Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29 вересня 2021 року надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бригадна 11» до [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам співвласників об`єднання в розмірі 1 058, 36 грн., а також витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ОСББ «Бригадна 11». [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . На даний час у відповідача як власника квартири за період з 01 червня 2018 року по 15 січня 2021 року утворилася заборгованість в сумі 1 058, 36 грн. (а.с.1-6). Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Житнікова А.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач систематично та регулярно сплачує внески і платежі, при цьому розрахунок і повідомлення містять суттєві недоліки та розбіжності, які не дають встановити реальний стан розрахунків між позивачем та відповідачем. При цьому, на думку представника відповідача для стягнення внесків за період з червня 2018 року по серпень 2018 року пройшов встановлений чинним законодавством трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України. Крім того, ані в тексті позовної заяви, ні в доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості по внескам та комунальним платежам не вказано за яким видом внеску або платежу нараховано вказану в позові суму заборгованості в розмірі 1 058, 36 грн., на підставі яких рішень зборів співвласників внесок або платіж нараховано. З урахуванням викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. (а.с.127-133). 06 грудня 2021 року від представника позивача адвоката Погрібної О.А. до суду надійшла відповідь на відзив, у якому остання зазначила, що у відзиві чи в окремому клопотанні представник відповідача не заявляє про застосування строку позовної давності до позовних вимог ОСББ, при цьому частково сплата відповідачем заборгованості перериває перебіг строку позовної давності. Що стосується зауважень адвоката відповідача щодо того, що квитанції, подані до матеріалів справи не збігаються з розрахунком заборгованості, то представник позивача зауважив, що суми за вказані відповідачем періоди в розрахунку заборгованості менші ніж це вказано в квитанціях. Ці суми менші, адже по деяким позиціям в квитанціях суми не затверджені рішеннями загальних зборів або нормативними документами, а тому після перерахунку сума загальної заборгованості змінилася. Наприклад, за червень 2021 року в квитанції вказана сума за повірку газових лічильників, повірку яких сплачувало ОСББ. Але оскільки даний платіж не був передбачений у рішеннях загальних зборів ОСББ, то в розрахунку заборгованості не відображало дані суми і не вимагає їх сплати з відповідача в судовому порядку. Наприклад, за січень 2020 року сума за заміну електролічильна не увійшла в розрахунок заборгованості, адже була сплачена відповідачем ОСББ 12 лютого 2021 року цільовим платежем (меморіальний ордер додається). У квитанції за березень 2020 року сума у 300 грн. була виставлена помилково, про це також стало відомо при складанні розрахунку заборгованості. Щодо квитанції за червень 2021 року, то там помилка, замість червень 2021 року вказано липень 2021 року. При цьому, відповідач не надав свого розрахунку заборгованості для спростування розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.146-148). Крім того, разом з відповіддю на відзив представником позивача надано заяву про зміну предмета позову, у якій адвокат Погрібна О.А. зазначила, що в позовній заяві в прохальній частині ОСББ просить стягнути з відповідача заборгованість по внескам співвласників об`єднання в сумі 1 058,36 грн. та судові витрати. Відповідно до тексту позовної заяви та розрахунку заборгованості вказано, що відповідач сплачував ОСББ на підставі виставлених квитанцій не тільки внески на утримання будинку, а й обов`язкові платежі за спожиті ним житлово-комунальні послуги, колективним замовником яких виступає для співвласників багатоквартирного будинку ОСББ, адже співвласники не мають індивідуальних договорів. Разом з позовною заявою були подані і відповідні докази щодо укладання договорів з постачальниками комунальних послуг. ОСББ, як колективний замовник житлово-комунальних послуг, оплачує їх на підставі укладених договорів, при цьому ОСББ має оплатити спожиті співвласниками ці послуги їх постачальникам не залежно від того чи оплатили ці спожиті житлово-комунальні послуги співвласники багатоквартирного будинку чи ні. Отже, співвласники зобов`язані компенсувати (оплатити) ОСББ спожиті ними житлово-комунальні послуги, як колективному замовнику цих послуг шляхом сплати відповідних платежів ОСББ. Відповідач не в повному обсязі сплачував ОСББ внески та відповідні платежі за спожиті житлово-комунальні послуги, в результаті чого і утворилася відповідна заборгованість. У зв`язку з цим пункт 2 позовних вимог мають бути доповнений текстом щодо стягнення з відповідача окрім внесків співвласників об`єднання, ще й вимогою про стягнення обов`язкових платежів. Пункт 3 позовних вимог залишається без змін (а.с.149-150). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 29 вересня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с. 118-119). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 120). До суду 18 жовтня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с. 121). Ухвалою судді від 19 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бригадна 11» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 122-123). Представник позивача просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, про що надав відповідну заяву (а.с. 169). Представник відповідача позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, про що надав відповідну заяву (а.с.171). Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі ОСББ «Бригадна 11», що підтверджується Статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бригадна 11» від 22 листопада 2016 року, затвердженого Протоколом № 22/11 загальних зборів членів ОСББ «Бригадна 11» (а.с. 13-19). Відповідно до п. 2 розділу 3 Статуту ОСББ «Бригадна 11» вищим органом управління ОСББ «Бригадна 11» є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників будинку. Загальними зборами ОСББ «Бригадна 11» було затверджено розмір щомісячних внесків: внески на утримання будинку та прибудинкової території, внески на забезпечення охорони будинку та утримання системи відеоспостереження за будинком, тощо (п. 3 розділу 3 Статуту). ОСББ «Бригадна 11» є виконавцем комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території, а також із забезпечення надання інших комунальних послуг через приєднані зовнішньобудинкові мережі у житловому будинку [ADDRESS] . З метою надання комунальних послуг власникам квартир, позивачем укладені договори з постачальниками послуг, що підтверджується : - копією Договору про надання послуг з технічного обслуговування комерційного вузла обліку газу № ДУГІ-17/352-ТО ВОГ від 12 жовтня 2017 року (а.с. 79-80); - копією договору № 61/19 від 16 вересня 2019 року, укладеного з ТОВ «Спеціальне підприємство Техноліфт» та додатковою угодою № 2 до договору № 61/19 від 16 вересня 2019 року (а.с.81-83); - копією договору № 574 про надання послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів від 07 березня 2018 року (а.с.87); - копією договору про постачання електричної енергії № 20103-00 від 10 жовтня 2016 року (а.с.88-95); - копією Договору про надання послуг централізованого питного водопостачання та водовідведення № 101019 від 21 жовтня 2016 року (а.с. 96-99); - копією договору № 3567/18-КП-4 постачання газу від 08 жовтня 2018 року (а.с.100-104); - копією договору постачання природного газу № 126/ПГ-2226-ТКЕ від 13 квітня 2021 року (а.с. 105-109); - копією договору № 2109/1920-КП-4 постачання природного газу від 24 вересня 2019 року (а.с.109-113). - копією договору № 20/21-5016-ТЕ-4 постачання природного газу від 24 вересня 2020 року (а.с.114-117). Відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 20 вересня 2013 року є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, та споживачем послуг ОСББ «Бригадна 11» (а.с. 24). Послуги, які надаються ОСББ «Бригадна 11», відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належать до житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з управління будинком, а правовідносини, що виникли між ОСББ «Бригадна 11» та [PERSON] , як власником квартири, є правовідносинами між виконавцем послуг та споживачем послуг. Згідно розрахунку заборгованості, наданого ОСББ «Бригадна11» за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість по внескам та платежам співвласників об`єднання, розмір якої за період з 01 червня 2018 року по 15 січня 2021 року становить 1 058, 36 грн. (а.с. 25-27). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача та представником відповідача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі Правила). Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями. Тобто, згідно із зазначеними правовими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З урахуванням наведеного відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для несплати за надані позивачем і спожиті відповідачем житлово-комунальні та інші послуги. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року (справа № 753/1391/17, провадження № 61-34537св18), від 21 листопада 2019 року (справа № 464/5927/15, провадження № 61-33479св18). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу положень ст. 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. Обов`язок відповідача з утримання належного йому майна виникає незалежно від обставин звернення до нього позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору. Відсутність договору між позивачем та відповідачем щодо утримання житлового будинку і прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будівлі. Частиною 1 статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. 6, 7 ,8 ст. 22, ч. 4 ст.23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів. У статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є власником вищезазначеної квартири, він як власник житла, зобов`язаний нести витрати на внески і платежі співвласників об`єднання, оскільки такий обов`язок передбачений чинним законодавством. У зв`язку з частковим невиконанням споживачем обов`язків з оплати внесків та платежів виникла заборгованість в розмірі 1 058, 36 грн. Отже, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] , як власника квартири, на користь ОСББ «Бригадна 11» заборгованості по внескам та платежам співвласників об`єднання, що утворилася за період часу з 01 червня 2018 року по 15 січня 2021 року, у розмірі 1 058, 36 грн. Щодо доводів представника відповідача про пропущення позивачем встановленого строку трирічного строку позовної давності необхідно зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Відповідна правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 22 березня 2017 року у справі №6-43цс17: «До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу». Постановою ВС від 22 січня 2019 року у справі № 437/2726/13-ц визнано обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції наступного характеру: «...У зв`язку із здійсненням відповідачами оплати за послуги після того, як вони не здійснювали оплату, строк позовної давності перервано, що відповідає вимогам статті 264 Цивільного Кодексу України, яка передбачає переривання перебігу строку позовної давності». Такими чином, відповідач частково сплачував внески та платежі протягом періода, який заявляється позивачем у зв`язку із чим перебіг строків позовної давності переривався, що унеможливило застосування строків позовної давності. Крім того, представник відповідача посилався на наявні розбіжності у розрахунку заборгованості по сплаті внесків. Так, позивач є особою, яка здійснює нарахування за послуги, а відтак на нього покладається обов`язок доказування саме нарахованих відповідачу сум, що і було ним зроблено в наданому розрахунку заборгованості, де позивач щомісячно протягом всього спірного періоду з розбивкою по кожному виду послуг навів нараховані ним до сплати відповідачу суми. При цьому, доводи представника відповідача щодо наявних розбіжностей в повідомленнях та розрахунку заборгованості не знайшли свого підтвердження. Представник позивача зауважив, що суми за вказані відповідачем періоди в розрахунку заборгованості менші ніж це вказано в квитанціях. Ці суми менші, адже по деяким позиціям в квитанціях суми не затверджені рішеннями загальних зборів або нормативними документами, а тому після перерахунку сума загальної заборгованості змінилася. Наприклад, за червень 2021 року в квитанції вказана сума за повірку газових лічильників, повірку яких сплачувало ОСББ. Але оскільки даний платіж не був передбачений у рішеннях загальних зборів ОСББ, то в розрахунку заборгованості не відображало дані суми і не вимагає їх сплати з відповідача в судовому порядку. Наприклад, за січень 2020 року сума за заміну електролічильна не увійшла в розрахунок заборгованості, адже була сплачена відповідачем ОСББ 12 лютого 2021 року цільовим платежем (меморіальний ордер додається). У квитанції за березень 2020 року сума у 300 грн. була виставлена помилково, про це також стало відомо при складанні розрахунку заборгованості. Щодо квитанції за червень 2021 року, то там помилка, замість червень 2021 року вказано липень 2021 року. При цьому, відповідач не надав свого розрахунку заборгованості для спростування розрахунку заборгованості наданого позивачем. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн. Згідно п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження повноважень та визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката суду наданий: - договір про надання професійної правничої допомоги № 01 від 13 квітня 2021 року, укладений між АО «Погрібної Ольги та Патики Андрія» та ОСББ «Бригадна 11» (а.с. 9-12); - Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Погрібної О.А. від 19 липня 2016 року серії ДП № 3114 (а.с.13); - ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСББ «Бригадна 11» від 28 вересня 2021 року (а.с.14) - платіжне доручення № 722 від 10 вересня 2021 року (а.с.15). Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість та пропорційність понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи обсяг наданих послуг і виконаних робіт, складність справи, тривалість розгляду, час витрачений на заяв по суті справи. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем на суму 2 000 грн., що на переконання суду буде співмірним, пропорційним та розумним в цілях покладення його на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved