Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою встановлення факту належності документів одній і тій же особі. Вимоги мотивує тим, що її прізвище в свідоцтві про одруження вказано « [PERSON] », а у інших документах [PERSON] ». Розбіжності такі виникли внаслідок фіксації в офіційних документах імен по батькові від варіантів особового імені [PERSON]/[PERSON] і зумовлені поліваріативністю особових імен спільного етимологічного походження. Отже, різне написання прізвища заявниці в її документах приносить їй багато незручностей, бо вона не може довести, що її документи належать одній і тій самій особі, в результаті чого, не може в повному обсязі реалізувати свої права, а саме: оформити переведення пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника. В судове засідання заявниця не з`явилася, її представник до суду заяву в якій просила проводити розгляд її заяви без її участі.. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 15 грудня 2021 року від представника заява до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 1963 року заявник уклала шлюб з [PERSON] . Після реєстрацію шлюбу заявник змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с. 7). Натомість, в паспорті заявника та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, копії яких містяться в матеріалах справи, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». (а.с. 4-5, 6). Заявник просить встановити факт належності документів одній і тій же особі, а саме що свідоцтво про одруження, видане на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] . Так, на підтвердження зазначеної обставини заявником було надано висновок експерта № 791/10/2021 за результатами семантико-текстуальної експертизи за заявою [PERSON] складений 22 жовтня 2021 року. (а.с. 17-21). За результатами дослідження було надано висновок, що написання прізвища « [PERSON] » у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] , виданого Палацом одруження м. Києва 08 серпня 1963 року є помилковим варіантом написання прізвища « [PERSON] ». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, приймаючи до уваги те, що встановлення факту належності прізвища в документах заявниці має для неї юридичне значення, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved