Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Коломоєць І.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.08.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, яким стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 29.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 5988067 з примусового стягнення аліментів, проте свої обов`язки щодо утримання дитини відповідач ігнорує. 02.08.2021 року головним державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Святченко Є.В. складено розрахунок заборгованості. Станом на 31.07.2021 року заборгованість складає 19 738,83 гривень. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 19738,83 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 гривень. В судовому засіданні позивач представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення заборгованості у розмірі 15898, 83 гривень, тобто з урахуванням сплачених сум відповідачем, а також просив розстрочити виконання рішення суду на 32 місяці у зв"язку з складним матеріальним становищем відповідача та зменшити розмір витрат на правову допомогу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Комунарським районним судом м. Запоріжжя 12.08.2019 року було видано судовий наказ № 333/4309/19, яким стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця, у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 29.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Святченко Є.В. від 23.08.2019 року відкрито виконавче провадження за судовим наказом № 333/4309/19 від 21.08.2019 року. 02.08.2021 року головним державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Святченко Є.В. складено розрахунок заборгованості. Станом на 31.07.2021 року заборгованість складає 19 738,83 гривень, з урахуванням сум, що були сплачені відповідачем в цей період. Зазначений розрахунок не був спростований відповідачем під час судового розгляду відповідно до засад змагальності цивільного судочинства. Дій, які б свідчили про намагання відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у добровільному порядку, він не вчиняв, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.196 СК України у позивача виникло право вимагати від відповідача сплатити неустойку(пеню) за весь час прострочення сплати аліментів. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеної державним виконавцем відділу державної виконавчої служби станом за період з липня 2019 року по липень 2021 року заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на користь позивача [PERSON] складає 19738,83 грн. За змістом ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. При розгляді справи встановлено, що сторони визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах не оспорювали, тобто з ним погодились. Положеннями ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, умовою для нарахування пені на заборгованості по аліментам є вина боржника в її утворені. Згідно роз`яснень, наданих у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При вирішенні спору по суті, суд враховує вимоги ст.ст. 12,81 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як було зазначено представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач позов визнав частково, але не надав суду доказів, що спростовують доводи позивача і надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, зокрема, відсутні докази того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача [PERSON] неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчислені загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку, та виходячи з того, що аліменти признаються та виплачуються(стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки(пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15. Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15 та у справі № 6-300цс16, які розглянуті ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України. Згідно розрахунку розміру неустойки(пені) за несвоєчасну сплату аліментів, наданого позивачкою, загальна сума складає 101636,22 грн. Але відповідно до ст. 196 СК України, з відповідача на користь позивача може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 19738,83 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, загальний розмір неустойки(пені) за несвоєчасну сплату аліментів, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] за період з липня 2019 року по липень 2021 року складає 19738 гривень 83 копійок. Вирішуючи клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто, розстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання. Згідно з ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Згідно з частиною 4 статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч.1 ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Відповідач у заяві про розстрочення виконання судового рішення посилається на неможливість оплати всієї суми у зв"язку з його тяжкою хворобою, перенесеною операцією, що потребувала значних матеріальних витрат, реабілітацією та складним матеріальним становищем. З урахуванням обставин справи, розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що виникла у відповідача, матеріального стану відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2020 року між адвокатом Коломоєць І.В. та громадянкою [PERSON] укладено угоду про надання правової допомоги, а також надано розрахунок судових витрат позивача та акт прийому передачі виконання робіт/правничих послуг. Виходячи з наданих доказів, з урахуванням заявленого клопотання представника відповідача, суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у загальному розмірі 6000 гривень не є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами. Таким чином, загальний розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, який суд вважає співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом послугами, разом становить 3000 гривень. Враховуючи вищевикладене, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення пені по аліментам. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved