Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

01 жовтня 2021 року представник позивачки звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В квартирі окрім неї зареєстрований її син - [PERSON] та колишній чоловік - [PERSON] , який а її донька [PERSON] ,\~який після\~розірвання шлюбу,\~а саме\~з 2019\~року \~ у\~вказаній квартирі\~не проживає,\~особистих речей не має, комунальні послуги не оплачує та не бере участь в її утриманні. Наявність реєстрації відповідача в квартирі створює для неї додаткові витрати та перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні своєю власністю. Вважаючи, що відповідач втратив право користування вказаним житлом, просить визнати його таким. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2017 року, посвідченого 12 грудня 2017 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Демко М.Л. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31 січня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 31, розірвано, З інформації, виданої Управлінням з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 20 вересня 2021 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про фактичне проживання від 17 вересня 2021 року, виданого КСН «Маркохім» вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] проживає разом з сином [PERSON] . Згідно ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Відповідно до ст.ст.317, 321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами\~ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України\~громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405\~Цивільного кодексу\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири понад рік. Приймаючи до уваги те, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , а відповідач, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачці [PERSON] судовий збір у сумі 908 грн., сплачений нею при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved