Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Вороновицької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку визначеному ст. 120 Земельного кодексу України, мотивуючи її тим , що 15 березня 2006 року [PERSON] згідно договору купівлі продажу набула права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Згідно вище вказаного договору вказаний житловий будинок [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області у справі № 140/2733/14-ц від 29.10.2014 визнано договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 10 червня 2014 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] - дійсним. Також вказаним рішенням суду визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , загальною площею - 62,3 кв.м., в т.ч. житловою площею - 43,9 кв.м. що має при собі господарські будівлі та споруди: веранда «а», сарай «Б», погріб «Б/під», сарай «В», огорожа 1-3. Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Таким чином до [PERSON] на підставі ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,7305 га., за адресою [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка належала на праві особистої приватної власності [PERSON] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 021805 від 04.01.2001 виданого на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Обідненьської сільської Немирівського району Вінницької області. З викладеного слідує, що з урахуванням вимогами ст. 120 Земельного Кодексу України, ст. 377 ЦК України, та рішення Немирівського районного суду Вінницької області у справі № 140/2733/14-ц від 29.10.2014 до [PERSON] переходить право власності на земельну ділянку площею 0,7305 га., за адресою [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка належала на праві особистої приватної власності [PERSON] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 021805 від 04.01.2001 виданого на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Обідненьської сільської Немирівського району Вінницької області. За викладених обставин [PERSON] змушений звернутися до суду за для захисту своїх прав, як власника. Виклад позиції відповідача. Представник відповідача відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 12.01.2022 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Від позивача та представника відповідача заяв і клопотань по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 12.01.2022 року прийнято до розгляду вище вказану позовну заяву та призначено підготовче засідання по справі. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просить задовільнити. Від представника відповідача Вороновицької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Так як від представника відповідача Вороновицької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області подана заява про визнання позову, тому суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, немає. Дослідивши матеріали справи, а саме копію паспорта позивача [PERSON] (а.с.6), копію посвідки на постійне проживання [PERSON] (а.с.7), копію державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН № 021805, за яким [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,7305 га. (а.с.10-11), копію рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29.10.2014 року у цивільній справі № 140/2733/14-ц , яким визнано за [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , загальною площею - 62,3 кв.м., в т.ч. житловою площею - 43,9 кв.м. що має при собі господарські будівлі та споруди: веранда «а», сарай «Б», погріб «Б/під», сарай «В», огорожа 1-3 (а.с.13-14), копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.17), копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 березня 2006 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] (а.с.22-23) та враховуючи заяву про визнання позову відповідачем, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). За частинами першої і другою статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особамає право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст. 120 Земельного кодексу України , у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з положеннями статті 125 Земельного кодексу України у редакції, що була чинною, починаючи з 1 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 Земельного кодексу України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20). Таким чином, перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу superficies solo cedit - збудоване на землі слідує за нею. Отже, перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою (такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16). Висновки суду Оскільки , за [PERSON] , на підставі рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29.10.2014 року визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] , а тому в силу принципу слідування землі за будівлею, відповідно до положень статті 377 Цивільного кодексу країни, статтей 120, 125 Земельного кодексу країни, до [PERSON] перейшло також і право на земельну ділянку площею 0,7305 га., за адресою [ADDRESS] , цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем [PERSON] .

Outcome: approved