Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якому просив визнати його усиновлювачем [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису № 59 від 17 листопада 2005 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, про народження дитини, в якому змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », змінити по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », батьком дитини вказати « [PERSON] », ім`я дитини, дату та місце народження залишити без змін. Свою заяву обґрунтовує тим, що 09 листопада 2008 року уклав шлюб з [PERSON] . З моменту укладення шлюбу проживають у квартирі матері дружини. Разом з ними проживає неповнолітній син дружини - [PERSON] , [INFO] , якому виповнилось повних 16 років. За час спільного проживання між заявником та неповнолітньою дитиною [PERSON] склались близькі та довірливі стосунки, дитина прив`язалась до нього. Останній називає заявника батьком. А сам заявник по- батьківському турбується про сина, займається його вихованням. Ухвалою суду від 18 січня 2022 року заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено закрите судове засідання на 07 лютого 2022 року. Враховуючи, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , досяг такого віку та рівня розвитку, що може висловити згоду на усиновлення, то згідно частини 1 статті 218 СК України відповідно до вказаної ухвали суду був викликаний у судове засідання для надання згоди на усиновлення заявником. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав. Просив суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Ковельської районної державної адміністрації Люклянчук Т.В. в судовому засіданні заяву підтримала та надала згоду на усиновлення заявником [PERSON] неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа - [PERSON] (рідна мати неповнолітнього [PERSON] ) в судовому засіданні підтвердила надану суду свою заяву про надання згоди на усиновлення її сина, [PERSON] , її чоловіком, заявником [PERSON] (а.с.14). Ствердила, що суть згоди на усиновлення та наслідки її надання, передбачені статтею 232 Сімейного кодексу України, були роз`яснені їй нотаріусом. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні заявив, що називає заявника батьком і хоче, щоб [PERSON] його усиновив. Останній ставиться до нього добре, турбується про нього як батько. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Частинами 1 - 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, статтею 81 ЦПК України встановлено правила обов`язку доказування і подання доказів в цивільній справі. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).Згідно ж з частиною 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень .Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Положеннями статті 207 СК України визначено, що усиновлення є прийняттям усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільності та гармонійних умов її життя. Відповідно до положень частини1 статті 208 СК України усиновленою може бути дитина. Згідно приписів статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Крім того, відповідно до вимог частин 1, 2 статті 211 СК України - усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. В судовому засіданні встановлено, що громадяни України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб за актовим записом № 46 серії [NUMBER] (а.с. 11). З моменту укладення шлюбу заявник з дружиною та її неповнолітнім сином [PERSON] мешкають у житловому будинку матері дружини [PERSON] - [PERSON] , яка ставиться позитивно до усиновлення її внука [PERSON] та не заперечує проти проживання у житловому будинку заявника та усиновленої дитини за адресою: [ADDRESS] . Будинок є комунальною ізольованою квартирою відповідно до ордеру № 23 від 24 липня 1987 року [PERSON] на житлове приміщення та типового договору найму житлового приміщення (а.с.16,29,30-32,35). В будинку умови проживання хороші, чисто, охайно, в кімнатах достатня кількість меблів для відпочину усіх членів родини та побутової техніки. Продуктами харчування та всім необхідним дитина забезпечена. У будинку створені належні умови для проживання усиновленої дитини, що підтверджується актом обстеження побутових умов від 02 грудня 2021 року (а.с.16). Заявник [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується довідкою Міністерства внутрішніх справ України серії ІІА №2337901 (а.с.18). Відповідно до висновку про стан здоров`я КНП "Старовижівська багатопрофільна лікарня" Старовижівської селищної ради від 01 грудня 2021 року, заявник здоровий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.с.17). Заявник [PERSON] офіційно не працевлаштований. Однак має постійний дохід, працює на тимчасових та сезонних роботах, де отримує кошти та забезпечує свою сім`ю доходами. Неодноразово виїжджав на роботи за кордон що підтвердив копією закордонного паспорта (а.с.20-28). Згідно висновку про доцільність усиновлення та його відповідність інтересам дитини Ковельської районної державної адміністрації від 02 грудня 2021 року №281/01-21 про доцільність усиновлення [PERSON] , [INFO] , та його відповідність інтересам вбачається, що громадянин України [PERSON] бажає усиновити неповнолітнього [PERSON] , вважає його своїм сином, піклується про нього та займається його утриманням та вихованням, усиновлення неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с.34-35). Вікова різниця між заявником та дитиною відповідає вимогам статті 211 СК України, перешкод для усиновлення дитини, передбачених у статтею 212 СК України, судом не встановлено. Окрім того, відповідно до статті 218 Сімейного кодексу України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом у сім"ї усиновлювача. Разом з тим судовому засіданні останній надав згоду на усиновлення його заявником та підтвердив надану ним письмову згоду (а.с.15). Таким чином, підстав, які перешкоджали б усиновленню немає, усиновлення заявником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , буде проведено в інтересах дитини, заявник здатен забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини. Так, відповідно до частини 1 статті 208 СК України усиновленою може бути дитина (правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття). Відповідно до статті 20 Конвенції про права дитини, та дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних найкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надається державою, статті 21 Конвенції про права дитини, при усиновленні мають враховуватися найкращі інтереси дитини. Згідно частин 1, 3 статті 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Відповідно до статті 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Згідно із статтею 223 СК України, особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Відповідно до статті 224 СК України, суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення;4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України ,передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Заявником надано докази, якими підтверджується, що ним дотримані всі умови, передбачені Сімейним кодексом України. Так, [PERSON] бажає усиновити неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , може та бажає виховувати дитину, піклуватися про неї, здатен забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя дитини, по стану здоров`я заявник може бути усиновлювачем, до кримінальної відповідальності не притягувалися, відповідає всім вимогам діючого законодавства України щодо усиновлення та з правовими наслідками усиновлення обізнаний, тому його заява про усиновлення є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, аналізуючи зібрані у справі докази, вислухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи інтереси усиновлюваної дитини, суд вважає, підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено, а отже усиновлення буде відповідати інтересам дитини. Суд, також вважає за можливе, у відповідності до статті 229 СК України, задовольнити вимоги заявника та внести зміни до актового запису № 59 від 17 листопада 2005 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області, про народження дитини, в якому змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », змінити по батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », батьком дитини вказати « [PERSON] », ім`я дитини, дату та місце народження залишити без змін. Крім цього, для забезпечення таємниці усиновлення суд відповідно до вимог частини 1 статті228 СК України роз`яснює, що особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. В силу частини 4 статті 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved