Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 26.08.2017 р. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , 2018 р. народження. Подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу неможливе. Останнім часом шлюбні відносини практично припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу оскільки примирення з відповідачем не можливе. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в заяві. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 26.08.2017 р. в Кам`янець-Подільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено актовий запис № 742. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін видалось невдалим. В зв`язку з різними поглядами на життя, різні характери, в сім`ї виникали непорозуміння, що призвело до поступово погіршення сімейних стосунків. Позивач миритися з відповідачем не бажає оскільки це суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження сім`ї немає.

Outcome: approved