Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

19 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим номером 86055, виданий 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» 48 750,00 грн. Також просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС» на користь [PERSON] судові витрати, розмір яких складає 7 312,00 грн, у тому числі: судовий збір - 1 362,00 грн, витрати на касове обслуговування банку - 50,00 грн та витрати на правову допомогу - 5 900,00 грн. У позовній заяві зазначав, що 29 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме: з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», яка направлена для виконання за місцем його роботи. Із вказаної постанови вбачається, що 01.09.2021 за заявою стягувана відкрите виконавче провадження за № 66675145 на підставі виконавчого напису за № 86055, виданого 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за № 64349294 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 48 750,00 грн. Також зазначав, що він ніякої заборгованості перед ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» не має. Ніяких договорів з даним товариством не укладав, не отримував ані повідомлення, ані копії виконавчого документу від приватного нотаріуса. Жодної вимоги від відповідача про наявність кредитного договору і зобов`язань він не отримував та йому взагалі не було відомо про заборгованість і кредитні відносини з ТОВ «ДОРІ ФІНАНС». Позивач категорично не погоджуюся з діями як відповідача так і приватного нотаріуса, оскільки ними було грубо порушено його права та чинне законодавство України. Уважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, і відповідачем не надано документів, які б підтверджували безспірність вимог кредитора, при зверненні із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 листопада 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. Зупинено виконання виконавчого напису від 12.06.2021 № 86055, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо стягнення із [PERSON] 48 750,00 грн на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС». Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні 20 грудня 2021 року. 20 грудня 2021 року ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 27 січня 2022 року. Позивач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Сенніков Андрій Борисович належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «ДОРІ ФІНАНС»належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечив, причини неявки представника у судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна судом належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, причини неявки у судове засідання не повідомила, письмових пояснень не надала. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталія Володимирівнаналежним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, причини неявки у судове засідання не повідомила, письмових пояснень не надала. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на належне повідомлення усіх учасників справи про місце, дату та час судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представників відповідача та третіх осіб на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 - ч. 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)… Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У абзаці другому частині другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до пп. 1.1, 3.1, 3.2, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 (надалі по тексту рішення - Порядок вчинення нотаріальних дій), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно належать до документів, за якими допускається стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчих написів нотаріусів, й для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Саме така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 204/4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Із викладеного вище слід дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення у законному обсязі. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Судом встановлено, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівноювчинено виконавчий напис (а.с. 37), який зареєстровано в реєстрі за № 86055, яким звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 0683482599 від 23 травня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1 від 05 лютого 2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1/1 від 04 червня 2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС», - заборгованість за кредитним договором 0683482599 від 23 травня 2019 року. Стягнення заборгованості проведено за період з 04 червня 2021 року по 09 червня 2021 року у сумі 47 750,00 гривень, у тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4 000,00 гривень; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 43 750,00 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача у розмірі 1 000,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 48 750,00 гривень. Доказів на підтвердження відступлення прав та обов`язків ТОВ «ІНФІНАНС» ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та у подальшому - відповідачеві (ТОВ «ДОРІ ФІНАНС») учасниками справи до суду не надано. На виконання ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною було надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 66675145, серед яких у тому числі: заява про примусове виконання рішення (а.с. 30), договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0683482599 від 23 травня 2019 року, на якому вчинено виконавчий напис (а.с. 31-36), виконавчий напис (а.с. 37). З досліджених судом доказів вбачається, що підставою для вчинення виконавчого напису був договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0683482599 від 23 травня 2019 року. Згідно умов договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0683482599 від 23 травня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (Товариство) та [PERSON] (Позичальник), товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умови програми «MoneyBOOM», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами. Сторони погодили, що укладання договору та інших документів (зокрема, але не виключно додаткових угод до договору, додатків) в електронній формі прирівнюється до укладання відповідних документів в паперовій формі, що мають таку ж юридичну силу. Підписання позичальником документів (додаткових угод до Договору, додатків) відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 7.6 договору). Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань (п. 7.10 договору). Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Кредитний договір укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 127/33824/19. Отже, матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ТОВ «ІНФІНАНС» було укладено в електронній формі кредитний договір, який вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. При цьому, доказів підтвердження відступлення прав та обов`язків ТОВ «ІНФІНАНС» - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та у подальшому - ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» матеріали справи не містять. Розрахунків суми простроченої заборгованості та періодів її виникнення, а також виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості матеріали виконавчого провадження також не містять. Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0683482599 від 23 травня 2019 року укладено у електронній формі, доказів посвідчення договору у нотаріальному порядку матеріали справи не містять. Вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус посилався на ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - ПКМУ № 1172 або Перелік). Як уже зазначалось судом вище, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 було затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вказаного Переліку було передбачено, що для одержання виконавчого напису на кредитних договорах, за якими допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, слід додати: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Отже, станом на 12 червня 2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису, правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених в простій письмовій формі чи електронній формі, не існувало, оскільки положення Переліку в частині документів, що підтверджують безспірність вимог за кредитними договорами, визнані незаконними у судовому порядку. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10374/17 (постанова від 21 вересня 2021 року). Не маючи правових підстав для вчинення виконавчого напису, нотаріус права на його вчинення не мав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі положення нормативно-правового акту, який станом на дату вчинення виконавчого напису був нечинним та скасованим судом. Відтак, суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і задовольняє позов повністю. Щодо судових витрат Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У відповідності до ч. 2 - 6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Позивачем у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу у сумі 5 900,00 грн, у тому числі: договір-доручення про надання правової допомоги, рахунок згідно договору б/н про надання правової допомогита квитанція на підтвердження фактичної сплати суми гонорару (а.с. 16-18). Такі докази завчасно були направлені відповідачеві разом із ухвалою суду про відкриття провадження у справі та позовною заявою. Відповідач клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України не подав. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду у справі № 910/16803/19 (постанова від 19.07.2021) та Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Розглянувши клопотання позивача про компенсацію витрат на правничу допомогу, зважаючи на відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, суд уважає, що понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим ним часом для надання адвокатських послуг. Окрім того, з відповідача на підставі ч. 3 ст. 140 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати у виді комісії банку за сплату судового збору (а.с. 3), як витрати, пов`язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. З врахуванням того, що позовна заява позивача підлягає задоволенню, суд,

Outcome: approved