Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

І. Суть спору Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № СL-235075 від 05.11.2019 року у розмірі 126\~442,98 грн, понесених судових витрат в розмірі 2 270 грн., а також витрат на професійну правову допомогу у розмірі 12\~644,29 грн. Обґрунтовує позов тим, що 05.11.2019 між сторонами укладено кредитний договір № СL-235075, на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до даного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 101 000 грн., строком кредитування до 03.11.2023 року. Вказує, що за умовами договору позичальник зобов`язався використати кредит на поточні, повернути кредит, сплатити відсотки за процентною ставкою 35% річних та інші платежі в строк та на умовах, що передбачені договором. На виконання умов вищевказаного договору позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 09.06.2021 року утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 126\~442,98 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 93\~305,15 грн., заборгованості за відсотками 33\~137,83 грн. Оскільки вжити заходи досудового врегулювання спору банком не вдалося, тому просить примусово стягнути з відповідача заборгованість. Крім того, просить стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі, написанням позовної заяви та супроводом представника в судових засіданнях. ІІ. Позиція учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання за місцем реєстрації, що підтвердено рекомендованим повідомленням про вручення відповідачу поштового відправлення - судової повістки, яке міститься у матеріалах справи. Окрім того, про про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся шляхом опублікування оголошення про виклик такого на сайті Судової влади України, причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 30.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. 05.01.2022 року сторони та учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися; будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 01.02.2022 року. 01.02.2022 року сторони та учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 05.11.2019 між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № СL-235075 згідно якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 101 000 грн (а.с.10-12) на поточні потреби строком на 48 місяців, що підтверджується паспортом споживчого кредиту (а.с.13-15), меморіальним ордером № 63953445 від 05.11.2019 року(а.с.7) та випискою руху коштів по рахунку з 05.11.2019 року по 06.07.2020 року. Кредитні кошти надані відповідачу строком до 03.11.2023 року зі сплатою процентів 35 % річних. Пунктом 6.9 Договору передбачено, що банк у випадках невиконання позичальником зобов`язань, передбачених договором, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій, про що письмово повідомляє позичальника. Встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 09.06.2021 року згідно розрахунку утворилася заборгованість в розмірі 126\~442,98 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 93\~305,15 грн, заборгованість за відсотками 33\~137,83 грн (а.с.6) Позивачем вживались заходи щодо досудового врегулювання спору: за місцем реєстрації відповідачу направлялася досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості, проте така повернулась відправнику з причиною повернення листа «адресат відсутній за вказаною адресою», відтак залишилась без відповідного реагування зі сторони відповідача. Доказів погашення боргу суду не надано. V. Застосоване судом законодавство Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст.611, 625, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст. 14 ЦК України. Відповідно до ч. 1ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. VI. Висновки суду Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що надані позивачем по справі докази у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач отримав кредитні грошові кошти від позичальника, своєчасно їх не повернув, у зв`язку з чим має грошове зобов`язання перед позивачем з їх повернення у сукупному розмірі 126\~442,98 грн. У зв`язку із вказаним, позов є обґрунтованим та підставним, а тому підлягає до задоволення. VII. Судові витрати Відповідно до ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 270 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, у стягненні витрат на професійну правову допомогу в розмірі 12\~644,29 грн, суд відмовляє за недоведеністю. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Верховний Суд України у Постанові від 01.09.2021 (справа № 178/1522/18, провадження № 61-3157 св 21 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача - адвокатом Павленком С.В. надані такі документи: копія договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року; копія ордеру серії КС №573217, копія довіреності № 11821 від 30.12.2020 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000531 від 30.11.2018 року. Разом з тим, у наданому суду договорі про надання правової допомоги від 11.02.2019 року не обумолено розміру винагороди виконавцю саме у сумі 12 644,29 грн, яку просить стягнути з відповідача представник позивача - адвокат Павленко С.В. Відтак жодних доказів для встановлення дійсності та необхідності вказаних судових витрат, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи суду не надано. Враховуючи те, що жодних належних та достатніх доказів в підтвердження здійснення таких витрат суду не надано (платіжні документи про оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, тощо), з огляду на складність справи, те, що представник позивача не брав жодного разу участі у судових засіданнях, суд не вбачає правових підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу такі витрати. На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 611, 615, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial