Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що 04 липня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що їх шлюбне життя не склалося внаслідок протилежності характерів, різних поглядів на сімейні відносини. Спільне господарство вони не ведуть, разом не проживають з 2017 року. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним. Просить суд розірвати їх шлюб. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду повідомлялись належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та без участі позивача. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, однак наголосила, що витрати, які понес позивач та просить стягнути з неї, у разі задоволення позовних вимог, не взмозі оплатити через маленький дохід. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно із ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 04.07.2013 року виконавчим комітетом Красногорівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, актовий запис № 28, зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача, а саме, за сплату судового збору за подання позовної заяви та за правничу допомогу, суд виходячи з встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторони відповідача, що вона є матір`ю неповнолітньої дитини, на утримання якої є тільки її дохід, вважає необхідним відмовити позивачу у цій частині позовних вимог. До того ж, витрати на правничу допомогу позивач не підтвердив належними доказами.

Outcome: partial