Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] , згідно договору дарування. У зазначеній квартирі, зареєстровано місце проживання відповідача, який є її колишнім співмешканцем. [PERSON] не проживає в житловому приміщенні вже понад три роки, участь в утриманні квартири не приймає, комунальні платежі не сплачує. У зв`язку із вказаним обмеженням у реалізації права власності позивач просить суд визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. В письмовій заяві позивач просить здійснювати розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом подачі відзиву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавав. З огляду на вказане, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за його відсутності, та згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником об`єкту житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Наведене підтверджується копією нотаріально посвідченого договору дарування від 25 листопада 2016 року (а.с. 9-10). Згідно довідки ОСББ «Альянс-Луцьк» № 29/11-10 від 11 жовтня 2021 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, а також довідки ЦНАП Луцької міської ради №13089 від 05 жовтня 2021 року, виданих на ім`я [PERSON] , в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано чотири особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (діти позивача) та [PERSON] (чоловік) (а.с. 7,8). Факт не проживання відповідача за адресою зареєстрованого місця проживання (з 2018 року по даний час) підтверджується повідомленням Луцького РУП ГУНП у Волинській області про розгляд звернення №2176/50/04-21 від 07 жовтня 2021 року (а.с. 6). За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частиною третьою статті 319 Цивільного кодексу України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в квартирі позивача як член сім`ї власника, за власним бажанням, добровільно залишив помешкання понад рік тому, тобто визначив собі інше місце проживання, спірним житлом не користується, не бере участі в його утриманні та оплаті комунальних послуг. Відтак, факт реєстрації відповідача за вказаною вище адресою порушує права позивача як законного власника свого майна щодо користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд. З врахуванням вищенаведених норм закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved