Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № 126пш від 03 вересня 2019 року в розмірі 11947 грн. 78 коп. та судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 вересня 2019 року між Кредитною спілкою «Станіславська» та [PERSON] укладено кредитний договір № 126пш, шляхом відкриття кредитної лінії в сумі 16 000 грн. Строк користування кредитом становить 36 місяців, розпочинається з 02 вересня 2019 року і закінчується 02 вересня 2022 року. Проценти за користування кредитом встановлюються в розмірі 62,45 % річних. З метою забезпечення умов даного договору було укладено договори поруки від 02 вересня 2019 року, де поручителем є [PERSON] . Відповідальність поручителів настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за вказаним кредитним договором. За вказаним договором поруки передбачена солідарна відповідальність. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву за змістом якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причину неявки суду не повідомили. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 02 вересня 2019 року між кредитною спілкою «Станіславська» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 126пш (а.с.5-7), за яким кредитна спілка надала, а позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 16 000 грн. та зобов`язався повернути кредит до 02 вересня 2022 року. Умовами п. 2.8 кредитного договору встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами, який становить 62,45 % річних. Відповідно до Договору позичальник зобов`язався проводити погашення кредиту щомісячними виплатами згідно Графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1052 ЦК України). Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, позичальник систематично їх порушував. Позивачем нараховано загальну заборгованість в розмірі 11 947 грн. 78 коп., з яких: поточна заборгованість по основній сумі кредиту в розмірі 8363 грн. 61 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом нарахованих за період 17.09.2020 -30.07.2021 в розмірі 3584 грн. 17 коп (а.с.2зв-3). В забезпечення належного виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит № 126пш від 02 вересня 2019 року, між кредитною спілкою та [PERSON] 02 вересня 2019 року укладено договір поруки відповідно до п. 1.1, 2.2 яких поручитель зобов`язалась перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником [PERSON] зобов`язань за наведеним кредитним договором. У зв`язку з чим, поручитель за вимогою кредитної спілки повинен нести солідарну відповідальність. Строк дії договору поруки до 02.09.2022р. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами не представлено суду. Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовом кредитної спілки «Станіславська» слід задовольнити. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідачів слід стягнути 2 270 гривні судового збору на користь позивача, а саме по 1135 грн. 00 коп. з кожного. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527, 554, ч.1, 530, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved