Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

10 грудня 219 року між позивачем та відповідачем укладений Договір про споживчий кредит № 4/0028. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2.1 Договору, банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. \~ \~ \~ \~Кредит надається в загальному розмірі 40\~000, 00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 10 грудня 2024 року, якщо іншій строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. Кредит надається на споживчі цілі (п. 2.2 та п. 2.3 Договору). \~ \~ \~ \~Пунктом 2.4.1 Договору передбачено, що за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних. Зазначена у цьому пункті Договору процента ставка є фіксованою. \~ \~ \~ \~Згідно з п. 2.4.2 Договору, проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором. У випадку настання строку повернення кредиту, у зв`язку із настанням обставин передбачених пп. 3.10.2.1. та 3.10.2.2. цього Договору, нарахування процентів по Кредиту припиняється наступного дня після такого строку. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3.1.1. Договору, Банк надає Кредит протягом одного Банківського дня з моменту виконання Позичальником всіх та кожної з наведених нижче Умов надання Кредиту: \~ \~ \~ \~3.1.1.1. Сплати Позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 2\~000, 00 грн. протягом 1 Банківського дня з моменту підписання цього Договору. \~ \~ \~ \~3.1.1.2. Банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з Поточного рахунку Позичальника одночасно з зарахуванням на Поточний рахунок суми Кредиту, для чого Позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на Поточному рахунку суму коштів, достатньої для списання комісійної винагороди. Позичальник усвідомлює та погоджується з тим, що комісійна винагорода буде списана з Поточного рахунку в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді Кредиту, у зв`язку із з списанням коштів (в тому числі отриманих у вигляді Кредиту), що буде доступна йому для використання на Поточному рахунку після списання комісійної винагороди зменшиться на розмір комісійної винагороди Банку. \~ \~ \~ \~Пунктом 3.2.1. Договору, Банк здійснює надання Кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок. \~ \~ \~ \~Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно Графіку платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного Договором, але в будь якому випадку не пізніше остаточного повернення Кредиту, встановленого згідно цим Договором. Якщо дата платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до законодавства України, датою платежу є перший за ним робочий день. При цьому, зобов`язання Позичальника щодо сплати відповідного платежу вважається виконаним в строк умови наявності достатньої суми коштів на поточному рахунку і списання їх в погашення заборгованості в перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або іншим неробочим днем (пункт 3.3.2. Договору). Згідно з п. 3.3.3. Договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 666, 67 грн. та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2020 року, шляхом внесення власних коштів на Поточний рахунок які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. Відповідно до п. 3.9.1. Договору банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання Позичальником та/або Поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором та/або іншими договорами, забезпечення (за наявності) та/або іншими договорами, укладеними Позичальником з Банком, вимагати повернення суми Кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно , у разі якщо відбулася будь-яка із наступних подій: 3.9.1. затримання сплати частини Основної суми боргу за Кредитом та/або процентів за користування Кредитом на один календарний місяць. 3.9.1.2. неподання Позичальником на вимогу Банку документів, стосуються його фінансового стану. Згідно з п. 3.9.3. Договору строк повернення Кредиту с таким, що настав і Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із наступних випадків (обставин): п. 3.9.3.1. - стан строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживане (Позичальником) умов договору про споживчий кредит у разі, якщо Банк вимагає повернене Кредиту, здійснення платежів, строк сплати яких не настав; п. 3.9.3.2. - прострочення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором щодо погашення заборгованості у тому числі за Кредитом та/або процентами, та/або комісіями) на строк понад 58 календарні днів. Із п. 4.3.1. - 4.3.2 Договору вбачається, що позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язання. У строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. Пунктом п. 4.3.3. Договору передбачено, що у випадку порушення умов цього Договору Позичальник зобов`язаний достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процент нарахованих на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в Договорі, а також відшкодувати Банк в повному обсязі збитки. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по кредиту в сумі 7 575, 59 грн., з яких 1 784, 30 грн. загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 5 187, 44 грн. загальна сума заборгованості по сплаті прострочених процентів за користування кредитом; 156, 81 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 47, 41 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 306, 31 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 93, 32 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Положеннями частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 1 та 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 40\~000, 00 грн. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по кредиту в сумі 7 575, 59 грн., з яких 1 784, 30 грн. загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 5 187, 44 грн. загальна сума заборгованості по сплаті прострочених процентів за користування кредитом; 156, 81 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 47, 41 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 306, 31 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 93, 32 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Таким чином, відповідний борг в сумі 7\~575, 59 грн. який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідача в судовому порядку. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з частиною 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до частини 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлений можливості у порядку частини 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved