Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

24.11.2021 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням до відповідача [PERSON] , третя особа що не заявляє самостійних вимог: [PERSON] 09.12.2021 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 01.02.2022 року. Відповідачем не поданий відзив на позовну заяву Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в зв`язку з навчанням в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), з дня пред`явлення позову до 30.06.2022 року, тобто до закінчення сином навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2003 року. 23 січня 2008 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між нею та відповідачем - розірваний. В період шлюбу них народився син - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2006 року з відповідача на її користь стягувались аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) з 30.12.2005 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час їх син продовжує навчання, у відокремленому структурному підрозділі «Верхньодніпровський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на факультеті «облік і оподаткування», на денній формі навчання, на третьому курсі, з терміном навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2022 року. В зв`язку з навчанням сина вона потребує матеріальної допомоги на його утримання, оскільки працює продавцем в магазині та отримує мінімальну заробітну плату, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, за підставами, викладеними в позовній заяві. Позивач пояснила, що її витрати в зв`язку з навчанням сина складаються з витрат на придбання канцелярських товарів, оргтехніки, на харчування, купівлю одягу, взуття тощо. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснивши, що в цілому він не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Але хоче, щоб сплачені ним кошти отримував син, а не позивачка. Крім того просить врахувати, що його утриманні є ще одна неповнолітня дитина. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно я кого позовні вимоги позивача підтримує та не заперечує проти стягнення аліментів на користь матері. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. . Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2003 року. 23 січня 2008 року за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірваний, що сторонами не заперечується. В період шлюбу в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, відповідно до яких батьком [PERSON] , записаний відповідач. Син сторін на даний час є повнолітнім та є студентом відокремленого структурного підрозділу «Верхньодніпровський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на факультету «облік і оподаткування», денної форми навчання, третього курсу, з терміном навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою навчального закладу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що син сторін перебуває на утриманні матері і будь-яких заперечень проти стягнення аліментів на його утримання на користь матері не надав. В зв`язку навчанням сина позивачка несе витрати на харчування, купівлю одягу, взуття, на придбання канцелярських товарів, оплати послуг Інтернету. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням сина. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в зв`язку з навчанням. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін: Доказів про розмір отримуваних прибутків сторони суду не надали. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Виходячи з того, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання сина в частці від заробітку (доходу) відповідача суд вважає, що аліменти повинні бути стягненні саме в такий спосіб. Оскільки спосіб стягнення аліментів визначається позивачем згідно норм Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання в якому розмірі підлягають стягненню аліменти, суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина, тому вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Стягнення аліментів в даному розмірі з урахуванням обов`язку матері утримувати сина на думку суду буде достатнім для задоволення потреб сина в зв`язку з навчанням. Доводи відповідача про те, що він бажає, щоб аліменти перераховувалась на картку дитини, суд вважає безпідставними. Оскільки з позовом про стягнення аліментів звернулась мати повнолітнього сина сторін. Згідно поданої заяви син не заперечує, щоб аліменти стягувались на користь матері, тому судом ухвалюється рішення про стягнення аліментів на ім`я позивача. В свою чергу у відповідача не було будь-яких перешкод вирішити в добровільному порядку питання утримання сина в зв`язку з навчанням, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку сина. Але відповідач жодних дій з цього приводу не вчинив. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 24.11.2021 року, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з цієї дати і до 30.06.2022 року, тобто до закінчення сином навчання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 992.40 грн. На основі ст. 199, 200, 201, СК України,

Outcome: partial