Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

30 листопада 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника [PERSON] , посилаючись на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просить визнати виконавчий напис, вчинений 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 68018, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» заборгованості у розмірі 96 142,58 гривень, таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66862707 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу в розмірі 96 142,58 гривень, на підставі виконавчого напису № 68018, виданого 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М.. У вказаному виконавчому написі зазначено, що стягнення невиплачених в строк грошових коштів з позивача на користь ТОВ «ФК «АВАНСАР», якому ТОВ «ФК «ФАГОР» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018 року, якому в свою чергу ТОВ «ФК «ПЛЕЯДА» відступлено право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги (Договору факторингу) № 3 від 22.05.2016 року, якому в свою чергу ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на підставі договору про відступлення права вимоги № 1104 від 11.04.2016 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 2601339 від 01.04.2016 року, укладеним між ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] .. Запропоновано задовольнити вимогу ТОВ «ФК «АВАНСАР» та стягнути за період з 01.04.2016 року по 01.06.2020 року включно, суму у розмірі: 47 219,98 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 47 172,6 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900,00 гривень - заборгованість за нарахованою пенею. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 850 гривень. Загальна заборгованість [PERSON] становить 96 142,58 гривень. Виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Нотаріус вчинив виконавчий напис 28 травня 2021 року всупереч ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Тобто відповідач звернувся 28 травня 2021 року за вчиненням виконавчого напису про стягнення боргу поза межами встановленого законодавством трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) на щомісячні платежі за кредитним договором (п. 1 Заяви-приєднання № 2601339 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою», строк 37 місяців, що узгоджується з п. 11 Графіку платежів згідно Заяви-приєднання № 2601339 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою»). Також відповідачем був пропушений строк позовної давності в один рік на стягнення пені, який закінчився 01.05.2020 року ( п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачено ні Законом України «Про нотаріат», ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також відповідач супереч вимогам ст. 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив 01.05.2019 року, безпідставно нараховував боржнику відсотки за період з 02.05.2019 року по 01.06.2020 року та включив їх суму до загальної суми заборгованості. Нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір № 2601339 від 01.04.2016 року не було посвідчено нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, про що зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Ухвалою судді від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 29 грудня 2021 року. Ухвалою судді від 01 грудня 2021 року заяву [PERSON] в особі представника [PERSON] про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 66862707, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О., на підставі виконавчого напису № 68018 від 28.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.. Ухвалою суду від 29 грудня 2021 року було відкладено судовий розгляд справи на 27 січня 2022 року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До позовної заяви додано клопотання представника позивача, в якому він просив розглянути справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в призначене судове засідання повторно не направив свого представника без повідомлення причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, відповідач не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України, за адресою, вказаною в позовній заяві, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України, за адресою, вказаною в позовній заяві, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 27 січня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що 01.04.2016 року [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» із Заявою-приєднанням № 2601339 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою». В заяві- приєднанні зазначено, що [PERSON] ознайомився з умовами Публічної пропозиції на укладення кредитного договору по продукту «Кредит готівкою» ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та даною заявою засвідчив своє волевиявлення на приєднання до Кредитного договору. Пунктом 1 «Умови кредитування» Заяви- приєднання № 2601339 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою» визначено, що сума кредиту складає 42 000,00 гривень; строк - 37 місяців; річний процент - 0,0001% річних; щомісячний процент складає 2,7 % в місяць; комісія за надання кредиту - 2 % від початкової суми кредиту та додатково фіксовану суму у розмірі 100 гривень; сукупна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 55 014,58 гривень, в процентному значенні - 130,99 %, сума додаткових послуг складає - 6 531,63 гривень. Пунктом 11 Заяви- приєднання № 2601339 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою» є графік платежів, відповідно до якого сума щомісячного платежу за період з 01.05.2016 року по 01.04.2019 року включно складає 2 622 гривні; 01.05.2019 року - 2 622,58 гривні, що включає в себе: повернення основної суми кредиту за період з 01.05.2016 року по 01.04.2019 року в розмірі 1 311,65 гривень, 01.05.2019 року - 1 312,23 гривень; щомісячні проценти (нараховуються на початкову суму наданого кредиту) за період з 01.05.2016 року по 01.05.2019 року включно - 1 310,35 гривень; а також комісію за видачу кредиту в розмірі 970,63 гривень, яка розраховується як процентне значення від загальної початкової суми наданого кредиту та комісію за видачу кредиту в грошовому виразі в сумі 100 гривень. Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 68018, вчиненим 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР», код ЄДРПОУ 40199031, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, офіс 501/5, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАГОР», код ЄДРПОУ 40202955, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018 року, якому в свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПЛЕЯДА», код ЄДРПОУ 40210636, відступлено право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги (договору факторингу) № 3 від 22.05.2016 року, якому в свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр», код ЄДРПОУ 39140702, на підставі договору про відступлення права вимоги № 1104 від 11.04.2016 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 2601339 від 01.04.2016 року, укладеним між ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] .. Запропоновано задовольнити вимогу ТОВ «ФК «АВАНСАР» та стягнути за період з 01.04.2016 року по 01.06.2020 року включно, суму у розмірі: 47 219,98 - заборгованість за тілом кредиту; 47 172,6 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900,00 гривень - заборгованість за нарахованою пенею. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати зі стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, та становить відповідно 850 гривень. Загальна заборгованість [PERSON] становить 96 142,58 гривень. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 28 травня 2021 року. 17 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем на підставі вказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 66862707. 27 вересня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. у виконавчому провадженні № 66862707 виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] .. Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом ч. 2 вказаної статті якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] за період з 01.04.2016 року по 01.06.2020 року стягнуто заборгованість за тілом кредиту в розмірі 47 219,98 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 47 172,60 гривень та заборгованість за нарахованою пенею в розмірі 900,00 гривень. Пунктом 1 «Умови кредитування» Заяви- приєднання № 2601339 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою» визначено, що сума кредиту складає 42 000,00 гривень; строк - 37 місяців. В Графіку платежів, який є пунктом 11 Заяви- приєднання № 2601339 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою», зазначено останній щомісячний платіж 01.05.2019 року. Таким чином, строк користування кредитом сплив 01 травня 2019 року. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, відповідач всупереч вимогам ст. 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив 01 травня 2019 року, продовжував нараховувати боржнику відсотки та включив їх суму до загальної суми заборгованості з 02.05.2019 року по 01.06.2020 року. Загальна сума заборгованості нарахована за період з 01.04.2016 року по 01.06.2020 року, для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, оскільки включає в себе відсотки, нараховані після закінчення строку кредитування, нараховувати які відповідач не мав права. Відповідно до частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З Графіку платежів, який є пунктом 11 Заяви- приєднання № 2601339 до кредитного договору по продукту «Кредит готівкою», вбачається, що погашення кредиту здійснюється щомісячними платежами з 01.05.2016 року по 01.05.2019 року включно. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Таким чином, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. для вчинення оспорюваного виконавчого напису 28 травня 2021 року після того, як минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги відносно щомісячних платежів, які складають суму заборгованості, а нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис всупереч вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, з виконавчого напису вбачається, що з позивача також стягнуто 900,00 гривень - заборгованості за нарахованою пенею. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною першою статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В частині першій статті 258 ЦК України зазначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. для вчинення оспорюваного виконавчого напису 28 травня 2021 року з вимогою, зокрема, про стягнення з позивача заборгованості по нарахованій пені після того, як минуло більше року з дня виникнення права вимоги. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що загальна сума заборгованості - 96 142,58 гривень, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Суд звертає увагу на те, що відповідачем суду не надані документи, які б свідчили про відступлення прав вимоги відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАГОР», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАГОР» Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПЛЕЯДА», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПЛЕЯДА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр», за кредитним договором № 2601339 від 01.04.2016 року, укладеним між ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] .. Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у виконавчому написі від 28 травня 2021 року № 68018 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним. В той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Кредитний договір№ 2601339 від 01.04.2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] , не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 68018 від 28.05.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР» заборгованості у розмірі 96 142,58 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. За правилами ст. 141 ЦПК України, ст. ст. 1-3 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за подання позовної в сумі 908 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 424 гривні, всього на загальну суму 1362 гривні, від сплати якого звільнений позивач на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved