Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» подав до суду позовну заяву, вимоги за якою уточнив та остаточно просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Харківгаз збут» суму заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 40159,28 гривень; пеню в розмірі 39,50 гривень, 3% річних в розмірі 1573,96 гривень та інфляційні витрати в розмірі 4370,60 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу які надаються ТОВ «Харківгаз збут», на підставі умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковим для всіх побутових споживачів України. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» від 31 грудня 2015 року за №156 та розміщено на офіційному сайті товариства. Відповідач приєдналася до умов Типового договору шляхом фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору ТОВ «Харківгаз Збут», підписання заяви приєднання, сплати рахунку за поставлений природний газ. Заяви про відмову від отримання послуг з газопостачання [PERSON] не подавала. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склались фактичні договірні відносини щодо послуг з постачання природного газу. Так, за даними оператора ГРМ [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідач свої обов`язки щодо сплати за спожиті послуги з газопостачання не виконує, в результаті чого за період з 31 грудня 2018 року до 16 січня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 40159,28 гривень, яка у добровільному порядку [PERSON] не сплачена. Відповідно до абз. 2 п. 8.2 Розділу VIII Типового договору розподілу природного газу в редакції Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 691 від 12 липня 2018 року, у разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення; загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу; нарахування пені на заборгованість споживачів, що є побутовими здійснюється з 01 травня 2019 року. Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 39,50 гривень, нарахована за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасної сплати вартості спожитого природного газу. Крім того, у зв`язку з несвоєчасним здійснення відповідачем оплати за послуги з газопостачання, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, позивачем ТОВ «Харківгаз Збут» нараховані 3 % річних у розмірі 1573,96 гривень та інфляційні витрати в розмірі 4370,60 гривень. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2021 року відкрито провадження по справі. 01 грудня 2021 року відповідач подала суду відзив на позовну заяву, в якому просила застосувати позовну давність щодо основаного зобов`язання, пені, 3% річних та інфляційних витрат та відмовити в задоволенні вимог позивача за їх необґрунтованості та незаконності, виходячи з наступного. Довідка за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , не відповідає вимогам закону та містить протиріччя розрахунку з огляду на таке: відсутнє посилання тариф, який застосовувався по кожному місяцю при розрахунку місячної оплати; відсутні докази постачання газу в об`ємах, які зазначені позивачем, зокрема відсутні показники приладу обліку газу, з яких вираховується об`єм в м. куб за певний період; ціна формується помісячно, тариф, який застосовано за певний період, позивачем не наведений. В той же час, відповідач передавала до служби 104.UA показники приладу обліку газу, які співпадають з контрольними показниками при перевірці робітниками ТОВ «Харківгаз збут» та не співпадають з даними об`єму газу в даній довідці, зокрема постачання та споживання по особовому рахунку № [NUMBER] по кожному місяцю збільшено позивачем приблизно на 20 м. куб., що створює додаткову заборгованість для відповідача. Крім того, в довідці вказана заборгованість з урахуванням пені в посиланням на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», що є незаконним, не дає можливості встановити, що є заборгованістю, а що є пенею. З Довідки вбачається, що сума боргу є заборгованістю з урахуванням пені та на сформовану суму боргу з урахуванням пені позивач нараховує 3% річних заборгованості та суми інфляційних витрат; таким чином пеня нараховується на пеню, а потім нараховуються інші штрафні санкції не на суму зобов`язання, а на суму сформованої позивачем заборгованості з пенею, що суттєво збільшує позовні вимоги що не відповідає смислу та змісту зобов`язання Вказана довідка сформована в грудні 2018 року та визначено строк платежу станом на 31 грудня 2018 року. В Довідці станом на 31 грудня 2018 рік зазначена заборгованість з урахуванням пені в розмірі 10328,95 грн. З урахуванням сформованої інформації об`єму газу та рахунку до сплати за грудень 2021 року за даними позивача складає 4356,53 грн., сплаченої суми 500,00 грн. Отже 3856,53 грн. (4356,53-500,00) - це сума станом на 31 грудня 2018 року, яка повинна бути при належному розрахунку з урахуванням показників позивача. Решта суми, в розмірі 6472,39 гривень (10328,95-3856,53) невідомого походження, приписана позивачем за його бажанням, не містить розрахунку. В позовній заяві розрахунок заборгованості відсутній. На думку відповідача, в довідці та позовній заяві вимоги значно завищені, у приблизному підрахунку на 13200,00 гривень, а з урахуванням завищеного позивачем відображення об`єму спожитого газу, недостовірно сформована загальна сума заборгованості щомісячно; щомісячний тариф не вказано. Також відповідач не укладала договір про надання послуг з позивачем та не підписувала заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем; в наданій заяві-приєднання проставлено підпис невідомої особи. Наданий позивачем договір не засвідчений у встановленому законом порядку, внаслідок чого відповідач позбавлена можливості подати до поліції заяву про вчинення злочину, а саме підроблення документів та встановити осіб злочинців для притягнення винних до кримінальної відповідальності. При цьому, позивачем не надано договору, який діє в період з 01 лютого 2015 року до 31 липня 2015 року та період з 01 серпня 2015 року до 30 квітня 2019 року. Відповідач не отримувала вимогу від 09 липня 2019 року про оплату заборгованості станом на 30 червня 2019 року; докази на підтвердження її направлення на адресу відповідача в матеріалах справи відсутні. Поштова квитанція від 24 липня 2019 року містить посилання на рекомендований лист, але не містить його змісту; доказів отримання цієї вимоги не надано. Повідомлення Мереф`янського відділу продажу №610-сл-1934-0121 від 25 січня 2021 року містить посилання на період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2020 року з посиланням на загальній обсяг розподілу газу 5723,46 куб. м., але не містить показників приладу обліку газу, проте дані довідки не відповідають даним сайту 104.ua и контрольним зняттям показників обліку газу. Про вартість послуги з постачання на дату розгляду справи позивач наводить Постанову КМУ №293 від 03 квітня 2019 року, яка діє з 11 червня 2019 року та відповідно відповідач згодна на сплату за ціною за обсяг, використаний до 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно), - 3,6 гривні за 1 куб. метр та за обсяг, використаний понад 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно), - 7,188 гривні за 1 куб. метр. Інших розрахунків обґрунтованої ціни відповідач не наводить. Оскільки Закон України «Про житлово-комунальні послуги» введено в дію з 01 травня 2019 року, тому стягнення на його підставі за період, який минув не можливо. Також за даними довідки позивачем розраховано заборонність разом з пенею на яку нараховано 3% річних та інфляційні витрати. Проте, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано; її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Позовна давність до вимог про її стягнення пені обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, при цьому в разі якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) нараховується за кожен день прострочення виконання зобов`язання, позовна давність обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. Розрахунок пені в матеріалах справи відсутній, а розрахунок 3% та інфляційних витрат не відповідає закону з причин зазначених вище. Фактично такий розрахунок має агресивну протиправну дію щодо відповідача, як споживача. Крім того, з 12 березня 2020 року, у зв`язку з впровадженням на території України карантинних та обмежувальних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 та в подальшому подовженням терміну їх дії, нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат заборонено, а враховуючи, що позивачем не наведено дійсних розмір зобов`язання встановити його за цим позовом взагалі неможливо. Як пенсіонер, відповідач отримує вкрай низьку пенсію, а при наявності в обліку заборгованості по газу вона позбавлена можливості отримати субсидію, проте, як порядна людина намагається оплачувати комунальні послуги. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги за уточненим позовом, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечувала, просила в його задоволенні відмовити з підстав викладених у її відзиві. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що ТОВ «Харківгаз Збут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , як споживача природного газу за вищевказаною адресою. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. При цьому АТ «Харківгаз» відповідно до Постанов НКРЕКП, зокрема, №789 від 13.03.2015, №2284 від 08.09.2015, №809 від 19.06.2017 в контексті обставин даної справи провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто є Оператором ГРМ. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За приписами статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. ТОВ «Харківгаз Збут» відповідно до ліцензії надає послуги з постачання природного газу на території Харківської області, зокрема за адресою: місто Південне Харківського району Харківської області. Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільним систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів до газорозподільної мережі для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою типового розподілу природного газу. Згідно п. 7 гл. 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь - яких дій які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та /або документально підтверджене споживання природного газу. Станом на 16 січня 2021 року відповідач має заборгованість по сплаті послуг з газопостачання в розмірі 40159,28 гривень, що підтверджено даними довідки про заборгованість за природний газ за особовим рахунком № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані послуги з газопостачання у добровільному порядку, при цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що вона не отримувала вимогу про оплату заборгованості, оскільки це спростовується матеріалами справи. Також відповідачем не надано доказів, що мають місце розбіжності у сторону збільшення обсяги витрат газу, між даними, що надавались відповідачем за лічильником та даними, що містяться у квитанціях позивача про сплату за газ, тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо неправильності проведеного розрахунку. Також суд не приймає до уваги посилання відповідача що вона не укладала з позивачем угод щодо газопостачання, оскільки відповідач у судовому засіданні визнала, що користується природнім газом, проводить його оплату, але не в повному обсязі, оскільки не отримує субсидію. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що вимога ТОВ «Харківгаз збут» про стягнення з відповідача суми заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 40159,28 гривень підлягає задоволенню, оскільки відповідач користуючись послугами з газопостачання, надані послуги не оплачувала, та задовольняє позов в цій частині вимог. Щодо вимог позивача про стягнення суми пені та трьох процентів річних та інфляційних втрат на суму заборгованості нарахованих за прострочення договірних зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до абз. 2 п. 8.2 Розділу VIII Типового договору розподілу природного газу в редакції Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 691 від 12 липня 2018 року, у разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені на заборгованість Споживачів, що є побутовими, здійснюється з 01 травня 2019 року. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором. Враховуючи викладене, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1573,96 гривень та інфляційні витрати в розмірі 4370,60 гривень, нарахованих на суму заборгованості за прострочення договірних зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, при цьому враховує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ним вжиті всі залежні заходи щодо належного виконання зобов`язання. Щодо застосування строків позовної давності суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю; позовна давність в один рік застосовується, зокрема за п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач просить застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності. Враховуючи, що представник ТОВ «Харківгаз Збут» звернувся до суду 18 лютого 2021 року, приймаючи до уваги загальний строк позовної давності до вимог про стягнення боргу, інфляційних витрат та 3% річних, та визначений законом спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення пені, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення боргу, інфляційних витрат та 3% річних за період з 31 грудня 2018 року до 16 січня 2021 року заявлені в межах строків позовної давності, а вимоги щодо стягнення суми пені за період з 31 серпня 2019 року до 29 лютого 2020 року поза її межами, тому відмовляє в задоволенні вимог позивача в цій частині вимог. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial