Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові зазначив,\~ що 26.09.2013 року між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS] . ПАТ «Запоріжжяобленерго» до 01.01.2019 року здійснювало постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Правовідносини між енергопостачальником та побутовими споживачами електричної енергії до 11.06.2018 року регулювалися Правилами користування електричної енергії для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 із змінами та доповненнями (дані за текстом ПКЕЕН). Згідно з абзацом 2 пункту Д ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Однак, Відповідач в порушення зазначених умов ПКЕЕН та\~ПРРЕЕ не виконує свої обов`язки належним чином, не здійснює оплату використаної електричної енергії щомісяця та у повному обсязі. У зв`язку з невиконанням споживачем своїх обов`язки виникла заборгованість за спожиту електричну енергію на суму 2460 грн. 10 коп., з причини несплати виставлених рахунків за використану електричну енергію, починаючи з 16.08.2017 року по 01.01.2019 року. Просив стягнути з відповідачки вказану суму боргу, та судові витрати. Ухвалою від 25.08.2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, поважну причину не явки суду не повідомила, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Витягом з реєстру територіальної громади м.Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 02.12.2021 року, підтверджене місце проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 14), саме за цією адресою відповідачка повідомлялася про розгляд справи. Рекомендовані листи відповідачкою не отримані та вони повернуті суду з відміткою поштового відділення зв`язку «За закінченням строку зберігання». Крім того, відповідачка повідомлялася про розгляд справи в Хортицькому районному суді шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України https://court.gov.ua/unknown/). Відповідачка не скористалася можливістю передбаченою ст. 178 ЦПК України, відзив на позов суду не надала. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву не направив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст.3,6,627\~ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] постачає електричну на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] . За період з 16.08.2017 року по 01.01.2019 року було спожито електроенергію споживачем 2250 кВт/ч, вартістю 2460 грн. 10 коп. Відповідачка в порушення норм ПКЕЕН та ПРРЕЕ не виконувала свої обов`язки належним чином і в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію на суму 2460 грн. 10 коп. До теперішнього часу у добровільному порядку заборгованість не сплачена. Правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюється Правилами користування електричної енергії для населення затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року за № 1357. Відповідно п.7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкту повинен звернутися до енергопосточальника для укладення договору про користування електричною енергією. Згідно з положень ПКЕЕН розрахунок населення за спожиту електроенергії є календарний місяць. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов\~договору та\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідачка обов`язки по оплаті за використану електроенергію у повному обсязі не виконувала, в зв`язку з чим має заборгованість, на суму 2460 грн. 10 коп., що виникла з причини несплати рахунків починаючи з 16.08.2017 року по 01.01.2019 року, зазначені рахунки були виставлені на оплату за спожиту електричну енергію у вказаний період, що підтверджується витягом з особового рахунку. Враховуючи вищевказане, суд вважає \~позовні вимоги позивача \~у частині стягнення з відповідачки заборгованості за використану електричну енергію у сумі 2460 грн.\~10\~коп. підлягаючими повному задоволенню, оскільки вони є\~обґрунтованими і доведеними. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача.

Outcome: approved