Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований у реєстрі № 5845 про стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» (далі - ТОВ «ФК «Управління активами») заборгованості у розмірі - 30 425 грн. 09 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Управління активами» заборгованості у розмірі - 30 425 грн. 09 коп. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. 21 травня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису № 63744500 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 003-29559-280214 від 28 лютого 2014 року та договорами про відступлення права вимоги № 194/К від 09 лютого 2018 року та № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року. Оспорюваний виконавчий напис є неправомірним і таким, що не підлягає виконанню з огляду на ті обставини, що позивач не укладала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір № 003-29559-280214 від 28 лютого 2014 року, а підписувала 28 лютого 2014 року заяву № 003-29559-280214 про відкриття ліміту кредитної лінії на 20 000 грн на строк 364 календарні дні. Умови договору, строк повернення коштів, нарахування відсотків у вищезазначеній заяві відсутні. Відповідачем пропущений строк позовної давності та у виконавчому написі неправильно зазначено період стягнення заборгованості та процентів. Даний виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства та він не підлягає виконанню, оскільки відсутній нотаріально посвідчений договір кредиту та 28 лютого 2017 року, закінчився строк позовної давності та заборгованість не є безспірною. З підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач звернулася до суду, а також подала 24 вересня 2021 року заяву про забезпечення позову. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року вжито заходи забезпечення позову [PERSON] шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 5845, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., до вирішення справи по суті на набрання рішенням законної сили. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. матеріали виконавчого провадження № 63744500. 23 листопада 2021 року на виконання вимог ухвали суду від 11 жовтня 2021 року до суду надійшло виконавче провадження № 63744500. 02 грудня 2021 року відповідач направив до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, заяву про визнання позовних вимог та клопотання про врегулювання спору за участю судді. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала, в частині стягнення орієнтовних судових витрат в розмірі - 8 000 грн. просила не задовольняти через помилковість таких вимог, а також заперечувала у задоволенні клопотання ТОВ «ФК «Управління активами» про врегулювання спору за участю судді. Відповідач ТОВ «ФК «Управління активами» у судове засідання представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. 02 грудня 2021 року до суду надійшла заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису № 5845 від 27 січня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. таким що не підлягає виконанню, та не визнання інших вимог позивача про стягнення орієнтовних судових витрат в розмірі - 8 000 грн. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О.у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомлені. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи 27 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 5845, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Управління активами» заборгованості за період з 08 лютого 2018 року по 24 лютого 2020 року у розмірі, що складається із заборгованості за кредитом 19 999 грн. 48 коп., суми заборгованості за відсотками 10 275 грн. 61 коп., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 150 грн. 00 коп., загальна сума заборгованості становить 30 425 грн. 09 коп. за кредитним договором № 003-29559-280214 від 28 лютого 2014 року та договорами про відступлення права вимоги № 194/К від 09 лютого 2018 року та № 20/01/20-1/1 від 20 січня 2020 року, право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Управління активами». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Оніщенком Д.С. від 26 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження № 63744500 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Постановою від 15 квітня 2021 року виконавче провадження передано приватному виконавцю Чучкову М.О. Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України№ 296/5від 22лютого 2012року . Зокрема, згідно із Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999року . При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (№К/800/7651/17), визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Отже, вказаний пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, на підставі якого вчинявся виконавчий напис за № 2693 від 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус», визнано незаконним та нечинним. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року в справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічні позиції викладені також в постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року в справі № 204/4071/14-ц, від 23 січня 2018 року в справі № 310/9293/15-ц та постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суд, перевіривши доводи позивача в повному обсязі, зазначає, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису № 5845, виданого 27 січня 2021 року, боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі, оскільки стягнення відбулося поза межами строку позовної давності. При вчиненні виконавчого напису, нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, не перевірив чи не пройшло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, не витребував іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, які він вправі витребувати у стягувача. З матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір на строк 364 календарні дні. За таких обставин право вимоги у кредитора виникло з 28 лютого 2015 року, відповідно виконавчий напис про стягнення заборгованості за цією вимогою міг бути вчинений не пізніше 28 лютого 2018 року. Разом з тим, оспорюваний виконавчий напис вчинено 27 січня 2020 року, тобто з пропуском строку, в межах якого він міг бути вчинений. У даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений у порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. При зверненні до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у розмірі - 908 грн. 00 коп. та подачу заяви про забезпечення позову у розмірі - 454 грн. 00 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 454 грн. 00 коп. за подачу позовної заяви та 454 грн. 00 коп. за подачу заяви про забезпечення позову. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Поверненню позивачу із державного бюджету підлягає судовий збір у розмірі - 454 грн. 00 коп., так як відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав.

Outcome: approved