Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.09.2007 відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 27933,20 доларів США у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 18344,00 доларів США для купівлі автомобіля; 6,79 доларів США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 9398,77 доларів США на сплату страхових платежів; 183,64 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту. За користування кредитними коштами відповідач щомісяця повинен був надати банку кошти у сумі 346,60 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до договору поруки № K2HCAW00630345/1 від 25.09.2007 та договору поруки від 03.09.2013 [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що й боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредиту, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У зв`язку з неналежним виконання своїх зобов`язань відповідачем за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 28.11.2019 року становить 44023,97 доларів США. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак однією з позовних вимог є розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 25.09.2007 року відповідач отримала у позивача кредит у розмірі 27933,20 доларів США у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 18344,00 доларів США для купівлі автомобіля; 6,79 доларів США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 9398,77 доларів США на сплату страхових платежів; 183,64 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту. За користування кредитними коштами відповідач щомісяця повинен був надати банку кошти у сумі 346,60 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до договору поруки № K2HCAW00630345/1 від 25.09.2007 та договору поруки від 03.09.2013 [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що й боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредиту, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків . Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином. Однак, відповідач скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов`язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту. Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.09.2007 року на ім`я відповідача станом на 28.11.2019 року становить 44023,97 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 5498,56 доларів США, за відсотками - 6716,89 доларів США, 1076,25 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28625,96 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 10,43 доларів США - штраф (фіксована частина); 2095,88 доларів США - штраф (процентна ставка). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому, відповідач [PERSON] , вказує що договів поруки № K2HCAW00630345/1 від 25.09.2007 року припинений відповідно до п. 12 Договору. Так, п. 12 Договру поруки визначено, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Враховуючи, що термін повернення кредиту відповідно до кредитного договору та договору поруки є 24 вересня 2014 року, [PERSON] вказує, що поруки припинила свою дію 24 вересня 2019 року, а відтак в задоволенні позову в частині солідарного стягнення необхідно відмовити. Однак, суд не погодитись з даним твердженням виходячи з наступного. Порука віднесена до зобов`язально-правових засобів забезпечення виконання зобов`язань, що спонукають боржника до належного виконання зобов`язань до нього чи третіх осіб, що вступили заздалегіть у договір зобов`язальної вимоги. Порука є додатковим зобов`язанням, що виникає на підставі договору, за яким до зобов`язання основного боржника приєднуються зобов`язання іншої особи, що за нього ручається.Вона покликана забезпечити належне виконання боржником основного зобов`язання. Договір поруки не передбачає виникнення або навпаки припинення будь-яких прав та обов`язків боржника.Договір поруки вдночас є одностороннім договором, оскільки встановлює одностороннє зобов`язання, відповідно до якого кредитор має право вимагати від поручителя щоб той виконав свій основний договірний обов`язок у відповідності до умов договору поруки, а поручитель зобов`язаний провести таке виконання.Із законодавчого положення «поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.», випливає обов`язок поручителя надати таке ж виконання, до якого зобов`язаний основний боржник. Таким чином, законодавець фактично поставив знак рівності між зобов`язанням боржника за основним договором та зобов`язанням поручителя за договором поруки. Враховуючи вищевикладе порука є правочином за якою третя особа, яка не є стороною основного договору, бере на себе обов`язок поручителя перед кредитором за виконання боржником свого зобов`язання та нести відповідальсть за невиконання або неналежне виконання зобов`язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі, що не було виконане останнім. Таким чином, поручитель відповдає перед кредитором в тому ж обсязі, що й позичальник. Так, при укладанні як кредитного договору так і договору поруки було дотримано всі передбачені законном істотні умови договору, які були обумовлені згодою сторін і прийняти ними. Згідно п. 11 Договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонми та діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення кредитної заборгованості, факту припинення договору поруки не встановлено, а відтак суд дійшов висновку, що правовідносини між сторонами тривають, а порука не припинена. У зв`язку з тим, що позивач належним чином умови кредитного договору не виконав та не сплатив суму заборгованості у розмірі 44023,97 доларів США, а поручителі зобов`язались нести солідарну відповідальність з останнім, тому позовні вимоги щодо стягнення даної суми заборгованості солідарно з поручителів на користь позивача, підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачів солідарно на користь позивача необхідно стягнути 15835,42 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved