Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.01.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Корабельного\~районного суду\~м.\~Миколаєва із\~позовною заявою\~до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якому просив зменшити розмір аліментів, які були стягнуті з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.05.2018 року, справа № 488/1038/18, з 1/4 частини на місяць до 1/6 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімум, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із відповідачем. За рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.05.2018 року справа № 488/1038/18, з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, щомісячно. Також, у позивач є неповнолітній син від відповідача [PERSON] . Судовим наказом Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.11.2020 по справі № 481/1619/20 стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2020 року та до досягнення ним повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що потрібно стягувати з нього на утримання неповнолітніх дітей аліменти в 1/6 частині на кожного окремо, бо наявні частки перевищують законодавчо передбачені та значно погіршують його матеріальний стан. \~ \~ \~ \~В судове засідання сторони не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] надала до суду заяву із запереченнями щодо задоволення позовних вимог, позов не визнала в повному обсязі, заперечення виклала у відзиві на позов, вважає вимоги такими, що суперечать правам дитини. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~ \~ \~ \~Разом із тим, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини на 1/6 частину, оскільки це суперечить закону, а саме нормам Сімейного Кодексу України та найвищим інтесам дитини для його повного та всебічного розвитку. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, вважає , що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. \~ \~ \~ \~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.12.2005 року по справі № 2-2538/2007 з [PERSON] стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 300, 00 грн., щомісячно, починаючи з 21.11.2007 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . \~ \~ \~ \~У березні 2018 року [PERSON] звернулась до Корабельного районного суду м.Миколаєва із позовною заявою, в якій просила збільшити розмір аліментів, які стягувались із [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] . \~ \~ \~ \~Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.05.2018 року по справі № 488/1038/18 провадження № 2/488/1174/18, змінено спосіб та розмір аліментів, які стягувались із [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн., щомісячно, до повноліття дитини, згідно рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 25.12.2007 року, та визначено аліменти у розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання законної сили рішенням суду. \~ \~ \~ \~На момент звернення до суду із вказаним позовом, у [PERSON] вже народилася друга дитина, а саме син - [PERSON] , [INFO] , проте [PERSON] усвідомлюючи даний факт, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Судовим наказом Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.11.2020 по справі № 481/1619/20 стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2020 року та до досягнення ним повноліття. \~ \~ \~ \~Позивач звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів, посилається на ту обставину, що в нього на утриманні є ще одна дитина, але на момент винесення рішення суду від 22.05.2018 року [PERSON] вже мав на утриманні дитину від іншого шлюбу , але позовні вимоги визнав. \~ \~ \~ \~Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх синів в розмірі 1/6 частки на кожну дитину окремо, від всіх видів його доходу буде доцільним та не буде суперечитиме чинному законодавству. \~ \~ \~ \~Проте, суд не може погодитися з даним твердженням позивача з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Виходячи з правового аналізу ст. ст. 181,192 СК України можна стверджувати, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та може бути зменшений за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~При цьому, зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~ Так, судом встановлено, що з моменту винесення рішення суду від 22.05.2018 року та по сьогоднішній день сімейний стан [PERSON] не змінився. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. \~ \~ \~ \~Проте, позивачем не доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів змінився настільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази повинні бути належні, допустимі та достовірні. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1 статті 77 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. \~ \~ \~ \~В якості правових підстав для зменшення розміру аліментів позивач зазначив про наявність на його утриманні ще однієї дитини. \~ \~ \~ \~Проте, сплата аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розумінні ст.192 СК України, оскільки, така сплата не свідчить про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному судовими рішеннями. \~ \~ \~ \~Крім того, визначаючись з наявністю підстав для зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів, що стягуються з позивача, враховується той факт, що позивач є працездатною особою, ним не надано доказів щодо погіршення стану його здоров`я, інших істотних обставин, достатніх та переконливих доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів, а наведені останнім факти не є передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів. Посилання позивача на те, що з нього утримуються аліменти за двома виконавчими документами на двох неповнолітніх дітей сукупно 50 % всіх видів доходу щомісячно, що суперечить приписам ст. 183 СК України, не дають підстави для зміни розміру аліментів, оскільки доказів того, що позивач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі не надано та не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь його власної дитини в розмірі, який би забезпечував найкращі інтереси дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. З ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. \~ \~ \~ \~Згідно матеріалів справи, розмір аліментів, які позивач сплачує за виконавчими документами на утримання своїх дітей становить 50 відсотків, тому визначений розмір аліментів відповідає як нормам чинного законодавства, так і встановленим обставинам справи. \~ \~ \~ \~Тож, існуючий розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання неповнолітніх синів у розмірі 1/4 частини на кожну дитину окремо, не є завищеним, є обґрунтованим та таким, що відповідає ст.182 сімейного кодексу України, а зміна розміру аліментів на утримання дітей в сторону зменшення, необгрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище неповнолітніх дітей та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для їх розвитку. \~ \~ \~ \~ Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Враховуючи викладене та перш за все найвищі інтереси дітей, їх право на належний рівень життя, а також враховуючи те, що позивач не довів належними й допустимими доказами погіршення майнового стану чи зміну сімейного стану, що унеможливлює з об`єктивних причин сплату ним аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання кожної окремо дитини, що не є достатніми підставами для зменшення встановленого рішенням суду розміру аліментів, суд вважає за доцільне відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed