Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

24.12.2019 року позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Краснолиманська тепломережа» в особі директора Бугайова О.А. звернулось з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2012 року по 30.04.2019 року в сумі 43407,36 грн., інфляційних збитків в розмірі 68361,68 грн., 3% річних в розмірі 8568,72 грн., а також судових витрат у розмірі 1921,00 грн., посилаючись на те, що відповідач на підстав договору дарування квартири від 24.11.2004 року є власником квартири [ADDRESS] . Не зважаючи на надання позивачем житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії в період з 01.10.2012 року по 30.04.2019 року, відповідач не здійснював їх оплату в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 43407,36 грн. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з [PERSON] інфляційні збитки в розмірі 68361,68 грн. та 3% річних в розмірі 8568,72 грн. Також, з урахуванням того, що заяву про переоформлення особового рахунку відповідачем подано позивачу 25.07.2019 року, у зв`язку з чим саме з цього часу він дізнався про те, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а відповідно і несе відповідальність за несвоєчасну оплату наданих послуг з централізованого опалення, а тому просить суд визнати вказану причину пропуску строку позовної давності поважною. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.03.2020 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з теплопостачання\~за період з 01.10.2012 року по 30.04.2019 року в сумі основного боргу 43407,36 грн.,\~інфляційні збитки\~в сумі 68361,68 грн.;\~3% річних\~в сумі 8568,72 грн., а також\~судовий збір\~у розмірі 1921 грн. 14.05.2021 року адвокат Деменкова Є.С., яка діє від імені та в інтересах [PERSON] ,\~звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2021 року скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16.03. 2020 року по цивільній справі № 219/15006/19 за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Краснолиманська тепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заявою директора ВО «Лимантепломережа» Бугайова О., яка надійшла до суду 16.07.2021 року, зменшено (уточнено) позовні вимоги, згідно яких він просить стягнути з відповідача заборгованість за теплопостачання в сумі 43407,36 грн., яка утворилась за період з 01.10.2012 року по 30.04.2019 року, інфляційні збитки в сумі 8520,66 грн. за період з 21.11.2012 року по 30.04.2019 року, 3% річних у сумі 2334,55 грн. за період з 21.11.2012 року по 30.04.2019 року (т. 1 а.с. 194-201). 26.11.2021 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог, згідно якої вона просить стягнути з [PERSON] заборгованість за теплопостачання в сумі 43055,03 грн., яка утворилась за період з 01.10.2012 року по 30.04.2019 року, інфляційні збитки в сумі 8168,31 грн. за період з 21.11.2012 року по 30.04.2019 року, 3% річних у сумі 2334,55 грн. за період з 21.11.2012 року по 30.04.2019 року (т. 1 а.с. 241-242). Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася. До початку судового засідання на електронну пошту суду направила заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися. До початку судового засідання представником відповідач до суду подано заяву, у якій вона зазначила, що позиція відповідача не змінилась, просить судове засідання провести без її та відповідача участі. У попередніх судових засіданнях представник зазначала, що відповідач визнає позовні вимоги в межах строку позовної давності. На підставі ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 24.11.2004 року (т. 1 а.с. 24). З довідки про рух коштів по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я відповідача, вбачається, що по вказаному особовому рахунку наявна заборгованість за період з вересня 2012 року по вересень 2021 року, яка становить 63160,49 грн., при цьому, станом на 30.04.2019 року розмір заборгованості складає 43407,36 грн. З вказаної довідки також вбачається, що у квітні 2021 року сплачено 352,33 грн. (т. 1 а.с. 244-246). 25.07.2019 року [PERSON] на ім`я директора ВО «Крансолиманська тепломережа» подано заяву про переоформлення особового рахунку № [NUMBER] на її ім`я (т. 1 а.с. 154). З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» знаходиться за адресою: 84307, Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, та його основним видом економічної діяльності є: 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (т. 1 а.с. 157-158). Згідно копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Лимантепломережа» знаходиться за адресою: 84404, Донецька область, м. Лиман, пров. Робочий, 6-А, та одним з видів її діяльності є: 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (т. 1 а.с. 160-162). 16.09.2019 року в.о. генерального директора ОКП «ДТКЕ» Кощей В.