Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Виконавчий комітет Стрийської міської ради звернувся до суду з позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; накласти заборону на відчуження належної на праві власності [PERSON] квартири [ADDRESS] до досягнення дитиною повноліття; стягувати з [PERSON] на користь малолітнього [PERSON] , [INFO] , на особистий рахунок дитини в Державному ощадному банку України аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття,поклавши судові витрати на відповідачку. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , стосовно якого вона має статус одинокої матері. Відповідачка зарекомендувала себе з негативної сторони. З її слів, вона неофіційно працює сортувальником побутових відходів на сміттєзвалищі. Сім`я неблагополучна, мати не приділяє уваги вихованню сина, а відтак не має на нього впливу. На даний час вона одружена, проте з сім`єю не проживає. У шлюбі народила сина [PERSON] , який проживає та виховується у тітки (сестри батька). Зі слів відповідачки, вона не бажає підтримувати стосунків з сином, чоловіком і його ріднею. Син [PERSON] , відносно якого відповідачка є одинокою матір`ю, проживає разом із нею, проте взаєморозуміння між ними немає, і хлопець часто самовільно покидає домівку. [PERSON] закінчив 8-й клас КЗ ЛОР «Підгірцівська спеціальна школа І-ІІІ ступенів», на повному державному утриманні не перебуває. Зі слів педагогів, мати не цікавиться його життям та навчанням. На даний час він перебуває у притулку для дітей служби у справах дітей Львівської облдержадміністрації, куди його доправили представники правоохоронних органів. Наведені факти підтверджуються наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради № 41 від 06.07.2021 «Про взяття на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», актом обстеження житлово-побутових умов від 09.07.2021, складеним працівниками служби у справах дітей виконкому Стрийської міської ради, Стрийського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та Стрийського відділу поліції, повідомленням із притулку для дітей Львівської облдержадміністрації. В результаті обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] при рейдовій перевірці за місцем проживання малолітнього [PERSON] по [ADDRESS] було виявлено, що квартира однокімнатна, незатишна, має необжитий вигляд, на підлозі сумки з одягом, чути стійкий запах цигарок. Для дитини створені часткові умови проживання: окреме спальне місце, невеличка шафа для одягу, журнальний столик, стільці. Продуктів харчування, речей побутового вжитку, засобів особистої гігієни та сезонного одягу дуже мало. З матір`ю проведена профілактична бесіда про належне виконання батьківських обов`язків та відповідальність за їх невиконання. [PERSON] зобов`язано створити належні умови проживання, налагодити стосунки із сином та забезпечити психологічний комфорт перебування сина вдома, проте вона категорично відмовилась і виявила бажання про позбавлення її батьківських прав, оскільки не хоче нести відповідальність за сина, бо не має на нього впливу. Одночасно відповідачка заявила, що відмовляється забирати сина з притулку для дітей, де він зараз перебуває. Малолітнього [PERSON] , який раніше не перебував на обліку служби у справах дітей, взято на облік як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). 20.07.2021 комісія з питань захисту прав дитини надала згоду на позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] ,а тому позивач змушений звернутися до суду з позовними вимогами про позбавлення такої матері батьківських прав, стягнення з неї аліментів на утримання дитини та накладення заборони на відчуження її майна. Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 04 серпня 2021 року головуючим у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 25/ На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача 09 вересня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області /а.с. 26/. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2021 позовну заяву виконавчого комітету Стрийської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження майна прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справ постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 01.10.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 27/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.10.2021 закрито підготовче провадження у даній справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.10.2021 /а.с. 33/. Розгляд справи по суті відбувся 01.02.2022 за участі представника позивача [PERSON] . Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача виконавчого комітету Стрийської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада». В підготовчому судовому засіданні проти позбавлення батьківських прав не заперечила. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, повторно видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 04.03.2014 /а.с. 4/. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом встановлено, що [PERSON] 08.09.2015 за актовим записом № 372 зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] /а.с. 46/. Також з долучених до позову матеріалів перевірки проведеної Стрийським РУП ГУ НП у Львівській області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуваючи з матір`ю [PERSON] , неодноразово без її дозволу йшов з дому та його розшукували працівники поліції. 30.06.2021 після чергового розшуку малолітнього сина [PERSON] відповідачка відмовилась забирати його додому, звернувшись до начальника Стрийського РУП із заявою про позбавлення її батьківських прав. Матеріали проведеної перевірки скеровано начальнику служби у справах дітей для вирішення питання про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав /а.с. 5-11/. З наказу служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 41 від 06.07.2021 судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків /а.с. 12/. Відповідно до письмової заяви [PERSON] від 12.07.2021 на ім`я міського голови м. Стрия остання просить не повертати їй сина [PERSON] , [INFO] , та позбавити її батьківських прав відносно нього /а.с. 13/. З постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2021 у справі № 456/3353/21 встановлено, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей) та застосовано адміністративне стягнення у виді попередження /а.с. 65/. Згідно з довідкою комунального закладу Львівської обласної ради «Підгірцівська спеціальна школа І-ІІІ ступенів» № 152 від 05.07.2021 [PERSON] , [INFO] , учень 8-А класу, дійсно навчається в даному навчальному закладі. Крім цього, з довідки комунального закладу Львівської обласної ради «Підгірцівська спеціальна школа І-ІІІ ступенів» № 9 від 24.01.2022 судом встановлено, що [PERSON] не відвідувала та не забирала сина на вихідні та святкові дні, який проживає в даному закладі /а.с. 14, 66/. Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , виданої комунальним закладом Львівської обласної ради «Підгірцівська спеціальна школа І-ІІІ ступенів» останній виховується в малозабезпеченій сім`ї. Мама недостатньо уваги приділяє навчанню та вихованню сина /а.с. 15/. З договору обміну квартир, витягу про державну реєстрацію прав судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири, що за адресою: [ADDRESS] /а.с. 16-18/. Згідно з довідкою про склад сім`ї № 689 від 12.07.2021, виданою КП «Управляюча компанія «Мрія», [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с. 19/. З акту обстеження умов проживання за місцем реєстрації [PERSON] , що по [ADDRESS] , судом встановлено, що квартира однокімнатна, незатишна, має необжитий вигляд, багато речей у дорожніх сумках, стійкий запах тютюну. Для дитини створені часткові умови проживання: окреме спальне місце, невеличка шафа для одягу, журнальний столик, стільці. Продуктів харчування, речей побутового вжитку, засобів особистої гігієни дуже мало, сезонний одяг фактично відсутній /а.с. 20/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує також висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019 та 06.05.2020 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц та № 753/2025/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Частиною 1 ст. 248 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Так, як підставу звернення до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , позивач зазначає, що відповідачка не цікавиться життям та станом здоров`я сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, матеріальної допомоги не надає, тобто фактично самоусунулася від виховання сина, що можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування відповідачкою своїх обов`язків. Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що відповідачка [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не бере участі у його вихованні, матеріально не забезпечує, не дбає про здоров`я сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. У суду відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, зазначених у досліджених судом доказах, оскільки такі відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Так, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є психологом Стрийського міського центру соціальних служб, під супроводом якого перебувала сім`я [PERSON] . В ході здійснення оцінки потреб сім`ї [PERSON] за місцем її проживання складено акт та з`ясовано, що остання відмовляється забирати сина на вихідні дні з Підгірцівської спеціальної школи, де він навчається і проживає, оскільки дитина їй непотрібна. Сама ж [PERSON] відмовилася від допомоги Стрийського міського центру соціальних служб налагодити контакт і спілкування з сином, про що подала відповідну заяву. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є вихователькою малолітнього [PERSON] в Підгірцівській спеціальній школі та зазначила, що [PERSON] спочатку займалася вихованням сина, телефонувала, цікавилася його навчанням, забирала додому на вихідні дні. У червні 2021 року під час літніх канікул хлопець втік з дому. З вересня 2021 року [PERSON] припинила спілкування з сином та педагогами, на вихідні дні зі школи не забирає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не бере участі у його вихованні, матеріально не забезпечує, не дбає про здоров`я дитини. У судовому засіданні [PERSON] , допитаний як свідок у присутності педагога [PERSON] , пояснив, що навчається та проживає в Підгірцівській спеціальній школі. З мамою в нього не дуже добрі стосунки, спілкується з нею рідко, останній раз бачив її близько шести місяців тому. Повертатися до матері та проживати разом з нею не хоче, бо вітчим, з яким у нього погані стосунки, постійно його ображав, а мама не захищала, тому хоче залишитися в інтернаті. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків у результаті розгляду справи немає, їх показання відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших, зібраних по справі доказах. Крім цього, суд враховує, що згідно з ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням Стрийської міської ради № 244 від 28.07.2021, судом встановлено, що виконавчий комітет Стрийської міської ради вважає за доцільне дати дозвіл на позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 21-23/. Суд звертає увагу на відсутність доказів, які б свідчили про вжиття відповідачкою будь-яких дій (заходів) щодо зміни ситуації, яка склалася, що, в свою чергу, давало б суду підстави вважати, що відповідачка бажає виправити свою поведінку в інтересах дитини, оскільки остання в судові засідання не з`являлася, що свідчить про її байдуже ставлення до сина, його розвитку та виховання. Окрім того, суд бере до уваги, що відповідачка в підготовчому судовому засіданні не заперечила проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що вже зверталася з аналогічною заявою про позбавлення її батьківських прав, оскільки впливу на сина не має, брати участь у його вихованні та нести відповідальність за нього не хоче. У цій справі наявні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод органи державної влади не можуть втручатися у здійснення права на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у повагу до сімейного життя на становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»). Одним із фундаментальних принципів демократичного суспільства є законність, на яку посилається преамбула до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Законність передбачає, серед іншого, що втручання з боку виконавчої влади в права осіб повинне бути предметом ефективного контролю. Цей контроль звичайно здійснюється судовою владою, оскільки судовий контроль надає найкращі гарантії незалежності, неупередженості та належної процедури. Суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] відповідає пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України. Таке втручання здійснено для захисту здоров`я та моралі малолітньої дитини, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього потребують інтереси дитини, матір якої [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не бере участі у його вихованні, матеріально не забезпечує, не дбає про здоров`я сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення. Така поведінка матері відносно своєї дитини дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і свідчить про ризик неналежного виховання дитини. Таким чином, втручання є необхідним у демократичному суспільстві і державні органи діяли в межах своєї дискреції. З урахуванням наявних у справі доказів, обставин справи, сукупності усіх чинників і факторів, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки не суперечить нормам міжнародного права та практиці ЄСПЛ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи те, що відповідачка [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а тому позбавлення її батьківських прав буде лише сприяти розвитку дитини, а відтак позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі та позбавити останню батьківських прав відносно її малолітнього сина та стягувати з неї аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. Крім цього, з урахуванням вище встановлених обставин суд вважає за необхідне накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] , [INFO] . Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, враховуючи вимоги ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] в розмірі 992,40 грн на користь держави.

Outcome: approved