Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Громадської організації «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців» про захист честі, гідності та ділової репутації, в якій зазначив наступне. З 16.04.2018 та по день звернення до суду позивач займає посаду начальника Управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Луганській області та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 12.06.2015. [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] відповідачем на сторінці створеної ним групи «Захист прав правоохоронців, учасників АТО та державних службовців» було поширено інформацію наступного змісту: «… Друзі, приблизно пів години тому нам стало відомо, що пан [PERSON] у кінці минулого тижня віддав незаконну вказівку одному із начальників відділів свого управління, щоб взяти трафіки окремих працівників його управління у моїх телефонних з`єднань. Вказані дії вчиняються у супереч встановленої законом процедури, для того, щоб дізнатися про коло мого спілкування і його окремих працівників. Вважаємо, що це грубе порушення ще й всупереч встановленої законом процедури. З метою перевірки викладеної інформації готуємо заяви до Генеральної прокуратури, СБУ, ДБР, МВС. Я не здивуюся що такі дії можуть вчинятися не тільки відносно нашої організації, а і інших громадян. Якщо так, треба покласти край можливим незаконним прослуховуванням без рішення суду. ». [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] відповідачем на сторінці створеної ним групи «Захист прав правоохоронців, учасників АТО та державних службовців» було поширено інформацію наступного змісту: «До нас дійшла копія звернення чоловіка щодо втручання у приватне життя начальника УКР пана [PERSON] . Ми не будемо надавати оцінку хто кому подобається це особова справа кожного. Ми будемо дивитися виключно в рамках діючого законодавства, а саме щодо можливої етичної поведінки [PERSON] , як керівника і на той факт, що міг бути можливий конфлікт інтересів згідно Закона України «про запобігання корупції» так як ним могли встановлюватися максимальні премії у знак вдячності тобто був присутній приватний інтерес в тих чи інших діях. І це не дивно із якою швидкістю [PERSON] позбавля незаконно премій інших працівників свого управління. Мабуть ці гроші дійсно могли кудись іти як на його думку більш корисним людям. Зі свого боку, ми не можемо не відреагувати на цю заяву і тому теж готуємо звернення до МВС НПУ, НАЗК». [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] відповідачем на сторінці створеної ним групи «Захист прав правоохоронців, учасників АТО та державних службовців» було поширено інформацію наступного змісту: «Друзі хочу привернути увагу щодо продовження тиску з боку начальника УКР пана [PERSON] на сім`ю працівника УКР [PERSON] дружина якого звернулася до нас за допомогою. Цього разу фобії пана [PERSON] і його дії призвели до вчинення ДТП. Так, 27.11.2019 за усною вказівкою [PERSON] три співробітника ГУНП на той момент без видання письмового наказу щодо відрядження були направлені до Станично-Луганського ВП ГУНП, куди [PERSON] зіслав неугодного [PERSON] . Нагадаю, що його заслано було за те, що його дружина намагалася добитися хоча би трошки правди і звернулася до нас за допомогою (доречі, так ссилки нагадують мені дії московських царьків, які направляли неугодних у так звані «ссилки») Так ось, Друзі, вдумайтесь, три працівника їдуть за 100 кілометрів на службовому автомобілі, щоб ознайомити [PERSON] із посадовою інструкцією. Навіщо стільки людей ????? Він що може вчинити супротив підписанню службової інструкції?????, чи може його потрібно було затримати ?????? навіщо тратити бензин, гнати машину, щоб ознайомити із посадовою?????? Чому не викликати до ГУНП і там ознайомити??????? Продовжуємо далі, працівники, які поїхали виконувати забаганку [PERSON] або можливо його фобію я вже не знаю як казати, потрапляють у ДТП, внаслідок чого постраждали працівники поліції і окремі громадяни, а службову машину було розбито. Тепер йдемо далі від доброчесних працівників, які беруть участь у перевірці, стало відомо, що пан [PERSON] заборонив фіксувати тілесні ушкодження і примусив дати свідчення що такі тілесні ушкодження вони отримали після ДТП. Друзі, якщо цього керівника не підтримувало би керівництво ГУНП, то за порушення та беззаконня, зловживання владою, його давно було би знято із керівників. І такі фобії [PERSON] , його забаганки, призводять до отримання травм поліцейськими, і пошкодження державного майна. Висновки робіть самі. Нижче фото розбитого автомобіля. Панове офіцери Вам не соромно переслідувати сім`ю із 3х чоловік, одна із яких маленька дитина». [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] відповідачем на сторінці створеної ним групи «Захист прав правоохоронців, учасників АТО та державних службовців» було поширено інформацію наступного змісту: «Навіть пішовши у відпустку, [PERSON] не може спокійно відпочивати, приділити увагу дружині. Йому ніяк не дає спокою сім`я [PERSON] . Особисто я вже не знаю, що й думати. Так, [PERSON] перебуваючи у відпустці [INFO] почав дзвонити одному із заступників Станично-Луганського ВП і погрожуючи зняттям із посади і звільненням почав вимагати, щоб цей заступник написав рапорт на [PERSON] , що той у вихідний день, коли не працював, поїхав додому, щоб зустрітися із маленькою дитиною і дружиною. Пан [PERSON] , вже дійсно не до сміху і виникає запитання, як Ви проходите ПФЛ?????? Все добре????? А може в нас кріпосне право чи [PERSON] перебуває під арештом?????? Чого Ви так переймаєтесь, що він побачить дитину та дружину?????? У Вас якась особова справа до його родини?????? Або у Вас проблеми з особистим життям?????? Яким нормативними документами у вихідний день поліцейському забороняється виїжджати із одного населеного пункту в інший, притому в межах області??? Звертаємося до керівника ГУНП Сергія [PERSON] надайте можливість відпочити пану [PERSON] від роботи, нехай хоть у відпустці перестане звільняти працівників. Бо бачать це не тільки прості поліцейські, а і прості люди і своїми незаконними діями він дескридетує органи поліції. Давайте не допустимо щоб «ЕГО» [PERSON] добило до кінця тих спеціалістів, яких не багато залишилося у карному розшуку». Інформація була поширена відповідачем шляхом розміщення текстових повідомлень в соціальній мережі «Facebook», і будь-хто може ознайомитись з цією інформацією без будь-яких умов чи обмежень. Таким чином вказана інформація доведена необмеженому колу осіб. Фактично відповідач на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» повідомляє необмеженому колу осіб, що позивач зловживає своїм службовим становищем та вчиняє дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень. Зазначена інформація не відповідає дійсності, а отже є недостовірною. Інформація поширена відповідачем, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам недостовірну інформацію про порушення позивачем норм чинного законодавства, вчинення кримінальних правопорушень, а також прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, у зв`язку з чим є такою, що порушує немайнові права позивача. Поширена відповідачем інформація спотворює і принижує в очах оточуючих оцінку його моральних і професійних якостей та призводить до формування негативного уявлення про його ставлення до виконання службових обов`язків, про що свідчать коментарі під текстами публікацій відповідача. Більш того, користуючись правами адміністратора, відповідач видаляє позитивні коментарі під зазначеними вище публікаціями, чим сприяє поширенню лише негативних і необ`єктивних відгуків. Враховуючи наведене, позивач вважає, що недостовірна інформація щодо нього має бути спростована відповідачем шляхом розміщення відповідного спростування на сторінці створеної відповідачем групи. У поданій уточненій позовній заяві позивач просить: 1. Визнати недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену [INFO] року Громадською організацією «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців, ідентифікаційний номер юридичної особи 43137952, в соціальній мережі «Facebook» за посиланням: [INFO]: «… Друзі, приблизно пів години тому нам стало відомо, що пан [PERSON] у кінці минулого тижня віддав незаконну вказівку одному із начальників відділів свого управління, щоб взяти трафіки окремих працівників його управління у моїх телефонних з`єднань. Вказані дії вчиняються у супереч встановленої законом процедури, для того, щоб дізнатися про коло мого спілкування і його окремих працівників. Вважаємо, що це грубе порушення ще й всупереч встановленої законом процедури. З метою перевірки викладеної інформації готуємо заяви до Генеральної прокуратури, СБУ, ДБР, МВС. Я не здивуюся що такі дії можуть вчинятися не тільки відносно нашої організації, а і інших громадян. Якщо так, треба покласти край можливим незаконним прослуховуванням без рішення суду.». 1.1. Зобов`язати Громадську організацію «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», ідентифікаційний номер юридичної особи 43137952, спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію шляхом розміщення в соціальній мережі «Facebook» протягом 10 діб після набрання чинності судовим рішенням у даній справі наступного тексту спростування: [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] Громадською організацією «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців» були розповсюджені недостовірні та неправдиві відомості щодо зневаги до приватного життя інших осіб і порушення [PERSON] чинного кримінального та кримінального процесуального законодавства України з метою незаконного отримання ним інформації стосовно телефонних з`єднань громадян України.». 2. Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену [INFO] року Громадською організацією «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», ідентифікаційний номер юридичної особи 43137952, в соціальній мережі «Facebook» за посиланням: [INFO] «До нас дійшла копія звернення чоловіка щодо втручання у приватне життя начальника УКР пана [PERSON] . Ми не будемо надавати оцінку хто кому подобається це особова справа кожного. Ми будемо дивитися виключно в рамках діючого законодавства, а саме щодо можливої етичної поведінки [PERSON] , як керівника і на той факт, що міг бути можливий конфлікт інтересів згідно Закона України «про запобігання корупції» так як ним могли встановлюватися максимальні премії у знак вдячності тобто був присутній приватний інтерес в тих чи інших діях. І це не дивно із якою швидкістю [PERSON] позбавля незаконно премій інших працівників свого управління. Мабуть ці гроші дійсно могли кудись іти як на його думку більш корисним людям. Зі свого боку, ми не можемо не відреагувати на цю заяву і тому теж готуємо звернення до МВС НПУ, НАЗК». 2.1. Зобов`язати Громадську організацію «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», ідентифікаційний номер юридичної особи 43137952, спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію шляхом розміщення в соціальній мережі «Facebook» протягом 10 діб після набрання чинності судовим рішенням в даній справі наступного тексту спростування: « [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] Громадською організацією «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», були розповсюджені недостовірні та неправдиві відомості щодо втручання [PERSON] у приватне життя підлеглих осіб та незаконного скасування чи надлишкового преміювання ним підлеглого особового складу». 3. Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену [INFO] року Громадською організацією «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», ідентифікаційний номер юридичної особи 43137952, в соціальній мережі «Facebook» за посиланням: [INFO] «Друзі хочу привернути увагу щодо продовження тиску з боку начальника УКР пана [PERSON] на сім`ю працівника УКР [PERSON] дружина якого звернулася до нас за допомогою. Цього разу фобії пана [PERSON] і його дії призвели до вчинення ДТП. Так, 27.11.2019 за усною вказівкою [PERSON] три співробітника ГУНП на той момент без видання письмового наказу щодо відрядження були направлені до Станично-Луганського ВП ГУНП, куди [PERSON] зіслав неугодного [PERSON] . Нагадаю, що його заслано було за те, що його дружина намагалася добитися хоча би трошки правди і звернулася до нас за допомогою (доречі, так ссилки нагадують мені дії московських царьків, які направляли неугодних у так звані «ссилки») Так ось, Друзі, вдумайтесь, три працівника їдуть за 100 кілометрів на службовому автомобілі, щоб ознайомити [PERSON] із посадовою інструкцією. Навіщо стільки людей ????? Він що може вчинити супротив підписанню службової інструкції?????, чи може його потрібно було затримати ?????? навіщо тратити бензин, гнати машину, щоб ознайомити із посадовою?????? Чому не викликати до ГУНП і там ознайомити??????? Продовжуємо далі, працівники, які поїхали виконувати забаганку [PERSON] або можливо його фобію я вже не знаю як казати, потрапляють у ДТП, внаслідок чого постраждали працівники поліції і окремі громадяни, а службову машину було розбито. Тепер йдемо далі від доброчесних працівників, які беруть участь у перевірці, стало відомо, що пан [PERSON] заборонив фіксувати тілесні ушкодження і примусив дати свідчення що такі тілесні ушкодження вони отримали після ДТП. Друзі, якщо цього керівника не підтримувало би керівництво ГУНП, то за порушення та беззаконня, зловживання владою, його давно було би знято із керівників. І такі фобії [PERSON] , його забаганки, призводять до отримання травм поліцейськими, і пошкодження державного майна. Висновки робіть самі. Нижче фото розбитого автомобіля. Панове офіцери Вам не соромно переслідувати сім`ю із 3х чоловік, одна із яких маленька дитина». 3.1. Зобов`язати Громадську організацію «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», ідентифікаційний номер юридичної особи 43137952, спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію шляхом розміщення в соціальній мережі «Facebook» протягом 10 діб після набрання чинності судовим рішенням в даній справі наступного тексту спростування: « [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] Громадською організацією «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», були розповсюджені недостовірні та неправдиві відомості щодо надання [PERSON] незаконних наказів, щодо не фіксування підлеглими тілесних ушкоджень, отриманими під час несення служби». 4. Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену [INFO] року Громадською організацією «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», ідентифікаційний номер юридичної особи 43137952, в соціальній мережі «Facebook» за посиланням: [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] «Навіть пішовши у відпустку, [PERSON] не може спокійно відпочивати, приділити увагу дружині. Йому ніяк не дає спокою сім`я [PERSON] . Особисто я вже не знаю, що й думати. Так, [PERSON] перебуваючи у відпустці [INFO] почав дзвонити одному із заступників Станично-Луганського ВП і погрожуючи зняттям із посади і звільненням почав вимагати, щоб цей заступник написав рапорт на [PERSON] , що той у вихідний день, коли не працював, поїхав додому, щоб зустрітися із маленькою дитиною і дружиною. Пан [PERSON] , вже дійсно не до сміху і виникає запитання, як Ви проходите ПФЛ?????? Все добре????? А може в нас кріпосне право чи [PERSON] перебуває під арештом?????? Чого Ви так переймаєтесь, що він побачить дитину та дружину?????? У Вас якась особова справа до його родини?????? Або у Вас проблеми з особистим життям?????? Яким нормативними документами у вихідний день поліцейському забороняється виїжджати із одного населеного пункту в інший, притому в межах області??? Звертаємося до керівника ГУНП Сергія [PERSON] надайте можливість відпочити пану [PERSON] від роботи, нехай хоть у відпустці перестане звільняти працівників. Бо бачать це не тільки прості поліцейські, а і прості люди і своїми незаконними діями він дескридетує органи поліції. Давайте не допустимо щоб «ЕГО» [PERSON] добило до кінця тих спеціалістів, яких не багато залишилося у карному розшуку». 4.1. Зобов`язати Громадську організацію «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», ідентифікаційний номер юридичної особи 43137952, спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію шляхом розміщення в соціальній мережі «Facebook» протягом 10 діб після набрання чинності судовим рішенням в даній справі наступного тексту спростування: [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] Громадською організацією «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», були розповсюджені недостовірні та неправдиві відомості щодо втручання [PERSON] в приватне життя родини [PERSON] та упередженого ставлення до підлеглого на прізвище [PERSON] ». 5. Стягнути з відповідача Громадської організації «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців» на користь [PERSON] понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у сумі 768, 40 грн. На виконання ухвали від 16.01.2020 представником відповідача адвокатом Косоговою Л.О. було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовна заява позивача є такою, що суперечить вимогам діючого законодавства, не відповідає фактичним обставинам справи та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Автором відповідно до статті 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» від 23.12.1993 року є фізична особа, яка своєю працею створила твір. Всупереч вищезазначеному позивач не встановив особи належного відповідача - автора відповідного інформаційного матеріалу (фізичну особу) й власника веб-сайту, а лише зазначив в якості відповідача юридичну особу. Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував інформацію стосовно того, що саме відповідач є автором та власником веб-сайту, і як наслідок належним відповідачем у даній справі. А також позивач є публічною особою та мережа Інтернет переповнена відомостями та фотоматеріалами про нього та те, що в соціальних мережах будь-яка людина може зареєструватись за будь-яким прізвищем, ім`ям, по-батькові та вона ніякій ідентифікації не підпадає, то твердження, що дана сторінка належить саме відповідачу нічим не підтверджується, що зумовлює порушення позивачем свого обов`язку щодо доказування обставин, на які він посилається. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причину неявки суд не повідомила. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомила, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Громадської організації «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців». Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З досліджених фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу того, що позивач [PERSON] вважає відповідача Громадську організацію «Захист прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців» такою, що порушує його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію, шляхом розповсюдження недостовірної інформації [INFO], [INFO], [INFO] та [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланнями: [INFO] , [INFO] , [INFO] ; [INFO] . Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Відповідно до ст. 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. З наведеного вище суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів відповідає ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Водночас, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Позивач [PERSON] , як особа, відносно якої поширено, як він вважає, недостовірну інформацію, скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом до Громадської організації «Захисту прав працівників правоохоронних органів, учасників АТО з числа правоохоронців, пенсіонерів правоохоронних органів, а також державних службовців», як до особи, яка поширила недостовірну інформацію, шляхом опублікування і поширення наступної інформації, а саме: [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] відповідачем на сторінці створеної ним групи «Захист прав правоохоронців, учасників АТО та державних службовців» було поширено інформацію наступного змісту: «… Друзі, приблизно пів години тому нам стало відомо, що пан [PERSON] у кінці минулого тижня віддав незаконну вказівку одному із начальників відділів свого управління, щоб взяти трафіки окремих працівників його управління у моїх телефонних з`єднань. Вказані дії вчиняються у супереч встановленої законом процедури, для того, щоб дізнатися про коло мого спілкування і його окремих працівників. Вважаємо, що це грубе порушення ще й всупереч встановленої законом процедури. З метою перевірки викладеної інформації готуємо заяви до Генеральної прокуратури, СБУ, ДБР, МВС. Я не здивуюся що такі дії можуть вчинятися не тільки відносно нашої організації, а і інших громадян. Якщо так, треба покласти край можливим незаконним прослуховуванням без рішення суду. ». [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] відповідачем на сторінці створеної ним групи «Захист прав правоохоронців, учасників АТО та державних службовців» було поширено інформацію наступного змісту: «До нас дійшла копія звернення чоловіка щодо втручання у приватне життя начальника УКР пана [PERSON] . Ми не будемо надавати оцінку хто кому подобається це особова справа кожного. Ми будемо дивитися виключно в рамках діючого законодавства, а саме щодо можливої етичної поведінки [PERSON] , як керівника і на той факт, що міг бути можливий конфлікт інтересів згідно Закона України «про запобігання корупції» так як ним могли встановлюватися максимальні премії у знак вдячності тобто був присутній приватний інтерес в тих чи інших діях. І це не дивно із якою швидкістю [PERSON] позбавля незаконно премій інших працівників свого управління. Мабуть ці гроші дійсно могли кудись іти як на його думку більш корисним людям. Зі свого боку, ми не можемо не відреагувати на цю заяву і тому теж готуємо звернення до МВС НПУ, НАЗК». [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] відповідачем на сторінці створеної ним групи «Захист прав правоохоронців, учасників АТО та державних службовців» було поширено інформацію наступного змісту: «Друзі хочу привернути увагу щодо продовження тиску з боку начальника УКР пана [PERSON] на сім`ю працівника УКР [PERSON] дружина якого звернулася до нас за допомогою. Цього разу фобії пана [PERSON] і його дії призвели до вчинення ДТП. Так, 27.11.2019 за усною вказівкою [PERSON] три співробітника ГУНП на той момент без видання письмового наказу щодо відрядження були направлені до Станично-Луганського ВП ГУНП, куди [PERSON] зіслав неугодного [PERSON] . Нагадаю, що його заслано було за те, що його дружина намагалася добитися хоча би трошки правди і звернулася до нас за допомогою (доречі, так ссилки нагадують мені дії московських царьків, які направляли неугодних у так звані «ссилки») Так ось, Друзі, вдумайтесь, три працівника їдуть за 100 кілометрів на службовому автомобілі, щоб ознайомити [PERSON] із посадовою інструкцією. Навіщо стільки людей ????? Він що може вчинити супротив підписанню службової інструкції?????, чи може його потрібно було затримати ?????? навіщо тратити бензин, гнати машину, щоб ознайомити із посадовою?????? Чому не викликати до ГУНП і там ознайомити??????? Продовжуємо далі, працівники, які поїхали виконувати забаганку [PERSON] або можливо його фобію я вже не знаю як казати, потрапляють у ДТП, внаслідок чого постраждали працівники поліції і окремі громадяни, а службову машину було розбито. Тепер йдемо далі від доброчесних працівників, які беруть участь у перевірці, стало відомо, що пан [PERSON] заборонив фіксувати тілесні ушкодження і примусив дати свідчення що такі тілесні ушкодження вони отримали після ДТП. Друзі, якщо цього керівника не підтримувало би керівництво ГУНП, то за порушення та беззаконня, зловживання владою, його давно було би знято із керівників. І такі фобії [PERSON] , його забаганки, призводять до отримання травм поліцейськими, і пошкодження державного майна. Висновки робіть самі. Нижче фото розбитого автомобіля. Панове офіцери Вам не соромно переслідувати сім`ю із 3х чоловік, одна із яких маленька дитина». [INFO] в соціальній мережі «Facebook» за посиланням [INFO] відповідачем на сторінці створеної ним групи «Захист прав правоохоронців, учасників АТО та державних службовців» було поширено інформацію наступного змісту: «Навіть пішовши у відпустку, [PERSON] не може спокійно відпочивати, приділити увагу дружині. Йому ніяк не дає спокою сім`я [PERSON] . Особисто я вже не знаю, що й думати. Так, [PERSON] перебуваючи у відпустці [INFO] почав дзвонити одному із заступників Станично-Луганського ВП і погрожуючи зняттям із посади і звільненням почав вимагати, щоб цей заступник написав рапорт на [PERSON] , що той у вихідний день, коли не працював, поїхав додому, щоб зустрітися із маленькою дитиною і дружиною. Пан [PERSON] , вже дійсно не до сміху і виникає запитання, як Ви проходите ПФЛ?????? Все добре????? А може в нас кріпосне право чи [PERSON] перебуває під арештом?????? Чого Ви так переймаєтесь, що він побачить дитину та дружину?????? У Вас якась особова справа до його родини?????? Або у Вас проблеми з особистим життям?????? Яким нормативними документами у вихідний день поліцейському забороняється виїжджати із одного населеного пункту в інший, притому в межах області??? Звертаємося до керівника ГУНП Сергія [PERSON] надайте можливість відпочити пану [PERSON] від роботи, нехай хоть у відпустці перестане звільняти працівників. Бо бачать це не тільки прості поліцейські, а і прості люди і своїми незаконними діями він дескридетує органи поліції. Давайте не допустимо щоб «ЕГО» [PERSON] добило до кінця тих спеціалістів, яких не багато залишилося у карному розшуку», у зв`язку з тим, що вважає вищевикладену відповідачем інформацію відносно нього недостовірною. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позовна заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Отже, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, право на спростування та відповідь має певний момент виникнення, що пов`язується з юридичним фактом правопорушення, протиправність якого полягає у складі правопорушення. Щодо поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, судом встановлено наступне. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. З матеріалів справи судом встановлено, що в соціальній мережі «Facebook» за посиланнями: [INFO] , [INFO] , [INFO] ; [INFO] , було розміщено інформацію на сторінці: «Захист прав правоохоронців, учасників АТО та державних службовців» відносно позивача, тобто відповідач розповсюдив інформацію щодо позивача, яка має негативний характер. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Суд, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, повинен визначити характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Також суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 607/4318/16-ц (провадження № 61-24241св18) зроблено наступний висновок: «Оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість». Ніхто не може бути притягнений до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина перша та друга статті 30 Закону України «Про інформацію»). ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає, що «у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (UKRAINIAN MEDIA GROUP v. UKRAINE, № 72713/01, § 41, 42, ЄСПЛ, 29 березня 2005 року). Безсумнівно, пункт 2 статті 10 Конвенції дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв`язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань. Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 42, 46, ЄСПЛ, від 08 липня 1986 року). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2020 року у справі № 757/32917/17-ц (провадження № 61-4421св19) зазначено, що: «розрізняючи факти та оціночні судження, слід виходити з того, що існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Крім того, аналіз національного законодавства та стаття 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів)». Тези статей, які поширені відповідачем в соціальній мережі «Facebook» [INFO], [INFO], [INFO] та [INFO] з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири, іронії, сарказму, є оцінкою та критичними висловлюваннями щодо дій відповідача як посадової особи (начальника Управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Луганській області), які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, правдивість яких можна перевірити на предмет їх дійсності. Крім того, оскільки позивач обіймає публічну посаду та здійснює публічну владу на регіональному рівні, то він мав бути готовим до того, що підлягатиме ретельному громадському контролю і потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як він виконував або виконує свої функції. На підставі викладеного суд доходить висновку, що інформація, яка поширена відповідачем в соціальній мережі «Facebook» [INFO], [INFO], [INFO] та [INFO], не є предметом судового захисту, адже є оціночним судженням. Поширена інформація є висловлюванням, яке не містить фактичних даних, зокрема є критичною оцінкою певного факту, тобто є суб`єктивною думкою відповідача, а тому не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено повністю і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed