Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 20.07.1993 року перебуває з відповідачем у шлюбі, в якому у них народилися п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з позивачем. На утримання вказаних дітей згідно з рішенням цього ж суду від 16.04.2019 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 1 100 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Однак, на даний час сума стягуваних аліментів на утримання дітей є недостатньою для їх матеріального утримання, оскільки витрати на їх утримання є значними, та позивачу важко самостійно їх оплачувати. Крім того, позивач зазначає, що змінилося її матеріальне становище, адже відповідач не бере участі в оплаті додаткових витрат на утримання дітей, добровільно допомоги на їх утримання не надає, у сина [PERSON] є значні проблеми зі здоров`ям, що потребує чималих коштів на лікування, потреби дітей постійно зростають, збільшились витрати на продукти харчування та речі першої необхідності. Відповідач є здоровим та працездатним, а отже спроможним сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі, ніж визначено попереднім рішенням суду. Інших осіб\~на\~утриманні\~він не\~має. Крім того, вказує, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, визначених рішенням суду. Тому в нього виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2021 року складає 73 721 грн. Тому позивач просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів на утримання вказаних дітей в розмірі 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення останніми повноліття, стягнути з відповідача на її користь 73 721 грн. пені за прострочення сплати аліментів на утримання вказаних дітей, а також судові витрати, які складаються із 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві та просить ці вимоги задовольнити в повному обсязі. Її представник, адвокат Гринів Я.В. в судовому засіданні зазначила, що позивачу важко самостійно утримувати дітей, оскільки відповідач взагалі не сплачує аліменти. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що аліменти на утримання дітей, які присуджені з березня 2019 року, сплачував, однак, точної суми заборгованості він не знає, а відповідну довідку у відділі ДВС йому не видали. Оскільки позивач не надавала номера рахунку в банку для сплати алімілентів, який надала лише в серпні 2019 року, ним відкрито рахунки на прізвища дітей, на які він сплачував аліменти. Крім того, він змушений був повертати спільні з позивачем борги, про якій їй відомо. В даний час аліменти сплачувати не має можливості через відсутність коштів. Суд, заслухавши пояснення вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~даних свідоцтв\~про народження\~сторони є\~батьками неповнолітніх\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15,16). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.04.2019 року з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаних дітей, в розмірі по 1 100 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття (а.с. 17). Згідно із даними копії медичної карти [PERSON] встановлено діагноз: ідіоматична гіпотензія (запис від 06.10.2021 року) та ВСД по гіпотомічному типу (запис від 13.10.2021 року), а також виявлено відхилення в опорно-руховому апараті, у зв`язку з чим призначено ряд обстежень (а.с. 23-25). Відповідно до копії ультразвукової доплерографії екстра краніальних судин, яка проводилась лікарем [PERSON] 05.11.2021 року, [PERSON] рекомендована консультація невропатолога (а.с. 26). Згідно з даними довідки про доходи № 58, виданої 20.10.2021 року товариством з обмеженою відповідальністю СТД ГРУП ПЛАСТ, загальна сума доходу позивача за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року становила 29\~120,57 грн. (а.с. 21). Довідкою про доходи від 21.10.2021 року підтверджено, що позивач працевлаштована у приватного підприємця [PERSON] на посаді продавець-касир, загальна сума її доходу за період з 15.03.2021 року по 30.09.2021 року становила 39\~940,91 грн. (а.с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Коломийським відділом державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), станом на 31.10.2021 року розмір заборгованості [PERSON] по аліментах становить 73\~721,00 грн. (а.с. 19-20). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В п.23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~роз`яснено,\~що відповідно\~до ст.192\~СК розмір\~аліментів,\~визначений судовим\~рішенням або\~за домовленістю\~між батьками,\~суд може\~змінити за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~зв`язку\~зі зміною\~матеріального чи\~сімейного стану,\~погіршення чи\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них. Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів є недостатній для задоволення потреб неповнолітніх дітей та вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Разом з тим вказані обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19). Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки стороною позивача не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після постановлення у 2019 році судового рішення про стягнення з [PERSON] аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхніх неповнолітніх дітей, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, то суд доходить висновку про відсутність підстав для такого збільшення. Витрати на лікування є додатковими витратами на дитину і їх розмір має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 року в справі № 6-1489цс17). \~Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Таким\~\~чином, суд\~\~дійшов висновку, що витрати на лікування дитини, як покликається позивач не є підставами для збільшення\~\~розміру аліментів. Зазначені витрати належать до додаткових витрат на дитину і можуть бути стягнуті за окремим позовом. Отже, позивач не позбавлена права на стягнення витрат на лікування дитини у разі підтвердження нею понесення таких та заявлення відповідного позову. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів судом враховується наступне. Згідно з положеннями ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В матеріалах\~справи\~відсутні\~належні докази\~виникнення\~заборгованості\~не з\~вини\~особи,\~яка\~зобов`язана\~сплачувати\~аліменти,\~тобто\~відповідача. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на те, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Суд погоджується з розміром неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зробленим позивачем, оскільки даний розрахунок виконаний відповідно до положень, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Всього сума нарахованої неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2019 року по 01.11.2021 року визначена в сумі 354\~288,00 грн. Разом з тим відповідно до ч. 1 \~ст.196 СК України\~одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі загальної суми заборгованості за аліментами, що складає 73\~721,00 грн. Вказане, також, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 26.02.2020 року у справі №208/7353/16-ц та в постанові від 20.05.2020 року в справі №127/20291/16-ц. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн., суд виходить з наступного. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Як встановлено судом, 27.10.2021 року між адвокатом Гринів Я.В. та позивачем укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 27, 43). Відповідно до акту виконаних робіт від 05.11.2021 року вартість робіт (послуг адвоката) встановлено в загальному розмірі 4 000 грн., що також підтверджується розрахунковою квитанцією серії КБ № 356509 від 05.11.2021 року (а.с.28, 29). Разом з тим, враховуючи складність справи, час витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, а також за обставин часткового задоволення позову суд вважає, що вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача, є дещо завищеним, а тому вважає доцільним визначити такий розмір витрат в сумі 2000 грн. Згідно з положеннями ч.6\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного та ст. ст.180-184, 192, 196 СК України,

Outcome: partial