Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить виселити [PERSON] з житлового будинку, належного [PERSON] на праві приватної власності, розташованого за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що вона є єдиним власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані донька позивача [PERSON] та онука [PERSON] . Відповідач у будинку позивача фактично проживає, однак не зареєстрований у ньому. [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивача [PERSON] . Шлюб між останніми розірвано, однак відповідач продовжує проживати у будинку позивача, маючи зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . В утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг відповідач жодної участі не приймає, будинком користується на рівні з членами родини позивача, чим завдає значних матеріальних збитків. Останнім часом проживання разом з відповідачем стало неможливим, оскільки [PERSON] веде аморальний спосіб життя, часто влаштовує сварки та бійки, чинить моральний тиск та погрожує фізичною розправою донці позивача. Свідком такої поведінки часто стає дитина (онука позивача). Неодноразово донька позивача викликала працівників правоохоронних органів, щоб захиститься від нападів відповідача. Позивач зазначає, що відповідач втратив статус члена сім`ї, у будинку проживає без законних підстав, порушує правила співжиття, звільнити житло добровільно відмовляється, а тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.11.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 14.12.2021. 14.12.2021 підготовче судове засідання відкладено до 17.01.2022 у зв`язку з задоволенням клопотання відповідача, строк підготовчого провадження продовжено до 02.02.2022. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 17.01.2022 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 31.01.2022. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, зазначив також, що згоден добровільно залишити адресу свого фактичного місця проживання по [ADDRESS] , однак на даний час зробити цього не має можливості, оскільки своє житло у нього відсутнє. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Ковальовим А.О. 17.07.2007, та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 279115347 від 11.10.2021. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 06.08.1983 Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Ворошиловградської області, [PERSON] , [INFO] , в графі мати зазначено [PERSON] , в графі батько зазначено [PERSON] . З рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.03.2018 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.01.2013 виконавчим комітетом Донцівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 03, розірвано. Після розірвання шлюбу залишено за [PERSON] прізвище отримане після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 12.04.2018. Згідно довідки № 463, виданої виконавчим органом № 12 Новопсковської селищної ради 10.08.2021, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно записів погосподарської книги має склад сім`ї: донька - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , не родич - [PERSON] , [INFO] проживає, але не зареєстрований. Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку № 1861 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію 23.06.2020 о 22 год. 31 хв. [PERSON] звернулася на службу 102 з повідомленням про сварку з колишнім чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 03.07.2020 за № 7660/111/40-2020, повідомлення [PERSON] внесено до журналу єдиного обліку за № 1861 від 23.06.2020, з гр. [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення антигромадської поведінки. Ознак кримінального правопорушення у вказаному факті не виявлено. Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку № 2170 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію 09.08.2021 о 01 год. 03 хв. [PERSON] звернулася на службу 102 з повідомленням про те, що її колишній чоловік [PERSON] здійснює на неї моральний тиск, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою. Згідно інформації відділу поліції № 1 Старобільського РУП Головного управління Національної поліції в Луганській області від 11.08.2021 за № 7580/111/40, повідомлення [PERSON] зареєстроване до ІТС ІПНП відділу поліції № 1 за № 1961 від 08.08.2021. Ознак кримінального правопорушення у вказаному факті не виявлено. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно із ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З довідки Новопсковської селищної ради № 463 від 10.08.2021 вбачається, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено відповідачем у заяві від 17.01.2022, та підтверджується довідкою Новопсковської селищної ради (а.с. 25), в якій зазначено, що останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що відповідач, який втратив статус члена сім`ї, проживає у належному їй житловому будинку без законних підстав, добровільно звільнити приміщення відмовляється. Отже [PERSON] фактично проживає в будинку позивача без її дозволу, не маючи на це законних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не довів законність права володіння та користування спірним майном, не довів підстави, за яких він проживає у належному позивачу будинку, не надав доказів щодо володіння спірним майном. Власник домоволодіння дозволу на проживання відповідача у належному їй домоволодінні не надавала. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що відповідач проживає в спірному житлі без законних підстав, згоден залишити своє фактичне місце проживання, що знаходиться за адресою позивача, суд вважає, що позовні вимоги про виселення [PERSON] з житлового будинку [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що йому потрібен час на виселення, оскільки це не передбачено Цивільним кодексом України та порушує права власника будинку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви, у розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved