Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У грудні 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивачка перебувала у шлюбі із [PERSON] з 22.11.2013, під час якого у сторін народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2015 шлюб між сторонами було розірвано. Шлюбні відносини між ними припинено з квітня 2014 року. Після розірвання стосунків із відповідачем спільна донька проживає разом із позивачкою. З липня 2014 відповідач з донькою не спілкується, вихованням та утриманням доньки займається тільки позивачка, відповідач не турбується станом здоров`я дитини, не підтримує з донькою ніяких родинних відносин, не приділяє дитині ніякої уваги, не цікавиться вихованням та життям дитини. Батько ніколи не забирав дитину з дитсадочка, не спілкувався із вихователями та вчителями дитини, не відвідував батьківські збори, взагалі не знає де навчається його дитина. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2014 у справі №334/6646/14ц з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходу на утримання доньки [PERSON] , [INFO] .. Заборгованість по аліментам станом на 03.09.2020 складає 62 878,61 грн. Відповідач тривалий час не надавав матеріальної допомоги на утримання дитини, ухилявся від сплати аліментів, оскільки на теперішній час офіційно працює підсобним робітником у ПП «ЕЛТІЗ» заборгованість по аліментам сплачує. В 2020 році, коли спільна дитина сторін пішла до школи, їй необхідно було пройти огляд психіатра, оскільки відповідач не спілкується із позивачкою та дитиною, позивачка була вимушена отримувати згоду на проходження психіатричного огляду через розпорядження міської ради. 24.11.2015 відповідач надавав згоду на усиновлення спільної дитини теперішнім чоловіком позивачки [PERSON] . Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою суду від 15.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 09.02.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] в особі адвоката Наливайка В.Є. до [PERSON] , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від дитини. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 22.11.2013 [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , під час якого у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2015 шлюб між сторонами було розірвано. Проте у вказаному рішенні суду не вказано з ким із батьків повинна проживати малолітня дитина. Зазначає, що фактично з самого моменту розлучення із [PERSON] між сторонами почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідування, почалися створюватися штучні перешкоди у спілкуванні з донькою. Усі намагання позивача за зустрічним позовом нормальним та мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні та участі у вихованні доньки, не бажає його присутності та штучно створює обставини через які останній не може зустрічатись із донькою. Вказує, що тривалий час намагається налагодити нормальний зв`язок з донькою, щоб приймати участь у вихованні, спілкуванні, розвитку її здібностей та становлення її як особистості. Після численних та марних спроб вирішити це питання мирним шляхом та шляхом переговорів, відповідачка за зустрічним позовом заблокувала телефон позивача за зустрічним позовом, змінювала свій особистий номер зв`язку. Тобто зробила все, щоб він не мав можливості навіть дізнатися про доньку, поспілкуватися із нею. Усі спроби на спілкування та участь у вихованні дитини нічого не дали. А про можливість особистого спілкування з донькою без присутності матері не може бути і речі, так як вона в останній телефонній розмові відповіла позивачеві, що це неможливо і вона заперечує проти цього та почала йому погрожувати позбавленням батьківських прав та чинити на нього психологічний тиск. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] в особі адвоката Наливайка В.Є. також зазначає, що є нормальною людиною, має свою сім`ю, добре характеризується за місцем свого мешкання. Зазначає, що любить свою доньку [PERSON] , а тому бажає особисто спілкуватися з нею і, як батько, має на це право. [PERSON] перешкоджає не тільки йому в спілкуванні із донькою, а і доньці у спілкуванні із ним, при цьому відповідачка не реагує на його прохання вирішити спір мирним шляхом. За захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування не звертався, так як це є його правом, а не обов`язком. Посилаючись на вказані обставини просить суд: зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] ; визначити йому наступні способи участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , а саме: особисте побачення два рази на місяць з понеділка по п`ятницю з 15:00 год. до 18:00 год. за місцем навчання доньки або місцем її проживання та перебування; спільний відпочинок - два тижня літніх канікул донька проводить з батьком; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; в день побачення із донькою право позивача забирати доньку з дому або з закладу навчання особисто; зобов`язати [PERSON] за два дні до зустрічі батька із донькою надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин; стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Ухвалою суду від 10.02.2021 замінено неналежну третю особу - Запорізьку районну державну адміністрацію Запорізької області як орган опіки та піклування на належну третю особу - Широківську сільську раду Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування. Ухвалою суду від 10.02.2021 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження вимоги за первісними та зустрічним позовами. У березні 2021 від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій вона зазначає, що відповідач після народження дитини не забрав її з пологового будинку. 03.06.2014 сторони у справі разом зареєстрували дитину у органах РАЦС і після цього відповідач із донькою більше не спілкувався, його ніколи не цікавило місце проживання дитини, єдине, що його цікавить - це відмова від сплати аліментів. 09.03.2021 від представника [PERSON] адвоката Наливайка В.Є. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи [PERSON] про те, що відповідач не забирав дитину з пологового будинку нічим не обґрунтовані, до часу розірвання шлюбу сторони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, згоду на усиновлення [PERSON] надавав, оскільки був у пригніченому стані через те, що [PERSON] повідомила, що дитина не є його рідною донькою. Ухвалою суду від 01.04.2021 зобов`язано Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування та Широківську сільську раду Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування надати висновок щодо розв`язання спору. 06.05.2021 від Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування надійшла заява про те, що надати висновок про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком не виявилося можливим, оскільки [PERSON] на комісію не з`явився, повідомлено, що [PERSON] не співпрацює із районною адміністрацією, на телефонні дзвінки не відповідає, спеціалісти намагалися зв`язатися із відповідачем по справі через його адвоката Наливайка В.Є., який в категоричній формі відмовився взяти участь разом з [PERSON] у засіданні комісії для вирішення справи по суті та надання обґрунтованого висновку до суду (а.с.112). 07.05.2021 на адресу суду від третьої особи Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області як органу опіки та піклування надійшов висновок про розв`язання спору, затверджений рішенням №181 від 06.05.2021, за яким у зв`язку із тим, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , не мешкає на території Широківської громади, орган опіки та піклування може тільки засвідчити задовільні умови проживання батька [PERSON] та те, що за місцем проживання він характеризується позитивно, як спокійна, тиха та врівноважена людина. Повідомлено, що для об`єктивного та виваженого рішення по даній справі необхідно враховувати висновок щодо розв`язання спору Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування до повноважень якої відноситься здійснення контролю за додержанням законодавства щодо соціального захисту дітей, які проживають на території Дніпровського району м. Запоріжжя. 27.05.2021 до суду надійшов висновок Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою суду від 08.06.2021 визнано явку представника третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування обов`язковою. Ухвалою суду від 23.07.2021 зобов`язано Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування надати висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав. 17.08.2021 до суду надійшов висновок Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав [PERSON] .. Ухвалою суду від 17.08.2021 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 18.11.2021 визнано явку відповідача [PERSON] обов`язковою, зобов`язано відповідача бути присутнім у судових засіданнях під час розгляду цивільної справи. У судовому засіданні позивачка та її представник надали пояснення, аналогічні письмовим заявам у справі, просили суд задовольнити первісні позовні вимоги, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач та його представник у судовому засіданні надали пояснення, які за змістом відповідають письмовим заявам, які містяться у матеріалах справи, просили суд у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі в період з 22.11.2013 по 17.03.2015 (а.с.5, 7-8). Встановлено та визнається учасниками справи, що з народження [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з матір`ю [PERSON] .. Згідно із довідками виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №738 та №739 від 08.02.2021 [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , має склад сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] .. Спокійний, врівноважений. Скарги та компрометуючі матеріали стосовно [PERSON] до сільської ради не надходили (а.с.45-46). Згідно із нотаріально засвідченою заявою від 24.11.2015 [PERSON] надав згоду на усиновлення своєї малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , з присвоєнням прізвища та ім`я по батькові (а.с.10). Відповідно до заяви 516 4/04-18 від 10.05.2018 відмовлено у реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , через не надання згоду на реєстрацію батьком дитини [PERSON] (а.с.72). 30.07.2020 розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №266р надано згоду на психіатричний огляд та амбулаторну психіатричну допомогу малолітній [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості №21260/6 від 03.09.2020, складений старшим державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Шваковою А.А. станом на 31.08.2020 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] у розмірі 93 280,06 грн (а.с.183-184). Відповідно до розрахунку заборгованості №27332/6 від 28.09.2021, складеного старшим державним виконавцем Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Шваковою А.А. станом на 28.09.2021 [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] у розмірі 62 878,61 грн (а.с.9). Згідно із довідкою класного керівника [PERSON] з 01.09.2020 навчається в 1-В класі ЗОШ №87. За час навчання батько дитини з учителями не спілкувався, дитину додому не забирав, участь у батьківських зборах не брав (а.с.73). Відповідно до довідки КНП «ЦПМСД №9» №448/01-06 від 11.02.2021 в педіатричній амбулаторії №8 спостерігається [PERSON] , [INFO] .. Дівчинка знаходиться на обліку у лікаря психіатра. Щеплена за віком. До центру на прийом до лікаря-педіатра дільничного для проведення щеплень, здачі лабораторних аналізів та в разі хвороби з дитиною звертається мати [PERSON] (а.с.74). Відповідно до інформації директора ДНЗ №297 про участь батьків у навчанні та вихованні [PERSON] , свої обов`язки виконувала мати дитини [PERSON] .. [PERSON] поступила до ДНЗ №297 у вересні 2017 року. З вересня 2017 року та до кінця перебування дитини в дошкільному закладі (серпень 2020 року) приводила та забирала дитину мати. Батько дитини [PERSON] за цей період не приводив та не забирав дитину із дошкільного закладу, у ДНЗ №297 жодного разу не з`являвся, батьківські збори не відвідував. Із бесіди із дитиною було виявлено, що батько з ними не проживав, не відвідував та не виховував її. Висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування №17.02/01-27/629 від 25.05.2021 визначено порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] : впродовж 6 місяців, на період адаптації, два рази на місяць у п`ятницю з 17.00 до 19.00, в присутності матері та фахового дитячого психолога обраного матір`ю або батьком (оплата послуг якого покладається на [PERSON] ) зустрічі відбуватимуться за домовленістю між батьками на території м. Запоріжжя; в подальшому, після спливу адаптивного періоду, у разі встановлення психоемоційного контакту батька із донькою та отримання позитивного висновку психолога щодо можливості подальшого самостійного спілкування батька із дитиною, дозволити спілкуватися [PERSON] із малолітньою донькою [PERSON] в обумовлений між батьками час та спосіб (а.с.130). Згідно із висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №17.02/01-27/1449 від 16.08.2021, орган опіки та піклування, беручи до уваги, що [PERSON] , неналежно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої доньки, права та інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає за можливе позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.156-158). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою - четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктами першим та другим частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дитину, в чому воно б не виражалося. У судовому засіданні встановлено та підтверджено також і відповідачем по первісному позову [PERSON] , що він не забрав дитину із пологового будинку та від народження доньки, окремо проживав від неї і не виконував своїх батьківських обов`язків по її вихованню протягом 8 років. За весь цей час лише один раз відповідач намагався побачитись із дитиною, проте приїхав в стані алкогольного сп`яніння, що також не заперечувалося відповідачем та було підтверджено показами свідків. З донькою батько не спілкувався жодного разу. При цьому, мотивом невиконання своїх батьківських обов`язків відповідач зазначив чинення перешкод позивачкою за первісним позовом [PERSON] та її матір`ю. Проте за весь цей час