Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

10.11.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн, але не менше однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 01 вересня 2021 року (початок навчального року) і до закінчення навчання. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалася на те, що до її повноліття, її мати [PERSON] отримувала від відповідача аліменти на її утримання, на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня 2014 року (справа № 233/6984/13-ц). Цим же судовим рішенням були встановлені всі обставини, які необхідні для висновку про підстави призначення аліментів на неповнолітню дитину та визначення розміру аліментів в твердій формі. В силу приписів ч.5 ст. 82 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням (яке набрало чинності) в цивільній справі (з урахуванням принципу преюдиціальності) не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, є встановленими та не потребують доказування такі обставини: - її батьки ( [PERSON] та [PERSON] ) розірвали шлюб 16.10.2010; - вона -є рідною дочкою відповідача; -з 15.09.2011 на підставі судового наказу №2н-1442/11, виданого Костянтинівським міськрайонним судом з [PERSON] стягувалися аліменти на її утримання, у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - відповідач був і залишається працездатним (а отже може та обов`язаний за законом нести тягар утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання), офіційної інформації щодо його працевлаштування вона не має, боржник отримує дохід від тимчасової контрактної роботи і з отриманого заробітку, який не є постійним. - боржник не сплачує аліменти на користь інших утриманців; - боржник протягом періоду виконання аліментних зобов`язань неодноразово створював (тривалі за часом) заборгованості по аліментним платежам. Крім того, [INFO] їй виповнилося 18 років, вона втратила право на аліменти, що були призначені за рішенням костянтинівського міськрайонного суду від 09.01.2014 (справа 233/6984/13-ц). Згідно із довідкою комунального закладу «Костянтинівський медичний фаховий коледж» від 01.10.2021 за № 465, вона навчається на 4-му курсі спеціальності «Медсестринство» освітньо-професійної програми «Сестринська справа» і термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2022 року. Відповідач з ними не проживає, а отже реальних та дієвих способів позасудового врегулювання цього питання не вбачається. Станом на 2021 рік визначено такі розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що досягли повноліття: -З 01.07.2021 по 30.11.2021 - 2379 грн; -З 01.12.2021 по 31.12.2021 - 2481 грн. Отже, мінімальний визначений законодавцем та гарантований державою розмірі аліментів на утримання повнолітньої дитини не може бути меншим ніж 1189,50 грн - 1240,50 грн (і це лише для покриття 0,5 від її потреби в мінімальному наборі продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг, що необхідні щомісячно для збереження її здоров`я та забезпечення її життєдіяльності. Разом з тим, мінімальний розмір аліментів в частці від заробітку боржника (0,25 всіх видів доходів) не може бути меншим аніж 0,25 від встановленого державою розміру мінімальної заробітної плати,а отже фактичний розмірі аліментів на повноліттю дитину не може бути меншим від 1500,00 грн (на день подачі позову), та 1625,00 грн починаючи з 01.12.2021. З огляду на вищенаведене, вважає доцільним просити суд стягнення з відповідача на її користь аліментів на весь час навчання (але не довше 23-річниго віку). Відповідач подав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що він заперечує проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання з 01 вересня 2021 року, оскільки законодавством встановлено присудження аліментів за рішенням суду з дня подачі позовної заяви. Позивачка подала заяву, яка фактично є відповіддю на відзив, в якій зазначила, що вона скористалася своїм право на позов у зв`язку та з причини саме продовження навчання (це не звернення вперше за стягненням аліментів на її утримання). А як відомо з наданої довідки, вона продовжила навчання з 01.09.2021 навчальний процес (і саме з його продовженням законодавець пов`язує й обов`язок платника аліментів продовжувати їх сплату), в силу чого її вимога поширена на період з 01 вересня 2021 року. Крім того, наприкінці жовтня 2021 року вона звернулася з цим питанням (просила про видачу судового наказу про стягнення цих аліментів), однак в рамках справи № 233/5065/21 їй було роз`яснено про те, що саме такий аліментний спір підлягає розгляду за правилами позовного провадження. Відповідач заперечень на позов не подав. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.12.2021 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду по суті, сторонам встановлені строки на подання заяв по суті (а.с.15-16). Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі, визначеному позивачкою. Пояснивши, що він є працездатним, має постійне місце роботи, а отже може надати утримання дочці. Проте, заперечував проти стягнення аліментів саме з 01.09.2021, пославшись на те, що аліменти за рішенням суду присуджуються від дня звернення позивачки з позовом. Дослідивши всі обставини про справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Частиною 1 статті 199 СК України встановлено, що, якщо повнолітня дочка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані її утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом установлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 27.08.2003 (а.с.4). Позивачка [PERSON] , якій на момент розгляду справи виповнилось 18 років, навчається на денній формі навчання КЗ «Костянтинівський медичний коледж». У зв`язку із навчанням у навчальному закладі, [PERSON] не має можливості працювати та забезпечувати себе самостійно, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] є працездатним та має постійне місце роботи, а отже має можливість надавати утримання повнолітній дочці, що ним визнається в повному обсязі. Згідно з довідкою Комунального закладу «Костянтинівський медичний коледж» № 465 від 01.10.2021, термін навчання [PERSON] закінчується 30 червня 2022 року (а.с.3). Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 СК України. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України (ч.1). При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2). Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, який в силу свого віку є працездатним та має постійне місце роботи, та вважає можливим визначити розмір аліментів відповідно до ст. 200 СК України у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн, щомісячно. При цьому, суд не вбачає підстав для встановлення мінімального розміру аліментів, як про те просить позивачка (не менше однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів), оскільки ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дочку Сімейний кодекс України не встановлює. Згідно із поштовим штемпелем позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів 10 листопада 2021 року. Проте, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання з 01.09.2021, вказуючи на те, що, на її думку, законодавець пов`язує обов`язок платника аліментів продовжувати їх сплату з дати продовження навчання. Крім того, наприкінці жовтня 2021 року вона звернулася з цим питанням (просила про видачу судового наказу про стягнення цих аліментів), однак в рамках справи № 233/5065/21 їй було роз`яснено про те, що саме такий аліментний спір підлягає розгляду за правилами позовного провадження. Суд не погоджується з такою позицією позивачки з огляду на таке. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1). Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч.2). Отже, ст. 191 СК України не пов`язує дату присудження аліментів з датою продовження навчання, а так само і не пов`язує дату присудження аліментів з датою звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, у випадках відмови суду у видачі судового наказу. Доказів про те, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача з 01.09.2021, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, позивачкою не надано та про наявність таких доказів не зазначено, а тому з відповідача на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти у відповідності до ч.1 ст. 191 СК України з 10 листопада 2021 року. Згідно із п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст. 199, 200 СК України,

Outcome: approved