Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, нарахованих на суму боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.11.2016 у цивільній справі № 314/5063/16-ц, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено. Вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 716256,00 грн. та 7162,56 грн. понесених судових витрат у вигляді судового збору. На виконанні у Вільнянському відділі державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження № 63982844 із виконання виконавчого листа № 314/5063/16-ц, виданого 23.11.2016 Вільнянським районним судом Запорізької області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] залишку боргу у розмірі 666746,29 грн. Оскільки заборгованість [PERSON] , яка виникла внаслідок невиконання грошового зобов`язання за договором позики досі не погашена, позивачка просить стягнути із відповідача 214729,34 грн. із яких: інфляційні нарахування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 154667,37 грн. та 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 60061,97 грн. за період із 08.09.2018 по 08.09.2021, та судовий збір у розмірі 2147,30 грн. Ухвалою суду від 07.10.2021 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідач відзиву на позов не подав. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.11.2016 у цивільній справі № 314/5063/16-ц, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу задоволено. Вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 716256,00 грн. та 7162,56 грн. понесених судових витрат у вигляді судового збору. Рішення у справі набуло законної сили 22.11.2016. Вільнянським районним судом Запорізької області, на виконання рішення, 23.11.2016 видано виконавчий лист. Із листа Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.07.2021 № 25709, вбачається, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 63982844 із виконання виконавчого листа № 314/5063/16-ц, виданого 23.11.2016 Вільнянським районним судом Запорізької області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] залишку боргу у розмірі 666746,29 грн., вимоги Ф-108 У від 13.02.2020, виданої ГУ ДПС у Запорізькій області про стягнення із [PERSON] на користь держави боргу у розмірі 34384,59 грн., постанови серії ЕАН № 3893215, виданої 09.03.2021 ГУНП в Запорізькій області про стягнення із [PERSON] на користь держави 850,00 грн. штрафу. У матеріалах справи міститься: подання державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.07.2021 № 25708, адресоване Відділенню поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, про порушення кримінальної справи відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України; подання державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.07.2021 № 25652, адресоване Вільнянському районного суду Запорізької області про примусовий привід боржника [PERSON] ; подання державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.07.2021 № 20603, адресоване Вільнянському районного суду Запорізької області про оголошення розшуку боржника [PERSON] ; подання державного виконавця Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.07.2021 № 25615, адресоване Вільнянському районного суду Запорізької області про обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу [PERSON] . У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За змістом положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених договором позики, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляція-це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14.11.2006 № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно по`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому застосування 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Суд, аналізуючи зміст ст. 625 ЦК України, приходить до висновку, що нараховані на суму боргу інфляційні витрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат позикодавця внаслідок інфляційних процесів. Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості за договором позики, не припиняє правовідносин сторін цих договорів, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, та не позбавляє позикодавця права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. За таких обставин, з ухваленням рішення про стягнення боргу за договором позики у 2016 році, зобов`язання [PERSON] сплатити заборгованість за договором не припинилось та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, відтак позивачка має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Суд, приймає до уваги розрахунок наведений позивачкою у позові, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач не надав доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачкою розрахунок. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2147,30 грн.

Outcome: approved