Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

08.06.2021 позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за життя її родичкою [PERSON] було складено заповіт, згідно з якимусе належне їй майно, у тому числі квартиру [ADDRESS] , у рівних частках остання заповіла позивачу та її сину - [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернулася до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті останньої, а саме: квартири [ADDRESS] . Проте, постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєвою О.В. № 4237/02-31 від 03.06.2021 їй та її сину [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] постановою державного виконавця ВДВС болонського районного управління юстиції у м. Києві від 28.10.2004 у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-992, виданого 20.12.2001 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення боргу з [PERSON] на користь ДК УЖГ Оболонського району,накладено арешт. З метою зняття арешту з вищевказаного майна позивач звернулася до Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), проте листом виконавчої служби №3588 від 30.03.2021 їй було повідомлено, що зняти арешт не уявляється можливим, оскільки строк зберігання документів по завершеним виконавчим провадженням вже минув та на сьогоднішній день виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] , у виконавчій службі відсутні. З урахуванням наведеного позивач змушена звернутися до суду з зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 1432588, зареєстрований 02.11.2004 року за №1432588Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Районного відділу державної виконавчої служби Оболонського району про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №116/5 від 28.10.2004, та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №1432588 від 28.10.2004. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.06.2021 року відкрито загальне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.10.2021 за клопотанням позивача в порядку ст. 51 ЦПК України замінено первісного відповідача - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», на належного - Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Протокольною ухвалою суду від 20.12.2021 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» у судове засідання не з`явився, надіслали на адресу суду відзив, у якому зазначив, що не заперечує проти задоволення вимог позивача в частині зняття арешту з нерухомого майна. Представник Одинадцятої київської державної нотаріальної конториу судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.06.2020 року. Відповідно до заповіту від 22.05.2007 р., зареєстрованого в реєстрі за №2317, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дихтяренко В.О., [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, а також те, що буде їй належати на день її смерті та на яке вона за законом матиме право, в тому числі належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 12.09.2006, виданим згідно з розпорядженням №3066 від 12.09.2006. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Васильєвої О.В. № 4237/02-31 від 03.06.2021 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з арештом усього майна [PERSON] . З інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на майно [PERSON] було накладено арешт: реєстраційний номер обтяження: 1432588, зареєстрований 02.11.2004 року за №1432588 Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Районного відділу державної виконавчої служби Оболонського району про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №116/5 від 28.10.2004. Відповідно до постанови серії АК №894147 від 28.10.2004 державним виконавцем відділу ДВС Оболонського районного управління юстиції в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-992 від 20.12.2001, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ДК УЖГ Оболонського району м. Києва накладено арешт на [PERSON] . Згідно з листом Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) №3588 від 30.03.2021 перевіркою відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП), встановлено, що станом на 30.03.2021 виконавчі документи з примусового стягнення коштів з [PERSON] на виконання у відділі не перебувають, у відділі відсутні відомості щодо підстав накладення арешту на майно останньої, спадкоємцю [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з питання зняття арешту з нерухомого майна. Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту. Відповідно ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Ураховуючи наведене, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що наявність арешту на квартиру [ADDRESS] , перешкоджає позивачу реалізувати свої права спадкоємця щодо вказаного нерухомого майна. Беручи до уваги, що матеріалами справи не доведена необхідність у подальшому арешті вказаного нерухомого майна, позивач позбавлена можливості захистити свої права у інший спосіб, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] , зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 1432588, зареєстрований 02.11.2004 року за №1432588 Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Районного відділу державної виконавчої служби Оболонського району про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №116/5 від 28.10.2004. При цьому суд зауважує, що рішення суду про зняття арешту з нерухомого майна є підставою для виключення відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а отже застосований судом спосіб поновлення порушеного права позивача є ефективним та не потребує окремого виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження спірного нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Крім того, суд враховує, що Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є належним відповідачем у справі з огляду на наступне. Так, 30.08.2018 на підставі рішення Київської міської ради №838/4902 від 23.05.2018 «Про реорганізацією комунальних підприємств шляхом приєднання» проведено держану реєстрацію рішення засновника про припинення Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві в результаті реорганізації шляхом приєднання до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». На час ухвалення рішення у справі процедура припинення Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві в результаті реорганізації не завершена, державна реєстрація припинення не проведена. Разом з тим, оскільки реорганізація юридичної особи відбулася шляхом приєднання, а отже правонаступником є лише одна юридична особа, у даному випадку - Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», що, у свою чергу, унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків, твердження відповідача КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про те, що станом на день розгляду справи КП «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві як юридична особа не припинена, державна реєстрація припинення не проведена і правонаступництва не відбулося, є помилковим, не відповідає принципу правової визначеності та тягне за собою порушення прав позивача, яка, якщо допустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, протягом значного періоду часу не зможе звернутися з вимогами до юридичної особи, яка отримає усе майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями. На підставі викладеного,

Outcome: partial