О. затверджено положення про Виробничу одиницю Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Лимантепломережа», яким визначено основи організації та діяльності, правовий статус відокремленого підрозділу обласного комунального підприємства виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Лимантепломережа», що входить до складу обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (т. 1 а.с. 163-170). З копії відповіді начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Зрожевської О. за вих. № 0500-1502-8/41193, адресованої на ім`я представника відповідача, вбачається, що [PERSON] є одержувачем пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 30.12.2020 року до Бахмутсько-Лиманського управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшла постанова виконавчого провадження № 63999095 від 29.12.2020 року про утримання з пенсії відповідача боргу по оплаті послуг в розмірі 122258,76 грн., виконавчого збору в сумі 12225,88 грн. та витрат на виконавче провадження в сумі 139,69 грн. За період з 02.01.2021 року по 31.07.2021 року з пенсії [PERSON] відраховано 2305,29 грн., з яких: борг по оплаті послуг 1968,66 грн., виконавчий збір 196,94 грн., витрати на виконавче провадження 139,69 грн. З 01.08.2021 року відрахування з пенсії призупинено згідно відклику суду (т. 1 а.с. 208). Згідно копії відповіді старшого державного виконавця Бахмутського відділу державної служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Висторопської Х.А. за вих. № 90495 від 17.11.2021 року, під час примусового виконання у виконавчому провадженні № 63999095 на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти у загальній сумі 2305,29 грн., з яких на користь стягувача перераховано 704,70 грн., а залишок коштів знаходиться на депозитному рахунку відділу (т. 1 а.с. 248). З копії довідки № 1949/04 від 23.11.2021 року, виданої директором Виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Лимантепломережа» Бугайовим О. та начальником ЦОК Ігнатенко О., вбачається, що 24.04.2021 на розрахунковий рахунок позивача з Бахмутьского міськрайонного відділу державної виконавчої служби надійшли кошти у сумі 352,33 грн., які були зараховані в рахунок погашення заборгованості за послуги з теплової енергії згідно виконавчого листа, виданого по справі № 219/15006/19 АСВП № 63999095, та зараховані на особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . 07.07.2021 на розрахунковий рахунок позивача з Бахмутьского міськрайонного відділу державної виконавчої служби надійшли кошти у сумі 352,35 грн., які були зараховані в рахунок погашення інфляційних збитків згідно виконавчого листа, виданого по справі № 219/15006/19 АСВП № 63999095, та зараховані на особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 243). Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із практикою Європейського суду з прав\~людини\~за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК Україн и суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~Власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини з приводу надання\~та отримання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законом, який\~визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, а саме\~ Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 67, 68, 162\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг позивача, оскільки проживає в будинку, приєднаному до мережі теплопостачання. Згідно вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не\~встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.\~ Відповідно до\~положень статей\~12,\~13,\~14\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» відносини\~у сфері\~житлово-комунальних\~послуг регулюються\~виключно на\~договірних засадах.\~Частиною 1\~статті 14\~вказаного Закону\~передбачено\~надання житлово-комунальних\~послуг у\~багатоквартирному будинку\~на підставі\~договору,\~що укладається:\~1)\~кожним співвласником\~багатоквартирного будинку\~самостійно (індивідуальний\~договір); 2)\~від імені\~та за\~рахунок усіх\~співвласників багатоквартирного\~будинку управителем\~або іншою\~уповноваженою співвласниками\~особою (колективний\~договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг з централізованого опалення сторонами не укладався, однак відповідно до положень статей 12, 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено, як на виконавця, так і споживача. Позивачем було вчинено дії на користь відповідача у виді надання послуг, тому договір про надання послуг вважається фактично укладеним з моменту надання відповідачу таких послуг. Відсутність укладеного між сторонами у письмовій формі договору про надання послуг не є підставою виконавцю житлово-комунальних послуг не проводити нарахування оплати за послуги (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення. Однак, виходячи з доказів, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що відповідач не виконує цих зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 30.04.2019 року утворилась заборгованість по оплаті цих послуг в розмірі 43055,03 грн., а також інфляційні збитки в сумі 8168,31 грн. та 3% річних в сумі 2334,55 грн. Невиконання відповідачем передбачених законом зобов`язань по оплаті отриманих послуг є підставою для стягнення з неї нарахованої суми заборгованості. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Однак, під час розгляду справи представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності до вимог позивача за даним позовом (т. 1 а.с. 68-69). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно частини 5 статті 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так, позивачем у позовній заяві заявлялось клопотання про поновлення пропущеного позивачем строку позовної давності та визнання причини його пропуску поважною, оскільки інформація про власника квартири, у яку надавались послуги з теплопостачання, стала відомою 25.07.2019 року з заяви відповідача з про зміну власника особового рахунку та доданих до неї копій документів, а тому саме з цього часу йому стало відомо, що відповідальність за несвоєчасну оплату наданих послуг з централізованого опалення повинна нести саме [PERSON] . Разом з тим, суд не вважає таку причину пропуску строку позовної давності поважною, оскільки позивач не був позбавлений можливості отримати самостійно інформацію про власника квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, звернувшись до відповідних надавачів інформації з Державного реєстру прав, або ставши користувачем на підставі договору, укладеного з технічним адміністратором Реєстру. Крім того, він також мав можливість пред`явити позовну заяву про стягнення заборгованості до колишнього власника квартири та під час розгляду справи заявити клопотання про сформування судом відповідної інформації, за результатом розгляду якої заявити клопотання про заміну первісного відповідача на належного. За таких обставин, оскільки представник відповідача заявила про застосування строку позовної давності при вирішенні даної справи, а зазначена позивачем причина пропуску цього строку судом визнана не поважною, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] заборгованості підлягають частковому задоволенню: в межах строку позовної давності за період з 24.12.2016 року по 30.04.2019 року, оскільки позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 24.12.2019 року. Отже, враховуючи наведені вище обставини суд дійшов висновку про те, що до стягнення з [PERSON] на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Лимантепломережа» підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 24.12.2016 року по 30.04.2019 року в розмірі 24272,67 грн., а вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.12.2012 року по 23.12.2016 року не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позивачем поза межами трирічного строку позовної давності і причини, які б можна було визнати поважними для поновлення пропущеного строку, відсутні, а наведені ним причини не є поважними. При цьому, суд вважає доцільним вирахувати з зазначеної суми заборгованості стягнуті з відповідача під час примусового виконання заочного рішення суду в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в розмірі 352,33 грн., а відтак остаточна сума заборгованості за надані послуги з теплопостачання, яка підлягає стягненню з [PERSON] , становить 23920,34 грн. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Закріплена у частині 1 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Інфляційні втрати та три відсотки річних за своєю правовою природою мають гарантувати право стягувача від знецінення невчасно одержаного ним виконання зобов`язання через прострочення боржника, і не є неустойкою (штрафом, пенею). Інфляційні витрати за період з 24.12.2016 року по 30.04.2019 року складають 1728,90 грн., а 3 % проценти річних 740,09 грн., у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги також підлягають частковому задоволенню. При цьому, суд також вважає доцільним вирахувати з зазначеної суми інфляційних витрат стягнуті з відповідача під час примусового виконання заочного рішення суду в рахунок погашення інфляційних витрат грошові кошти в розмірі 352,35 грн., а відтак остаточна сума інфляційних витрат, яка підлягає стягненню з [PERSON] , становить 1376,55 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 933,89 грн., виходячи з наступного розрахунку: 26036,98х1921/53557,89=933,89, де 26036,98 грн. загальна сума задоволених позовних вимог; 1921,00 грн. сума сплаченого позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви; 53557,89 грн. ціна позову відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 26.11.2021 року, 933,89 грн. судові витрати, присуджені позивачу.

Outcome: partial