Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь позивача збитки, спричинені заходами забезпечення позову у розмірі 210 євро та 264, 30 грн., судові витрати по справі покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа № 536/432/20 за позовом [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» про захист прав споживача страхових послуг, відшкодування майнової та моральної шкоди. За результатами розгляду вказаної вище справи рішенням суду від 05 лютого 2021 року у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, рішення суду набрало законної сили 09 березня 2021 року. Разом з позовом [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ПрАТ «СК «ВУСО»» на суму стягнення, на рахунках, які відкрито у АТ «ТАСКОМБАНК», АТ КБ «Приватбанк», та в АТ «Державний ощадний банк України». Заяву [PERSON] про забезпечення позову судом було задоволено та накладено арешт на грошові кошти ПрАТ «СК`ВУСО»» на суму 607 847, 02 грн. у зазначених вище банківських установах. На виконання ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області про забезпечення позову [PERSON] державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві у рамках виконавчого провадження № 63314122 накладено арешт на грошові кошти ПрАТ «СК «ВУСО»» на рахунках, перелік яких вказано в ухвалі суду та на всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. У відповідності до чинних норм законодавства, на виконання постанов державного виконавця у вказаному вище виконавчому провадженні акціонерним товариством «Таскомбанк» було накладено арешт на кошти страхової компанії, у тому числі на кошти, які були розміщені на депозитному рахунку № [NUMBER] у іноземній валюті в сумі 61 000 євро. За період накладення арешту на вказаний вище депозитний рахунок банківською установою не нараховувались відсотки на суму вкладу, загальна сума яких складає 210 євро. Окрім того, як зазначив позивач у своєму позові, Голсіївським РВ ДВС у м.Києві також було відкрито виконавче провадження за номером 63499813 щодо стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 264, 30 грн., які також було сплачено страховою компанією згідно платіжного доручення, у зв`язку з чим виконавче провадження було завершене. У подальшому, а саме 10 грудня 2020 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області заходи забезпечення позову було скасовано. Окрім того, 11 січня 2021 року постановою Полтавського апеляційного суду було скасовано ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2019 року про застосування заходів забезпечення позову. За таких обставин, як на думку позивача, саме внаслідок застосування заходів забезпечення позову [PERSON] страховій компанії було заподіяно збитків у виді суми неотриманих відсотків по депозитному договору в сумі 210 євро, а також 264, 30 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження, які були сплачені позивачем. З урахуванням положень чинного законодавства та правової позиції Верховного Суду у справі № 200/10900/18-ц, обов`язок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок застосування заходів забезпечення позову покладається саме на особу, яка подала клопотання про застосування такого забезпечення, а тому з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ВУСО»» підлягають стягненню зазначені вище суми. 19 квітня 2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «СК «ВУСО»» до [PERSON] про відшкодування збитків, спричинених забезпеченням позову, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28 травня 2021 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області постановлено ухвалу про здійснення судового засідання по справі дистанційно у режимі відеоконференції за допомогою сервісу Easycon. 23 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву ПрАТ «СК «ВУСО»». Як вбачається з відзиву відповідач позов не визнав повністю, посилаючись на наступне. Так, 15 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із позовом до ПрАТ «СК «ВУСО»» з ціною позову 607 847, 02 грн. Одночасно з поданням позовної заяви [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої просив суд у порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» на суму стягнення за позовом, які містилися на рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк» та в АТ «Державний ощадний банк України», із зазначенням номерів рахунків, а також на грошові кошти, які знаходились на рахунку № [NUMBER] у АТ «Таскомбанк». Відповідач зауважив, що, як в його заяві про забезпечення позову, так і в ухвалі суду про застосування заходів забезпечення позову містився вичерпний перелік рахунків ПрАТ «СК «ВУСО»», на які накладався арешт, при цьому, депозитний рахунок вказаної страхової компанії № [NUMBER] у цьому переліку був взагалі відсутній. При цьому, [PERSON] не подавав заяву до Голсіївського РВ ДВС про звернення до виконання ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2020 року про забезпечення позову, а виконавче провадження за номером 63314122 було відкрито на підставі отримання вказаної ухвали безпосередньо від суду. Державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у ході виконання вказаного вище виконавчого провадження було накладено арешт на грошові кошти позивача, що містились на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. Однак, як на думку відповідача, у державного виконавця були відсутні підстави для накладення арешту на грошові кошти ПрАТ «СК «ВУСО»» на усіх без виключення рахунках, окрім зазначених в ухвалі суду від 15 квітня 2020 року. Таким чином, відповідач вважає, що ним не завдано жодних збитків позивачу, оскільки він реалізував своє конституційне право на судовий захист його права та законних інтересів, а якщо будь-які збитки і були заподіяні страховій компанії, то виключно внаслідок протиправних дій державного виконавця Голосіївського РВ ДВС Полінського В.А. при здійсненні виконавчого провадження № 63314122 з примусового виконання ухвали суду від 15 квітня 2020 року про забезпечення позову. Разом з тим, страхова компанія не скористалась своїм правом на оскарження таких дій державного виконавця. З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що належним відповідачем за позовом ПрАТ «СК «ВУСО» про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову є не він, а Голосіївський районний відділ ДВС у м.Києві. Окрім того, щодо розміру завданих позивачу збитків у виді суми ненарахованих відсотків по депозитному договору, відповідач вказав наступне. Так, як на думку відповідача, лише виписка з депозитного рахунку, складена АТ «Таскомбанк» у письмовій формі в день надходження коштів на депозитний рахунок є підтвердженням внесення ПрАТ «СК «ВУСО»» вкладу за договором Депозит Генеральний VIP № ГДУ /00976/20 від 25 вересня 2020 року, проте вказаний документ наданий позивачем не був. Також, згідно Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» договір банківського вкладу вважається продовженим на аналогічний строк, на який був накладений арешт, починаючи з дня закінчення строку розміщення вкладу зі сплатою процентів у розмірі, який передбачено за таким видом вкладу на дату продовження, а отже, за таких умов, позивач взагалі не повинен був зазнати збитків, як таких. Також, щодо накладення арешту на усі грошові кошти, які перебували на депозитному рахунку позивача, відповідач вказав, що з урахування суми стягнення в розмірі 607 847, 02 грн. та суми грошових коштів, яка на той час була розміщена на іншому розрахунковому рахунку в АТ «Таскомбанк», арешту на депозитному рахунку підлягала лише частина грошових коштів, а саме 346 874, 82 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 16 листопада 2020 року було еквівалентом лише 10 444, 32 євро і у такому випадку сума неотриманих відсотків позивачем складала би лише 35, 96 євро. За таких обставин, права позивача у даному випадку порушило акціонерне товариство «Таскомбанк», а не відповідач. Щодо мінімальних витрат виконавчого провадження, які були сплачені страховою компанією, відповідач вказав, що страхова компанія не скористалась своїм правом на оскарження постанов державного виконавця щодо визначення таких витрат, а тому тягар їх сплати не може покладатись на нього. Окрім того, у своєму відзиві відповідач зауважив, що в його діях відсутній склад будь-якого цивільного правопорушення. Зокрема, до предмету доказування у даній справі входить безумовне встановлення вини особи, яка ініціювала застосування заходів забезпечення позову. Відповідно до висновку про застосування норм права, які зроблено у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 216/5361/16-ц підставою для притягнення особи до цивільної відповідальності у виді відшкодування збитків є склад цивільного правопорушення, який складається з протиправної поведінки особи, шкоди, завданої такою поведінкою, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду у виді умислу або необережності, а відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення є підставою для звільнення особи від відповідальності у виді відшкодування збитків. Окрім того, при визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватись заходи, вжиті кредитором для їх одержання. Однак, ПрАТ «СК «ВУСО»» своїми діями сприяв, що саме депозитний рахунок в АТ «Таскомбанк» залишився під арештом, оскільки при зверненні до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, де ставив вимогу зняти арешт з грошових коштів, серед переліку інших рахунків, кошти на яких перебували під арештом, не просив зняти арешт саме із депозитного рахунку. Щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, відповідач вказав наступне. Так, ціна позову ПрАТ «СК «ВУСО» є незначною та складає 210 євро та 230, 30 грн. і майже дорівнює витратам на професійну правничу допомогу. Розмір таких витрат, як на думку відповідача, є необгрунтованим і явно завищеним. 05 жовтня 2021 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою залучено до участі у справі Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а також витребувано від третьої особи належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 63314122 та виконавчого провадження № 63499813. Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» адвокат Сокол Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Окрім того вказала, що позивачем протягом 5 днів після ухвалення судового рішення будуть подані докази на підтвердження суми витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, просив у задоволенні позову повністю відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позов. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Таскомбанк» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідмив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши представника позивача Сокол Д.В. , відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 15 квітня 2020 року суддею Кременчуцького районного суду Полтавської області було постановлено ухвалу, якою заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти ПрАТ «СК «ВУСО»» на суму стягнення, а саме 607 847, 02 грн. що містяться, зокрема в акціонерному товаристві «Таскомбанк» на розрахунковому рахунку № [NUMBER] ; копію ухвали направлено для виконання до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м.Києві. 16 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Полінським В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63314122 з примусового виконання ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2020 року про накладення арешту на грошові кошти ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»», що підтверджується копією зазначеної постанови. 16 жовтня 2020 року державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у м.Києві Полінським В.А. винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» , якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, які містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору витрат виконавчого провадження, штрафів 607 847, 02 грн., що підтверджується копією зазначеної постанови. Також, 16 жовтня 2020 року державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у м.Києві Полінським В.А. винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» , якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, зокрема в АТ «Таскомбанк» на рахунку № [NUMBER] , та всіх інших рахунках які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, які містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору витрат виконавчого провадження, штрафів 607 847, 02 грн., що підтверджується копією зазначеної постанови. Також 27 жовтня 2020 року державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у м.Києві Полінським В.А. винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» , якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, які містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору витрат виконавчого провадження, штрафів 607 847, 02 грн., що підтверджується копією зазначеної постанови. Отже, у даній справі судом достовірно встановлено, що при зверненні до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» про захист прав споживача та відшкодування майнової і моральної шкоди (основний позов), [PERSON] було ініційовано вжиття судом заходів забезпечення його позову шляхом застосування одного із видів заходів забезпечення позову, які передбачено статтею 150 ЦПК України, а саме накладення арешту на грошові кошти ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»», які судом було застосовано саме на підставі заяви [PERSON] та які були виконані державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС у м.Києві. 04 листопада 2020 року державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у м.Києві Полінським В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63499813 з примусового виконання постанови постанови № 63314122, виданої 16 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у м.Києві про стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь держави мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 195, 30 грн., що підтверджується копією зазначеної постанови. 04 листопада 2020 року державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у м.Києві Полінським В.А. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 63499813, якою визначено для боржника ПрАТ «СК «ВУСО» витрати виконавчого провадження у розмірі 195, 30 грн. Як вбачається з платіжного доручення № 32460 від 06 листопада 2020 року, приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО»» було сплачено на розрахунковий рахунок Голосіївського РВ ДВС витрати виконавчого провадження № 63499813 в сумі 365 грн. 10 листопада 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63499813 у зв`язку з фактичним повним виконанням на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Як вбачається з листа акціонерного товариства «Таскомбанк» від 23 листопада 2020 року № 5437/47-БГ на адресу директора юридичного департаменту ПрАТ «СК «ВУСО»», залишок грошових коштів на поточному та вкладному (депозитному) рахунках, що належать ПрАТ «СК «ВУСО»» станом на 16 листопада 2020 року складала: на рахунку № [NUMBER] - 260 972, 20 грн., на рахунку № [NUMBER] - 61 000 євро. Окрім того, вказаним листом надано роз`яснення ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» про правові підстави для арешту коштів в сумі, що перевищує суму стягнення. 10 грудня 2020 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 15 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «ВУСО»» про захист прав споживачів страхових послуг та відшкодування майнової і моральної шкоди. 11 січня 2021 року за результатами розгляду апеляційної скарги ПрАТ «СК «ВУСО»» Полтавським апеляційним судом ухвалено постанову, якою ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2020 року скасовано та ухвалено з цього питання нове судове рішення, яким у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ПрАТ «СК «ВУСО»» про захист прав споживача страхових послуг та відшкодування майнової і моральної шкоди відмовлено. 04 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС у м.Києві Полінським В.А. винесено постанову про зняття арешту з коштів у виконавчому провадженні № 63314122, якою знято арешт з коштів ПрАТ «СК «ВУСО»» у АТ «Таскомбанк» на рахунку № [NUMBER] та всіх інших відкритих рахунків. 05 лютого 2021 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області постановлено рішення у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» про захист прав споживача страхових послуг та відшкодування майнової і моральної шкоди, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. 20 травня 2021 року Полтавським апеляційним судом ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року змінено в частині обгрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог, наведених у мотивувальній частині Згідно копії заяви на приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» продукту Депозит Генеральний VIP в рамках розміщення депозиту Генерального договору банківського вкладу від 25 вересня 2020 року приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО»» відкрито депозитний рахунок № [NUMBER] , номер генерального договору банківського вкладу - ГДУ/00976/20. Згідно листа АТ «Таскомбанк» за вихідним номером 2787/47-7 від 19 лютого 2021 року, по депозитному договору № ГДУ/00976/20/Д4-001 від 25 вересня 2020 року, який було укладено між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» та АТ «Таскомбанк» за період з 27 жовтня 2020 року по 21 грудня 2020 року відсотки не нараховувались на підставі пункту 6.2.2.5 публічних Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ «Таскомбанк» у зв`язку з накладенням арешту на вкладний (депозитний) рахунок. Загальна сума ненарахованих та не сплачених відсотків по вищезазначеному договору за період з 27 жовтня 2020 року по 21 грудня 2020 року склала 210 євро. Судом також досліджувались в судовому засіданні інші письмові докази, а саме, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на власника [PERSON] (а.с. 130), копію електронного полісу добровільного страхування наземного транспорту № 5033600 від 27 березня 2019 року (а.с. 130 а), копія постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2019 року (а.с. 131), повідомлення про реєстрацію події (а.с.132), копію скарги [PERSON] на ім`я голови правління ПрАТ «СК «ВУСО»» на невиплату страхового відшкодування від 24 лютого 2020 року (а.с. 133), копії фіскальних чеків Укрпошти (а.с. 134), копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 135), копія публічного договору-оферти щодо добровільного страхування цивільно-правовї відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 144-146), копія правил добровільного страхування наземного транспорту СК «ВУСО» (а.с. 148-159). Зазначені вище письмові докази підтверджують наявність цивільно-правових відносин між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] щодо добровільного страхування наземного транспорту, а також наявність спірних питань між сторонами по справі, які були предметом дослідження у справі № 536/432/20 за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «ВУСО»» про захист прав споживача страхових послуг та відшкодування майнової та моральної шкоди. Положеннями частини 1 статті 159 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що, зокрема, у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися. Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно правової позиції, яку висловив Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 200/10900/18-ц, предметом доказування у справах щодо відшкодування збитків, заподіяних внаслідок застосування заходів забезпечення позову є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а саме, умови і підстави застосування частини першої статті 159 ЦПК України, якими є те, що ризик здійснення процесуальних дій лежить виключно на учасниках спору, при цьому за відповідачем у справі (основний позов) закріплено спеціальне право вимагати відшкодування збитків, які йому заподіяні у результаті застосування забезпечення позову. Скористатися цим правом він може, якщо вимоги позивача (за основним позовом) не будуть задоволені. При цьому у предмет доказування не входить безумовне встановлення вини особи, яка ініціювала прийняття заходів забезпечення позову. Право на відшкодування збитків ґрунтуються на прямій вказівці закону (частина перша статті 159 ЦПК України). Разом з тим, у цій категорії справ принцип вини трансформується через принцип добросовісності. Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, так як протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, виходячи з конкретних обставин, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди. Безпідставна відмова у відшкодуванні таких збитків означає відсутність необхідного попереджувального впливу на осіб, які заявили безпідставну вимогу про забезпечення позову. Отже, підставою цивільно-правової відповідальності особи, яка заявила клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, є сам факт заподіяння особі - відповідачу за основним позовом шкоди внаслідок вжиття судом таких заходів. Особливістю такої відповідальності є опосередкований характер завдання шкоди, оскільки самі процесуальні дії, які безпосередньо завдають шкоди, вчиняє суд (накладає арешт та забороняє вчиняти певні дії), однак до відповідальності притягується особа, за ініціативою якої судом були вчиненні такі дії. Судом достовірно встановлено у цій справі і не заперечується відповідачем, що, за результатами розгляду основного позову [PERSON] до ПрАТ «СК «ВУСО» про захист прав споживача страхових послуг та відшкодування майнової і моральної шкоди судом було відмовлено у його задоволенні повністю, окрім того судом апеляційної інстанції було скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову [PERSON] з підстав необгрунтованості поданої заяви про забезпечення позову. Також, встановлено судом факт неотримання позивачем - ПрАТ «СК «ВУСО» відсотків за договором банківського вкладу в сумі 210 євро саме у зв`язку з накладенням арешту на депозитний рахунок позивача у АТ «Таскомбанк», та понесення страховою компанію витрат виконавчого провадження з виконання ухвали суду про забезпечення позову в сумі 264, 30 грн., і зазначені витрати є збитками у розумінні статті 22 Цивільного кодексу України. Щодо доводів відповідача та представника відповідача у судовому засіданні про завдання збитків позивачу саме внаслідок неправомірних дій державного виконавця, суд відхиляє такі доводи, оскільки згідно вимог чинного цивільного, цивільного процесуального законодавства обов`язок відшкодування шкоди, яку заподіяно внаслідок забезпечення позову покладається саме на особу, яка ініціювала вжиття таких заходів і така відповідальність не може бути покладена на органи та осіб, які забезпечують виконання судового рішення. З цих же підстав не приймає суд до уваги і посилання представника відповідача на відсутність депозитного рахунку ПрАТ «СК ВУСО»» у виключному переліку рахунків, на грошові кошти на яких просив накласти арешт [PERSON] у своїй заяві, з тих підстав, що визначальним при застосуванні заходів забезпечення позову є саме вид заходу забезпечення, який обрано позивачем та сума стягнення, яка визначається ціною позову. Окрім того, державний виконавець при виконанні ухвали про забезпечення позову в силу положень Закону України «Про виконавче провадження» наділений повноваженнями щодо накладення арешту, у тому числі, на усі рахунки боржника задля забезпечення повного виконання судового рішення. Щодо тверджень відповідача та його представника про неправомірність дій АТ «Таскомбанк», яка, на думку відповідача, полягала у арешті коштів страхової компанії на рахунках, яка перевищувала суму стягнення, що призвело до ненарахування та неотримання позивачем відсотків за договором банківського вкладу, суд зазначає таке. Так, відповідно до пункту 9.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. Банк здійснює арешт коштів на рахунку клієнта, операції за яким були зупинені відповідно до статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", на підставі постанови виконавця, яка надійшла до банку після повідомлення банком виконавця про відкриття клієнтом цього рахунку. Банк здійснює дії щодо арешту коштів відповідно до пункту 9.6 цієї глави. Відповідно до положень пункту 9.6 Інструкції залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії: якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком клієнта. Документ про арешт коштів банк обліковує на відповідному позабалансовому рахунку; якщо на рахунку клієнта недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то банк арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів, обліковує цей документ на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про недостатність коштів для його виконання; якщо на рахунку клієнта немає коштів для забезпечення виконання документа про арешт коштів, то банк обліковує його на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про відсутність коштів для його виконання. Під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів. Таким чином при накладенні арешту на рахунки ПрАТ «СК «ВУСО»» банківська установа діяла на виконання постанов державного виконавця Голосіївського РВДВС у виконавчому провадженні з виконання ухвали суду про забезпечення позову, а також у відповідності до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року. Також відхиляє суд і доводи відповідача щодо недоведеності суми ненарахованих та неотриманих позивачем відсотків по депозитному договору, оскільки така сума у розмірі 210 євро, як і сам факт розміщення грошових коштів на депозитному рахунку у АТ «Таскомбанк» підтверджується належними та допустимими доказами по справі, які досліджені в судовому засіданні. Також, у своєму відзиві відповідач посилався на правову позицію, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 216/5361/16-ц щодо відшкодування збитків заподіяних заходами забезпечення позову, однак суд зауважує, що вказана правова позиція не підлягає врахуванню при вирішення даного спору, оскільки вона стосується саме недоведеності факту понесення позивачем збитків у розумінні положень частини другої статті 22 ЦК України та статей 224-225 ГК України. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеними у цій справі підстави притягнення [PERSON] як особи, яка ініціювала вжиття судом заходів забезпечення позову відносно ПрАТ «СК ВУСО»» до цивільно-правової відповідальності у виді відшкодування заподіяних збитків унаслідок застосування заходу забезпечення позову, які полягають у неотриманні позивачем відсотків за депозитним договором з банківською установою в розмірі 210 євро, а також витрат виконавчого провадження в сумі 264,30 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» до [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО»» судом задовольняються, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн.

Outcome: approved