відповідач жодного разу не цікавився життям та навчанням своєї дитини, станом її здоров`я, не надавав матеріальну допомогу в добровільному порядку, що свідчить про самоусунення від виконання батьківських обов`язків і прав. До відповідних органів за захистом свого порушеного права на участь у вихованні дитини [PERSON] звернувся вже під час розгляду справи про позбавлення його батьківських прав, проте у судові засідання до визнання судом його явки обов`язковою не з`являвся, також не з`являвся до органу опіки та піклування, чим чинив перешкоди у своєчасному наданні висновку органом опіки та піклування про розв`язання спору. Крім того, після встановлення 27.05.2021 органом опіки та піклування порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , відповідач за первісним позовом жодного разу не намагався зустрітися із донькою, що було ним підтверджено у судовому засіданні. Суд ставиться критично до зазначеної ним поважної причини - у зв`язку із зайнятістю на роботі, оскільки за 8 місяців після встановлення порядку [PERSON] не знайшов можливості побачитись із донькою, тоді як виходячи із вимог зустрічної позовної заяви він має таку можливість два рази на місяць з понеділка по п`ятницю з 15:00 год. до 18:00 год.. Таким чином, по справі достовірно встановлено, що [PERSON] являючись батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , не виконує батьківського обов`язку щодо піклування про здоров`я дитини, духовний та моральний розвиток і взагалі не цікавиться життям доньки, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. З огляду на встановлені обставини, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, яка є малолітньою та перебуває на обліку у лікаря-психіатра, та за відсутністю відповідних клопотань учасників справи, суд вирішив не проводити допит малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з метою збереження психо-емоційної рівноваги дитини. За матеріалами справи встановлено, що відповідач за первісним позовом, починаючи з моменту народження дитини, залишив її проживати з матір`ю, не цікавився життям та здоров`ям дитини, жодних коштів на утримання та здоровий фізичний та моральний розвиток та зростання дитини у добровільному порядку не надає, після звернення матері дитини із позовом до нього про позбавлення батьківських прав, звернувся до суду із зустрічним позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні дитини, проте жодних дій, які б свідчили про реальне бажання приймати участь у вихованні своєї дитини, підтримці її матеріально, виконання своїх батьківських обов`язків відповідач не вчинив, як і не надав доказів чинення йому перешкод зі сторони матері дитини. Подібні дії у сукупності свідчать про свідоме та винне нехтування відповідачем за первісним позовом своїми батьківськими обов`язками. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Таким чином, з урахуванням всіх встановлених обставин та зібраних по справі доказів, оцінених в сукупності, із застосуванням вищезазначених норм сімейного права, суд дійшов висновку, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та що відповідач заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої доньки, проте, не вчинив жодних дій для спілкування з донькою протягом 8 років, його поведінка являється винною, оскільки встановлено свідоме й навмисне нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] , що є підставою для задоволення заявлених вимог про позбавлення батьківських прав та, відповідно, відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від дитини. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача за первісним позовом [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого нею за подання позову судового збору у розмірі 853 грн (а.с.4). Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. суд виходить із наступного. Згідно із п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Правнича допомога [PERSON] надавалася на підставі договору про надання правової допомоги від 23.11.2021 року, укладеного з адвокатом Мітіною І.В., та ордеру на надання правничої допомоги. Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 18.11.2021 адвокат надав, а клієнт прийняв (отримав) юридичні послуги (правову допомогу) на загальну суму 5000 грн (юридична консультація - 200 грн, складення відзиву на позолвну заяву - 500 грн, складання адвокатських запитів - 300 грн, участь у судових засіданнях - 4000 грн (а.с.54-55,182). Суд, з урахуванням складності справи, порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, та дійшов висновку, що, оскільки первісні позовні вимоги задоволено, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено у повному обсязі, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом.

Outcome: approved