Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення аліментів на своє утримання. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивач народився [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між батьками позивача розірвано. Позивач проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працювати та утримувати себе самостійно. Відповідач батьківського обов`язку по утриманню позивача на період ним навчання у вищому навчальному закладі, не виконує, а тому позивач просить стягнути з нього аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі ним позовної заяви та до припинення навчання у вищому навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою Дарницького районного суд міста Києва від 17.11.2021 було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до суду відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач у строк встановлений в ухвалі суду відзив не надав. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Батьками позивача [PERSON] , що народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] відповідно до довідки Національного університету «Києво-Могилянська академія» від 23.06.2021 № 76/21 є студентом першого курсу денної форми навчання ІV рівень акредитації, державне замовлення, копія якої наявна в матеріалах справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач допомоги на утримання позивача не надає. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. У відповідності до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд враховує, що позивач проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, що позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно. Відповідачем не надано доказів, що він є непрацездатним, про наявність медичних протипоказань встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, про наявність інших утриманців, відтак він спроможний сплачувати аліменти на утримання сина, який продовжує навчання. Враховуючи, що відповідачем вимоги позову не спростовані, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, який продовжує навчання аліменти у розмірі 2000 грн. від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до припинення сином навчання у вищому навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років. Такий розмір аліментів є належним захистом прав позивача та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак ураховуючи, що позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved