Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

30.08.2021 Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» у поданій ним до суду позовній заяві просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 02.2007-07.2021 включно в сумі 111934,70 грн, пославшись на таке: Відповідно до своїх завдань та обов`язків ВО «Костянтинівкатепломережа» здійснює теплопостачання населенню м. Костянтинівки. Згідно із Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…», Позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил, а Відповідач, що є споживачем послуг, зобов`язаний оплачувати послуги з постачання теплової енергії у строки, встановлені договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання, за особовим рахунком Відповідачки № [NUMBER] за період 07.2007-07.2021 включно утворилася заборгованість у сумі 111934,70 грн, яку Відповідачка у добровільному порядку не погашає. Судовою ухвалою від 04.10.2021 (а.с.33-34) відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін, справу призначено у судове засідання для розгляду по суті. Відповідачка позов не визнала за підстав, викладених у заявах по суті справи - відзиві (а.с.48-50), запереченнях на відповідь на відзив (а.с.73-74), пославшись, зокрема на таке: У якості доказу позивачем надано таблицю суми заборгованості, згідно з якою їй щомісячно нарахована оплата, але на яких правових підставах - невідомо. Сам розрахунок з посиланням на встановлені законодавством України нормативи відсутній. Доказів обґрунтування нарахувань за послуги (прийнятих органом влади тарифів, введених КМУ або профільним міністерством нормативів) не надано. Єдиним доказом Позивача є копії документів про готовність будинку до прийняття теплоносія, але це стосується взагалі багатоквартирного будинку, а не її як індивідуального Відповідача. Доказів надання послуги безпосередньо їй не надано. Позивачем навмисно скритий факт, що вона не є користувачем його послуги. Ще в жовтні 2010 р. балансоутримувачем житлового фонду (КП «Служба єдиного замовника»), на балансі якого знаходиться внутрішньобудинкова система опалення, був складений акт про демонтаж централізованого опалення в належній їй квартирі (додається), який було направлено рекомендованою кореспонденцією до Позивача. Акт був складений у зв`язку із аварійною ситуацією, коли вона залила сусідів, та робітники «СЄЗ» відрізали непридатну до застосування систему опалення і ліквідували прорив. За фактом неотримання послуги уповноважені посадові особи склали акт, який вона своєчасно направила до Позивача рекомендованим листом. Відповідно до отриманого документального підтвердження про відсутність послуги Позивач зобов`язаний був ще в 2010 р. вислати до неї своїх представників для фіксації та візуального обстеження відсутності системи опалення та за фактом обстеження скласти додатковий акт у двох екземплярах, один з яких надати їй. Це вважає прямим порушенням вимог ст.27 Закону «Про житлово-комунальні послуги», згідно з якою у разі ненадання, надання не у повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг; за результатами перевірки складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний прибути на виклик споживача не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. З 2010 р. до продажу квартири посадові особи Позивача не з`являлися. Вимогами пункту 32.5 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг по централізованому опаленню...» та пункту 19.7 Типового договору, затв. постановою КМУ № 630, передбачено, що виробник/ постачальник/виконавець послуги зобов`язаний провадити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових мереж багатоквартирного будинку зі складанням відповідного акту. На підставі п.2.5 ст.8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п.19.10 Типового договору, затв. постановою КМУ № 630, Позивач зобов`язаний розглядати у встановлений законом строк заяви/претензії споживачів та провадити відповідний перерахунок оплати за послугу у випадку її відсутності. За період 2007-2021 років, у порушення вимог законодавства, Позивач навмисно ніколи не провадив перевірку/інвентаризацію внутрішньої системи опалення в її квартирі та не складав відповідні акти, які могли б підтвердити фактичну відсутність послуги. 06.09.2017 вона надіслала повторну заяву до Позивача з вимогою зупинити та скасувати незаконні нарахування за послугу, яку вона не отримує, але її звернення знов було проігноровано. У фінансовій звітності Позивача (по її особливому рахунку, який є первісним бухгалтерським документом) навмисно закладені\~неіснуючі витрати\~на опалення\~її квартири\~(газ,\~гаряча вода,\~витрати на\~заробітну плату,\~утримання теплотрас\~та інше),\~їй нараховується\~оплата за\~фіктивну послугу,\~собівартість якої\~-\~0\~грн. Ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачає, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності (в даному випадку по її рахунку). Така недостовірна інформація є основою позову та корупційним діянням. Просила застосувати позовну давності (а.с.47) та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] заперечив доводи відповідачки у відповіді на відзив (а.с.58-63), зауваживши на такому: Відповідач зазначає, що ВО «Костянтинівкатепломережа» не надані докази щодо надання послуг з теплопостачання. Але таке твердження не відповідає дійсності, оскільки суду були надані акти про підключення житлового будинку [ADDRESS] до мережі централізованого опалення, що укладені та підписані представниками ВО «Костянтинівкатепломережа» сумісно з працівниками балансоутримувача будинку і свідчать про надання послуг теплопостачання до будинку, в якому розташована квартира Відповідачки. Доказами та обґрунтуванням суми заборгованості є Розрахунок який із зазначенням тарифів, опалювальної площі та норми споживання. Відповідачка зазначає, що не визнає заборгованість, оскільки в її квартирі демонтована система централізованого опалення ще в 2010 р. Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно з п.2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005року №630 (надалі Правила 630) точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про надання відповідної послуги позивачем. Таким чином,\~в спірний\~період з\~02.2007\~до 07.2021 між Позивачем та Відповідачкою виникло зобов`язання з оплати за теплову енергію. Відповідно до\~п.24\~Правил 630\~споживачі можуть\~відмовитися від\~отримання послуг\~з централізованого\~опалення та\~постачання гарячої\~води.\~Відключення споживачів\~від мереж\~централізованого опалення\~та постачання\~гарячої води\~здійснюється у\~порядку,\~що затверджується\~центральним органом\~виконавчої влади\~з питань\~житлово-комунального\~господарства.\~У відповідності\~до П.25\~Правил 630 самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 встановлено Порядок розгляду та прийняття рішення про відключення споживачів від мереж централізованого опалення (надалі Порядок 4). Пунктом 2.1 Порядку 4 передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Згідно з пунктом 2.2 Порядку 4 комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання га електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. Відповідно до п.2.5. Порядку 4 відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання та власника або наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним особи. Згідно з п.п.2.6., 2.7. Порядку 4 по закінченню робіт складається Акт про відключення від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження Акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже, законодавством встановлений чіткий порядок відключення від мереж централізованого теплопостачання. Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007\~№ 169,\~зареєстрованим в\~Міністерстві юстиції\~України 28.11.2007\~за №\~1320/14587,\~у Порядок\~4\~були внесені\~зміни,\~загальний зміст\~яких зводиться\~до можливості\~відключення від\~мереж централізованого\~опалення та\~постачання гарячої\~води лише цілого\~житлового будинку, а не його окремих приміщень. Жодного Акту Комісії про відключення від мереж ЦО і ГВП на адресу ВО «Костянтинівкатепломережа» не надходило. Даних щодо прийняття міжвідомчою комісією рішення про відключення Відповідача від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, та перегляд умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, як того вимагає Порядок від 22 листопада 2005 року № 4, у матеріалах справи немає. Тобто відсутні підстави вважати, що квартира Відповідача є такою, що відключена від централізованого теплопостачання відповідно до передбачених законодавством вимог. Відповідач не дотримався вказаного порядку відключення від мереж централізованого опалення, а тому у позивача є підстави для нарахування плати за опалення в спірний період та право вимоги оплати нарахованих платежів. Просив про задоволення позовних вимог у повному обсязі. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Судом установлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа»\~є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою:\~ [ADDRESS] , за особовим рахунком № [NUMBER] , у спірний період часу позивач надавав послугу з централізованого опалення квартири за зазначеною адресою, що підтверджено актами про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення від 15.10.2006, 22.10.2007, 22.10.2008, 15.10.2009, 09.10.2010, 15.10.2011, 15.10.2012, 05.10.2013, 23.10.2014, 18.10.2015, 15.10.2016, 17.10.2017, 26.10.2018, 28.10.2019, 02.11.2020 (копії на а.с.12-19). Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України\~плата за комунальні послуги, в тому числі за теплову енергію, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, також передбачено обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно з п.18 вище згадуваних Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. За особовим рахунком № [NUMBER] обліковується заборгованість за період 02.2007-07.2021 включно в сумі 111934,70 грн. Вирішуючи питання відповідальності [PERSON] за утворення заявленої до стягнення заборгованості та можливості стягнення з неї цієї суми заборгованості, суд виходить з такого. Житло за адресою: [ADDRESS] перебувало у власності [PERSON] на підставі чинного з 22.10.2007 рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26.12.2006 (право власності зареєстроване 30.11.2007) до 28.05.2021, коли квартира за зазначеною адресою нею була відчужена нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу (а.с.20). Як визначено п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Враховуючи період, в який відповідачці належало житло за адресою: [ADDRESS] , а також те, що [PERSON] має реєстрацію постійного місця проживання за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с.28,32), то у розумінні п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачка була споживачем послуги позивача у період з 22.10.2007 по 28.05.2021. Іншого стороною позивача не доведено. У цей період оплата послуги з теплопостачання відповідачкою не здійснювалася, що підтверджено відповідними відомостями позивача (а.с.3-6), не спростованими відповідачкою, внаслідок чого виникла заборгованість. Доводи відповідачки про те, що з 2010 року вона не користується послугою позивача через демонтування приладів опалення в квартирі, суд не приймає до уваги, з огляду на таке: Питання переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень регулюються «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. №76, питання відключення від мережі централізованого опалення - «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 р. №630. Пунктом 1.4.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до п.1.4.2 вищезазначених Правил переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі, зокрема, улаштування в жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних приладів. Отже, відключення жилого приміщення від централізованої системи опалення будинку шляхом відключення нагрівальних приладів є переобладнанням в розумінні п.1.4.2 зазначених Правил. Відповідно до п.25 «Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води» відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. «Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення», затвердженим Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 із змінами, внесеними наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007 р., передбачено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Згідно з цим Порядком для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячній строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних технічних умов для виготовлення проектної документації (п.2.2). Відповідачка у порушення наведеного вище законодавства, без відповідного дозволу постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, здійснила відключення приміщення належної їй квартири від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення шляхом відключення нагрівальних приладів. Ця обставина підтверджується Актом житлового органу КП «СЄЗ» від 21.10.2010 про відсутність розводки системи опалення та радіаторів в квартирі [ADDRESS] (а.с.56). Наявність такого акту не є підставою для звільнення від обов`язку по сплаті наданих комунальних послуг, як вважає відповідачка, оскільки не свідчить про дотримання правил по відключенню квартири [ADDRESS] від мережі централізованого опалення. Крім того, відповідно до вище згадуваних актів (на а.с.12-19) житловий будинок [ADDRESS] , в якому розташована квартира відповідачки, підключено до системи централізованого опалення. В порушення вимог ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачка у період з 02.2007 по 07.2021 включно за надану позивачем послугу не сплачувала, внаслідок чого наявна заборгованість, яка за розрахунком позивача складає 111934,70 грн (а.с.3-6). Правильність нарахування позивачем плати за надавану послугу та розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований. При вирішенні питання щодо розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, суд виходить також з того, що сума такої заборгованості має бути стягнута за трирічний період в межах строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачкою. Так, згідно зі ст.257\~ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки. Відповідно до ст.264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно зі\~ст.267\~ЦК України\~позовна давність\~застосовується судом\~лише за\~заявою сторони\~у спорі,\~зробленою до\~винесення ним\~рішення (ч.3). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4). Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом 30.08.2021, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 09.2018 по 05.2021 включно у сумі 46220,28 грн за таким розрахунком: 111881,86 грн (нарахування на 05.2021 кінець періоду, в який відповідачка була споживачем послуги з теплопостачання) 65661,58 грн (нарахування на 09.2018 початок перебігу строку позовної давності) = 46220,28 грн. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що сума заборгованості у визначеному судом розмірі має бути стягнута на користь позивача з відповідачки, винної у виникненні цієї заборгованості у період з 09.2018 по 05.2021 включно. Тож позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд присуджує з відповідачки позивачеві понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2270,00 грн.

Outcome: partial