Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову зазначило, що 18 червня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z62.21637.004032222, за умовами якого відповідачу було надано кредит, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 02.12.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» було укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» набуло право вимоги до відповідача на вказаним кредитним договором в сумі 168495,36 грн., з яких заборгованість за основним договором становить 91294,26 грн., за відсотками - 28968,77 грн., за комісіями - 48232,33 грн. Позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних. Однак, відповідач будь-яких дій позивач по виконанню взятих на себе зобов`язань не виконує, що стало підставою для звернення до суду з наведеним позовом. У судове засідання сторони не з`явились. У поданій до суду заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності у судовому засіданні та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подала. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання представника відповідача, за наявності згоди позивача, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 червня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z62.21637.004032222, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 99633 грн. 00 коп. зі сплатою 15% річних на строк - 24 місяці. Згідно п.2.1 кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 24 щомісячних внесках включно до 18 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № [NUMBER] в банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п.3.3.1 цього договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). Відповідно до п.1.10 договору за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адрес електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Вказані обставини підтверджуються, також, паспортом споживчого кредиту від 18.06.2018 року; додатком до паспорту споживчого кредиту; заявою про акцепт на укладення договору про використання аналога власноручного підпису уповноваженої особи страховика та відтиску печатки страховика від 18.06.2018 року; заявою-анкетою від 18.06.2018 року; ордером-розпорядження № 1 та № 3 про видачу кредиту від 18 червня 2018 року; довідкою розрахунком заборгованості за кредитним договором; випискою по рахунку; заявою про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку ПАТ «Ідея Банк» від 18.06.2018 року. 02.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів», укладено договір факторингу №12/89, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» прийняло права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.п.2.1, 2.2. договору факторингу за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розірі заборгованості боржників перед клієнтом та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору та передається, в день укладання цього договору, клієнтом фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №№ Z62.21637.004032222 від 18.06.2018 року в загальній сумі 168495 грн. 36 коп., яка складається із суми за основним боргом у розмірі 91294,26 грн., за відсотками у сумі 28968,77 грн., за комісіями у сумі 48232,33 грн. Повідомлення від 24 грудня 2020 року позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Тобто, пунктом 1.10 кредитного договору фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведене, оскільки позичальнику було встановлено щомісячну плату за послуги фінансової компанії, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд констатує, що положення наведених вище пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Згідно розрахунку позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №Z62.21637.004032222 від 18.06.2018 року становить в загальному розмірі 168495 грн. 36 коп., та складається із суми за основним боргом у розмірі 91294,26 грн., за відсотками у сумі 28968,77 грн., за комісіями у сумі 48232,33 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z62.21637.004032222 від 18.06.2018 року в сумі 120263 грн. 03 коп. з яких: 91294 грн. 26 коп. заборгованість за основним боргом; 28968 грн. 77 коп. - заборгованість за відсотками. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в сумі 48232 грн. 33 коп. слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial