Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 400 000 грн моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка [PERSON] . Позов аргументує тим, що 01 квітня 2019 року на 730 кілометрі пікету № 1 поблизу стрілочного переводу №121 в межах станції на колії №2 потяг № 66 сполученням Кишинів-Москва (ЧС8 №023, ТЧМ-11 Плескач) смертельно травмував її чоловіка [PERSON] . 01 квітня 2019 року за вказаним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019270180000415 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 27 вересня 2019 року кримінальне провадження закрито. В ході досудового розслідування встановлено, що отримані [PERSON] тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з його смертю. Власником потяга є АТ«Українська залізниця», а машиніст потяга [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відповідачем. За доводами [PERSON] смертю чоловіка, з яким прожила у шлюбі 38 років, було повністю зруйновано важливий життєвий зв`язок, вона позбавлена чоловічої підтримки та допомоги. Попередній життєвий устрій ніколи не буде відновлений. Свої моральні страждання вона оцінює в 400 000 гривень. Ухвалою від 18 травня 2021 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом. Відповідачем - АТ «Українська залізниця» 11 серпня 2021 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову з урахуванням того, що згідно акту службового розслідування нещасний випадок невиробничого характеру стався внаслідок порушення самим потерпілим Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 №54 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.03.1998 за №193/2663, а саме п.2.1, 2.3, 2.5, 2.6 Правил, дотримання яких не вимагає від пішоходів особливих зусиль, певних навичок чи здібностей. За доводами АТ «Українська залізниця» очевидним є те, що потерпілий свідомо порушив ці правила, отже наявний умисел в діях потерпілого. Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року задоволено заяву представника відповідача АТ «Українська залізниця» про витребування доказів - матеріалів кримінального провадження №12019270180000415. Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Таргоній В.М. позов підтримав за вищевикладених у ньому обставин та просив його задовольнити. Представник відповідача - акціонерного товариства «Українська залізниця» - Домбровський С.І. просив відмовити у задоволені позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , є чоловіком позивача (а.с. 12, 14,15). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 85 від 02 квітня 2019 року та довідки про причину смерті, смерть [PERSON] настала [INFO] на 730 км, пікет № 1, поблизу стрілочного переводу №121 в межах станції. Причина смерті: розтрощення черепа, сполучена травма із залученням декількох ділянок тіла; пішохід травмований при зіткненні з потягом (а.с. 13). Згідно з Актом №10 службового розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру на Південно-Західній залізниці виробничий підрозділ Київська дирекція залізничних перевезень, станція Ніжин, складеного 05 квітня 2019 року, нещасний випадок стався внаслідок порушення самим потерпілим [PERSON] Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 №54, а саме п.2.1, 2.3, 2.5, 2.6. Вини працівників залізничного транспорту в даному випадку не вбачається (а.с.37-38). За фактом дорожньо-транспортної пригоди проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019270180000415, з матеріалів якого вбачається, що 01.04.2019 близько 15 години на 730 км, пікет № 1, поблизу стрілочного переводу №121 в межах станції Ніжин потяг сполученням «Москва-Кишинів» смертельно травмував [PERSON] . Як вбачаться з наявного у кримінальному провадженні протоколу огляду місця події на шиї трупа [PERSON] виявлені акустичні навушники, підключені до мобільного телефону, що знаходився у кишені куртки. Відповідно до наявного в матеріалах кримінального провадженя висновку судово-медичної експертизи №85 від 23 квітня 2019 року причиною смерті [PERSON] є сполучена травма із залученням декількох ділянок тіла, а саме - відкрита черепно-мозкова травма із численними переломами кісток, як лицевого, так і мозкового черепа та руйнацією речовини головного мозку, закрита травма грудної клітки у вигляді численних переломів ребер з обох сторін, розривів та крововиливів у тканину легень, наявність біля 0,5 л вільної крові в плевральній порожнині перелому хребетного стовпа на рівні 1-го шийного хребця з вклиненням хребетного стовпа у великий потиличний отвір, перелому підяз`якової кістки з масивним крововиливом по передній поверхні шиї, відкритий перелом правого стегна з рваною раною в його верхній третині, відкритий перелом обох правих гомілкових кісток (великої та малої гомілки), скальпована рана та закритий перелом кісток лівого передпліччя, закрита травма живота з розривом тканини печінки, масивне садно правої половини спини; тілесні ушкодження могли бути спричинені, в тому числі, внаслідок контакту з локомотивом. У момент контактної взаємодії з локомотивом, померлий міг перебувати у вертикальному або наближеному до нього положенні, повернутий частково правою поверхнею тіла до дії ударної сили. При судово-токсикологому дослідженні крові трупа виявлено етанол в концентрації 0,52 г/л, що по відношенню до живої особи є легкою ступіню алкогольного сп`яніння. Постановою старшого слідчого СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області Чабали М.В. від 27 вересня 2019 року кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12019270180000415 від 01.04.2019 закрито в зв`язку з відсутністю в діях машиніста потяга [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. Приймаючи вказане рішення орган досудового розслідування дійшов висновку, що ДТП відбулася через недотримання [PERSON] Правил безпеки громадян на залізничному транспорті (а.с.7-8). Згідно з довідкою АТ «Українська залізниця» № ЦЦТех-08/92 від 08 квітня 2021 року та довідкою №379 від 07 квітня 2021 року електровоз серії ЧС8 № 023 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Локомотивне депо Київ-Пасажирський» регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ «Укрзалізниця». [PERSON] працює в виробничому підрозділі локомотивне депо Конотоп регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» на посаді машиніста електровоза з 08 червня 2007 року ( а.с. 10, 11). Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Зокрема, таким способом може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, діяльність, пов`язана з використанням електропоїздів, є джерелом підвищеної небезпеки, а оскільки володільцем електропоїзду є АТ «Укрзалізниця», то воно зобов`язане відшкодовувати завдану транспортними засобами, якими воно володіє, шкоду. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. З огляду на презумпцію вини особи, яка завдала шкоду, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №461/8496/15-ц, який в силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України повинен враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 5 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 2 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). За матеріалами справи не встановлено свідомого бажання потерпілого настання наслідків у виді своєї смерті. Оскільки АТ «Українська залізниця» не наведено достатньо переконливих даних, які б свідчили, що [PERSON] передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, наявності ознак умислу в діях [PERSON] не вбачається. Відповідач акцентує увагу на тому, що по залізничній станції оголошувалося по гучномовному зв"язку про слідування потяга, [PERSON] перебував в стані алкогольного сп"яніння на залізничній колії, на звуковий сигнал потяга, що за гучністю наближений до больового порогу слуху людини, у денний час за нормальних умов видимості, перебуваючи у вертикальному положені, частково повернутий правою поверхнею тіла до дії ударної сили, не відрегував. Сукупність цих обставин ДТП за твердженням представника позивача свідчить про умисел [PERSON] на настання ДТП. Однак, з такими аргументами суд не погоджується, оскільки зазначені твердження є припущеннями, адже достатньою сукупністю вагомих і переконливих доказів не доводяться. Щодо обставин події наїзду матеріали кримінального провадження містять протокол огляду місця події, протоколи допитів дружини загиблого [PERSON] , інженера станції Ніжин [PERSON] , заступника начальника станції Ніжин [PERSON]., висновок судово-медичної експертизи. Однак, ні вказані документи, ні матеріали цивільної справи не містять відомостей про суїцидальні настрої [PERSON] . У зафіксованих у протоколах допитів показаннях [PERSON] , [PERSON] зазначили, що здалеку люди кричали [PERSON] про небезпеку потяга, але він не чув. Висновок про умисел [PERSON] на настання ДТП може грунтуватися лише на основі достовірних і беззаперечних доказів, які це підтверджують. За встановлених обставин слідує, що [PERSON] перетинав залізничну колію в стані алкогольного сп"яніння легкого ступеня з акустичними навушниками. Відсутність реагування [PERSON] за вказаних обставин для уникнення зіткнення з джерелом небезпеки не виключається саме з причин користування навушниками. Отже, не встановлено, що ДТП зі смертельним наслідком сталася внаслідок умислу [PERSON] . Тому суд приходить до висновку, що настання смерті відбулось внаслідок необережності потерпілого [PERSON] , а не у зв`язку із бажанням вчинити самогубство, і відповідач повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки дружині загиблого, незалежно від наявності його вини. За змістом ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 постанови). Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. У результаті наїзду потяга на [PERSON] , що мало наслідком спричинення його смерті, позивачу спричинена моральна шкода, пов`язана із загибеллю рідної для неї людини, що потягло за собою тяжкі вимушені зміни у її житті, відчуття самотності, тривожності. Суд приймає до уваги, що позивачка [PERSON] втратила чоловіка, з яким постійно спілкувалась, проживала і перебувала у шлюбі 38 років, виховала двох дітей, отримувала підтримку і допомогу, її уклад життя зазнав суттєвих змін, що пов"язано з необіхдністю самостійно без підтримки чоловіка організовувати своє життя. Окрім того, вона зазнала страждань від смерті [PERSON] саме як втрати чоловіка, тобто людини, до якого мала почуття, з якою були тісні стосунки. Це непоправна втрата і страждання, у зв`язку з його загибеллю є триваючими і не припинятимуться протягом усього життя. Тому суд, з урахуванням принципу розумності і співмірності, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки [PERSON] 150 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю її чоловіка [PERSON] . Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є майновими вимогами, оскільки у позові шкода визначена у грошовому вимірі. Ваховуючи, що позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 400 000 грн, судом стягнуто 150 000 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 37,5% (150 000 х 100 : 400 000 =37,5%), що є підставою для стягнення на користь держави із відповідача 1 500 грн судового збору (4000 х 37,5 : 100 =1 500).

Outcome: partial