Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Представник позивача звернувшись до суду із цим позовом просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17 грудня 2019 року, яка станом на 30 вересня 2020 року складає 16 835 грн 31 коп. та судовий збір в розмірі 2 270 грн.. Також, представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач повідомлявся належним чином, але до суду не з`явився. За згодою позивача суд приймає рішення із винесенням заочного рішення., відповідно до положень ст.ст.280-282 ЦПК України. Судом встановлено наступне. 17 грудня 2019 р., [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети -заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Станом на 30 вересня 2020 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом складає 16 835 грн. 31 коп., у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положень п.п.5.16 п.5 Розділу ІІ умов, відбулося істотне порушення [PERSON] зобов`язань, таким чином вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Так у позовній заяві представник позивача зазначає про те, що банк 30 вересня 2020 року направив повідомлення «пуш» [PERSON] про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18,5.19 договору кредит став у формі на вимогу. Згідно умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом у розмірі, встановленому договором. Проте, відповідач не виконує прийняті на себе зобов`язання. Так, станом на 30 вересня 2020 р. за договором про надання банківських послуг «Monobank» виникла прострочена заборгованість на загальну суму 16 835 грн. 31 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 16 835 грн. 31 коп.; заборгованість за пенею та комісією 0 грн. Вивчивши матеріали справи, на підставі представлених сторонами доказах, суд дійшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як встановлено позивач, як позикодавець надав грошові кошти (кредит), а відповідач [PERSON] , як позичальник зобов`язаний повернути отримані кошти зі сплатою відсотків за користування кредитними грошима. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, суд вважає що відповідач своїм невиконанням умов кредитного договору порушив прийняті на себе зобов`язання, а згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання виникають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. З огляду на вищенаведене суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між сторонами. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved