Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 20.03.2021 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , в обґрунтування якої зазначив, що 17.08.2011 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (з 14.06.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останньому відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». У подальшому розмір кредитного ліміту відповідача змінювався. Підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Під час укладення договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 15.08.2021р. має заборгованість за цим кредитним договором в розмірі 23251,00 грн., з них: 18796,88 грн. заборгованості за тілом кредиту (в. т.ч. 0,00 заборгованість за простроченим тілом кредиту); 4454,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 08.10.2021р. у справі відкрите провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 01.11.2021р., яке, у зв`язку з неявкою сторін, відкладено на 10.12.2021р. Позиції сторін Представник позивача разом з позовом подав клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні, без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, докази додані до позову, клопотань та заяв з боку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутні; проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно, причини не явки суду не повідомлені, до суду повернулось зворотне повідомлення, з відміткою «вручено особисто». Судом вживались заходи щодо виклику в судове засідання відповідача [PERSON] , тому відповідач вважається повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно відзиву на позовну заяву не надійшло. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини та застосовані норми права Судом встановлено, що 17.08.2011 між Акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначила свої персональні дані, такі як ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації. Анкета-заява містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Клієнт ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості за договором станом на 31.05.2015р., 30.06.2019р., 15.08.2021р., довідку про видачу кредитної картки [PERSON] , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виписку по рахунку, витяг з Умов і Правил надання банківських послуг». Так, відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] 17.08.2011 була видана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії 06/15, 25.04.2013 видана картка № [NUMBER] з терміном дії 04/17, 24.10.2016 видана картка № [NUMBER] з терміном дії 04/18, 27.12.2014 видана картка № [NUMBER] з терміном дії 12/18, 25.06.2015 видана картка № [NUMBER] з терміном дії 12/18 та 24.05.2018 видана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії 04/22. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку відбувся 17.08.2011, кредитний ліміт змінено 17.08.2011 становив 300,0 грн., був збільшений до 500,0 грн., 17.09.2011 був збільшений до 2000,0 грн., 25.04.2013, 24.10.2016 ліміт був зменшений до 8000,0 грн., 05.11.2016 був збільшений до 10000,0 грн., 11.11.2016 був збільшений до 12000,0 грн., 12.12.2017 збільшений до 13000,0 грн., 24.05.2017 кредитний ліміт збільшений до 15000,0 грн., 04.09.2017 збільшений до 17000,0 грн., 13.10.2017 збільшений до 19000,0 грн., 30.01.2020 збільшений до 18999,03 грн., 18.03.2020, 31.03.2020 ліміт збільшено до 18988,97 грн., 14.04.2020 зменшено до 18685,11 грн., 27.04.2020, 08.05.2020 зменшено до 18609,11 грн., 19.05.2020, 01.06.2020, 12.06.2020, 23.06.2020, 06.07.2020, 17.07.2020 кредитний ліміт зменшено до 18603,19 грн., 11.08.2020 кредитний ліміт зменшено до 18509,83 грн., 25.08.2020 зменшено до 18504,83 грн., 07.09.2020 кредитний ліміт зменшено до 18504,83 грн., 23.09.2020, 07.10.2020, 19.10.2020 зменшено до 18496,21 грн., 30.10.2020 кредитний ліміт зменшено до 18496,10 грн., 26.10.2020 кредитний ліміт змінено до 0 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором б/н від 17.08.2011 становить в загальній сумі 15.08.2021 грн., яка складається з: 18796,88 грн. заборгованості за тілом кредиту; 4454,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідачем не спростовано надані банком докази видачі та користування кредитними коштами. Зокрема, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно п. 2.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 556, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації. Організація автоматизованої реєстрації і обробки даних повинна забезпечити суцільне і безперервне відображення всіх операцій, доказовість інформації, збереження узагальненої інформації на машинних носіях, а також можливість здійснення будь-якого подальшого контролю і одержання роздруківок на паперових носіях. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, в редакції, чинній на момент розгляду справи судом, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. З матеріалів справи вбачається, що 17.08.2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву, ідентифікувався у банку, ознайомився з Умовами та правилами надання батьківських послуг в ПриватБанку. Оцінюючи надані банком докази, суд враховує, що на підтвердження заборгованості за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» надало копію виписки з карткового рахунків відповідача, з якого вбачається, що він з 2011р. активно користувався кредитними коштами, зокрема і по місцю свого проживання, неодноразово знімав готівкові кошти, поповнював свою кредитну картку готівкою та до 24.11.2020р. включно погашав заборгованість за кредитом. При цьому, укладений між сторонами договір від 17.08.2011 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредитних коштів за отриманою банківською карткою (користування нею). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, банк вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом стягнення заборгованості. А тому, стягненню підлягає вся сума заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) у сумі 18796,88 грн. Щодо стягнення нарахованої заборгованості за простроченими відсотками. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості. Однак, зазначені документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису [PERSON] . Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування. В ній навіть не визначено вид картки бажає оформити на своє ім`я [PERSON] , як не зазначено і бажаного кредитного ліміту. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів та неустойки за договором кредиту. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду, позивач має право лише на повернення сум фактично отриманих відповідачем коштів. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, неустойки, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують зазначених обставин, а тому доводи позивача щодо актуальності наданої суду редакції Умов та правил надання банківських послуг, у зв`язку із затвердженням їх наказом, відхиляються. За таких обставин відсутні підстави вважати, що під час укладення договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами не дає підстав вважати, що з відповідачем погоджені розмір відсотків, пені та штрафів, порядок та підстави їх нарахування, і не можуть розцінюватися як згода з запропонованими банком умовами. Щодо стягнення суми сплаченого судового збору Як вбачається з платіжного доручення № PROM7BЕRL6 від 07.09.2021 позивачем сплачено 2270,0 грн. судового збору за подання позову до [PERSON] . Ч.1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги заявлені щодо стягнення з відповідача заборгованості 15268,55 грн. за тілом кредиту. Задовольняючи вимоги лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15268,55 грн., вимоги задовольняються на 80,84%. Відтак стягненню з відповідача підлягає пропорційна цьому сума судового збору: 1835,07 грн. (2270х80,84:100).

Outcome: partial