Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У липні 2021 року ТОВ «Прості займи» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» заборгованість за договором надання фінансових послуг № 180622-182006 від 22.06.2018 року, у розмірі 47 514,45 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 22.06.2018 року між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] , було укладено договір надання фінансових послуг № 180622-182006, у відповідності до якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено на підставі Анкети-заяви в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. Зазначений договір є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченій ст.ст.207,\~208,\~1047,\~1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягненням всіх істотних умов договору. Позивач зазначає, що зі своєї сторони товариство виконало умови підписаного договору, надало відповідачеві кредитні кошти шляхом їх безготівкового зарахування на банківську картку позичальника платіжною системою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». Проте, в супереч умов Кредитного Договору, Позичальник на момент 07.07.20189 р. коли термін платежу за договором настав, не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив відсотки, , тим самим порушив умови Договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, в результаті чого, станом на 24.05.2021 року виникла заборгованість у розмірі 47 514,450 грн., яка складається з: суми кредиту 2\~000,00 грн,, відсотки за користування кредитом 42\~153,66 грн., пеня 707,34 грн,, індекс інфляції за весь період прострочення 655,65 та три відсотки річних від простроченої суми 1\~997,80 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2021 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с.76). В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідачка відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, а тому суд, відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.06.2018 року між ТОВ «Прості займи» та [PERSON] , було укладено договором надання фінансових послуг № 180622-182006, у відповідності до якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено на підставі Анкети-заяви в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. На підставі укладеної Анкети-Заяви відповідачка отримала кредитні кошти перераховані на банківську картку позичальника платіжною системою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay» (а.с.11). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних котів належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24.05.2021 року утворилась заборгованість за наданим кредитом у розмірі 47 514,45 гривень. (а.с. 33-70). Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права. Так у відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за договором надання фінансових послуг банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст.\~1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved