. В той же час, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Міцубісі Лансер», державний номерний знак [NUMBER] без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 159114 гривень 47 копійок. ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у своєму акті транспортного засобу (дефективна відомість) від 03 серпня 2020 року зазначив, що станом на дату огляду ТЗ, автомобіль було відремонтовано. З наявної в матеріалах справи банківської квитанції № 59BPQONMUVAPHHAU від 08 вересня 2020 року вбачається, що ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 56772 гривні 33 копійки. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Статті 979 ЦК України та 16 Закону України "Про страхування" визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з частиною другою статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або Моторно-транспортне страхову бюро України не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Положеннями статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість відновленого ремонту, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Тому, пред`явлення вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду по справах 686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року, № 910/5001/17 від 12 березня 2018 року. Згідно п. 32.7 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ. У даній справі позивач провів ремонт пошкодженого автомобіля та доказів про те, що виконавець робіт по ремонту автомобіля є платником ПДВ не надав. Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно полісу страхування № RP-181545497 від 17.10.2019 року передбачений розмір франшизи 2600 гривень. Отже, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, та з вирахуванням ПДВ та франшизи. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справах 924/675/17 від 06 липня 2018 року. Таким чином, розмір страхового відшкодування позивачу згідно ст.ст. 12, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та поданих ним документів страховій компанії склав: 65 899,96 гривень (вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей) - ПДВ (20%) на запчастини - 2600 гривень франшизи згідно полісу страхування № ЕР-181545497 = 56 772,73 гривень, що й було сплачено страховою компанією позивачу. Тим самим, ПАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було сплачено страхове відшкодування позивачу в повному обсязі згідно умов полісу страхування № ЕР-181545497 від 17.10.2019 року та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позовні вимоги до страхової компанії про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля без урахуванням коефіцієнта зносу деталей в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком, що склало 73227 гривень 67 копійок є безпідставними. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом із тим, порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків. Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика). Відповідно до п. 1.3 Методики її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ (п. 1.4 Методики). Пунктом 1.6 Методики визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) це втрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників); відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (пункт 2.4 Методики). Відповідно до п. 7.38. зазначеної Методики, значення Коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів. Згідно роз`яснень Державної фіскальної служби України на офіційному порталі щодо дати, з якої визначається термін використання легкового автомобіля з метою оподаткування транспортним податком, у разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах. За даними свідоцтва про реєстрацію застрахованого транспортного засобу марки «Міцубісі Лансер», державний номерний знак [NUMBER] , роком випуску вказаного транспортного засобу значиться 2008 рік. Датою першої реєстрації транспортного засобу в Україні є 29 березня 2013 року. Матеріали справи не містять реєстраційних документів першої реєстрації цього транспортного засобу за кордоном. Таким чином, датою виготовлення вказаного транспортного засобу слід вважати 01 січня 2008 року. За змістом п. п. 8.2, 8.3 розділу VIII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається на момент пошкодження транспортного засобу. В даному випадку ДТП сталася 16 лютого 2020 року. Отже, на момент ДТП строк експлуатації автомобіля позивача перевищував 7 років. Враховуючи викладене, виходячи з п. 7.38. вказаної Методики в даному випадку коефіцієнт фізичного зносу підлягав обов`язковому застосуванню при визначенні вартості відновлювального ремонту КТЗ. Як вбачається із висновку експерта № 31-03-20 від 20 березня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Міцубісі Лансер», державний номерний знак [NUMBER] без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 159114 гривень 47 копійок. В той же час, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 65899 гривень 96 копійок, що за мінусом ПДВ та франшизи було відшкодовано позивачу страховою компанією. За вказаних обставин, вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення різниці між страховим лімітом та вартості відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнта фізичного зносу, що склало 29114 гривень 47 копійок, суд вважає безпідставними, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду по справі № 922/1436/17 від 10 липня 2018 року. У зв`язку із відмовою у позові, судові витрати та витрати, пов`язані із проведенням автотоварознавчої експертизи, покладаються на позивача . На підставі ст.ст. 979, 999, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 14. 16, 25, 29, 32, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, суд

Outcome: dismissed