Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач 17 серпня 2021 року звернувся до суду з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про звільнення майна з-під арешту. Ухвалою суду від 20.10.2021 до участі у справі залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ПАТ КБ «ПриватБанк». Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Від відповідача Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшов відзив, проти задоволення позову заперечують, просять відмовити. Від третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, покладаються на розсуд суду, також вказують, що у [PERSON] відсутня заборгованість. Судом встановлено, що на початку травня 2021 року під час спілкування з нотаріусом позивачу стало відомо, що на все його нерухоме майно було накладено арешт. Арешт на належне [PERSON] нерухоме майно було накладено Державним виконавцем Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ який виніс постанову № 44129298 від 22.07.2014 „Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження". На підставі цієї постанови державним реєстратором реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області було накладено на позивача обтяження у виді накладення арешту на його нерухоме майно та внесено запис до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 6456552 від 25.07.2014. Аналогічно Державним виконавцем Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ, було накладено арешт на моє нерухоме майно та який виніс постанову № 46097786 від 20.01.2015 „Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження". На підставі цієї постанови державним реєстратором реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області було накладено на [PERSON] обтяження у виді накладення арешту на його нерухоме майно та внесено запис до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 8477702 від 23.01.2015 року. На звернення позивача до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (колишня назва Ленінський ВДВС Полтавського МУЮ) було отримано відповідь від 08.07.2021 за № 25295 та від 29.07.2021 за № 27905 про те що виконавче провадження № 44129298 за даними АСВП було завершено 22.04.2016, а виконавче провадження № 46097786 було завершено 28.04.2015 року. Надати більш детальну інформацію Подільський ВДВС не може, у зв`язку з тим що згідно вимог п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України в редакції від 20.07.2010, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки та згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення дані виконавчі провадження знищено. У зв`язку з чим вони не можуть зняти арешт з його майна. Також, цими листами задля зняття арешту з усього майна мені рекомендовано звернутися до суду. З листів Подільського ВДВС позивач дізнався що всі ці провадження були відкриті відносно стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості. Однак всю заборгованість по даних виконавчих провадженнях ним було погашено в 2016 році, та на даний момент у нього не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується довідкою № РА6HDT7VANLCDP2G від 02.08.2021. Відповідно положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно положень ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує законні права [PERSON] як власника майна, щодо вільного розпорядження майном. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища яке існувало до порушення. За частиною 2 статті 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. У зв`язку з тим, що виконавчі провадження щодо [PERSON] закінченні відповідними постановами, а арешт на все його майно, не знятий, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved