Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до Яготинської міської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно, в якому вказала, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Так, за час життя [PERSON] було здійснено розподіл житлового будинку по [ADDRESS] в натурі, внаслідок чого згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2012 року за нею було визнано право власності на окрему квартиру [ADDRESS] , яка складається з: веранди №1-1 площею 7,10 кв.м., приміщення передпокою №1-2, площею 12,20 кв.м., житлової кімнати №1-5 площею 11,7 кв.м., кухні №1-6, площею 9,40 кв.м., ванної кімнати №1-7, площею 7,60 кв.м., вбиральні №1-8, площею 1, 10 кв.в. З господарських будівель та споруд: 37/100 частин сараю, Ѕ частину погреба, Ѕ частини огорожі, Ѕ частину воріт, Ѕ частину колодязя. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка являється єдиною спадкоємицею першої черги за законом. В передбачений законодавством термін позивачка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із померлою до дня її смерті. Відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно п. 23 постанови Пленуму ВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачка на вищевказане майно не може, оскільки державна реєстрація рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2012 року за час життя [PERSON] проведена не була. Крім того, фактично як вбачається з рішення суду було невірно визначено статус нерухомого майна, оскільки насправді [PERSON] має у власності окреме домоволодіння, а не квартиру. Так, ст. 382 ЦК України визначено поняття квартири. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, можна зробити висновок, що квартира - це житлове приміщення, яке складається із декількох кімнат, має окремий вхід и набір необхідних інженерних систем (опалення, каналізація, вентиляція). Розміщується у окремому блоці, де поряд розміщено ще декілька таких приміщень. Будинок - це окреме житлове приміщення, яке має окремий вхід і повний набір автономних комунікацій. Отже головною відзнакою квартири і будинку є відособленість. Квартира розміщуються у житловому блоці, де знаходиться ще декілька аналогічних приміщень. Будинок відособлений від других об`єктів нерухомості, всі комунікації, розміщені у ньому, автономні. Інженерні системи квартири є централізованими, це стосується водопостачання, опалення, електрики. При цьому весь будинок є неділимим, у квартирі є елементи, що знаходяться у спільному користуванні (труби, коридори, сходи). У будинку є відособлений вхід, у квартири тільки вхідні двері. Наявність земельної ділянки - до будинку приєднана невелика територія, квартира земельної ділянки позбавлена. Ст. 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Таким чином, враховуючи те, що приміщення, які належать [PERSON] відокремлені окремим входом, комунікаціями, крім того мають господарські споруди, дає підстави вважати їх окремим домоволодінням, а не квартирою. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене, просила встановити, що [PERSON] постійно проживала однією сім`єю разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , до часу відкриття спадщини; визнати за [PERSON] право власності на наступні приміщення в житловому будинку, який розташований по [ADDRESS] та складається з: веранди № 1-1 площею 7,10 кв.м., приміщення передпокою № 1-2, площею 12,20 кв.м., житлової кімнати № 1-5 площею 11,7 кв.м., кухні № 1-6, площею 9,40 кв.м., ванної кімнати № 1-7, площею 7,60 кв.м., вбиральні № 1-8, площею 1, 10 кв.в. З господарських будівель та споруд: 37/100 частин сараю, Ѕ частину погреба, Ѕ частини огорожі, Ѕ частину воріт, Ѕ частину колодязя, що належали померлій [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 серпня 2012 року. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засіданні не з`явився, через канцелярію суду направив заяву про розгляд справи в його відсутність та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Так, в судовому засіданні свідок [PERSON] , показала, що позивачка по справі справі їй особисто відомо лише, що за дев`ять місяців до смерті доглядала за своєю матір`ю та проживала з нею, яка проживла в [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засідання показав, що позивачка проживалпа зі своєю матір`ю, потім вийшла заміж поїхала. Але повернулась, бо потрібно було доглядати за матір`ю, та з 2017 року по день її смерті доглядала за її матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] [INFO] , уродженка м. Яготин Київської області, зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 9-12). З копії Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 13) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Яготин Київської області, померла [INFO] в м. Яготин Київської області. З копії Свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 14) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Яготин Київської області, має батьків [PERSON] та [PERSON] . З копії Свідоцтва про шлюб (а.с. 15) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Яготин Київської області, 23 березня 2013 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 30.08.2012 року по справі № 1028/1/12, яке набрало законної сили 09.09.2012 року, (а.с. 16-17) вбачається, що позовні вимоги [PERSON] задоволено. Виділено [PERSON] в натурі та визнати ним право власності на окрему ізольовану квартиру за [ADDRESS] , яка складається із слідуючих приміщень: жилої кімнати 1-3, площею 20,20 кв.м вартістю 17 940 грн., жилої кімнати 1-4, площею 10,30 кв.м вартістю 9 148 грн. Загальна площа виділеної [PERSON] частини в будинку складає 30,50 кв.м вартістю 27 088 грн.. З господарських споруд виділити [PERSON] в натурі та визнати за ним право власності на: 63/100 частини сараю вартістю 4 462 грн., 1/2 частину погреба вартістю 1 884 грн. 50 коп., 1/2 частину огорожі вартістю 596 грн., 1/2 частину воріт вартістю 589 грн. 50 коп., 1/2 частину колодязя вартістю 835 грн. Загальна вартість виділеної [PERSON] частини будинку та господарських споруд складає 35 455 грн., що складає 40/100 частини по площі, що на 8 389 грн. менше від ідеальної долі. В кімнаті 1-4 [PERSON] запропоновано влаштувати приміщення кухні. Виділено [PERSON] в натурі та визнати за нею право власності окрему ізольовану квартиру за [ADDRESS] , яка складається із слідуючих приміщень: приміщення веранди 1-1, площею 7,10 кв.м вартістю 6 306 грн., приміщення передпокою 1-2, площею 12,20 кв.м, вартістю 10 836 грн., жилої кімнати 1-5, площею 11,70 кв.м, вартістю 10 391 грн., приміщення кухні 1-6, площею 9,40 кв.м, вартістю 8 348 грн., приміщення ванної кімнати 1-7, площею 7,6 кв.м, вартістю 8 585 грн., вбиральню 1-8, площею 1,10 кв.м, вартістю 1 242 грн.. Загальна площа виділеної [PERSON] частини будинку складає 49,1 кв.м вартістю 45 708 грн.. З господарських споруд виділити [PERSON] в натурі та визнати за нею право власності на: 37/100 частини сараю вартістю 2620 грн., 1/2 частину погреба вартістю 1 884 грн. 50 коп., 1/2 частину огорожі вартістю 596 грн., 1/2 частину воріт вартістю 589 грн. 50 коп., 1/2 частину колодязя вартістю 835 грн.. Загальна вартість виділеної [PERSON] частини будинку та господарських споруд складає 52 233грн, що складає 60/100 частини по площі, що на 8 389 грн. більше від ідеальної долі. Припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на жилий будинок [ADDRESS] . З копії технічного паспорта (а.с. 18-22) вбачається, що [PERSON] належить Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . З Висновку про вартість майна (а.с. 22) вбачається, що [PERSON] є замовником проведення оцінки вартості майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуюче вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved