Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] - 10 000,00 грн. матеріальних збитків та 5 000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 10.11.2017 ним було отримано примірник протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №077040 від 10.11.2017, складений інспектором роти №2 батальйону №2 УПП в м. Харкові лейтенантом поліції Левенцовою К.Ю., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Підставою для складання вказаного протоколу відносно позивача стало, на думку інспектора завідомо неправдивий виклик поліції, який останній здійснив шляхом телефонного дзвінку на спецлінію «102», в ході якого було повідомлено, що працівники поліції виписавши постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, відмовляють позивачу в ознайомленні з нею. Вказує, що постановою №43/1 від 28.12.2017, яка набрала законної сили, було закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення. Посилається, що протиправні намагання працівників поліції притягнути позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП призвели до моральних втрат, порушення нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням викладеного вище позивач просить стягнути на його користь 10 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу, яка була здійснена працівниками Адвокатського об`єднання «ЮР - ПРАЙД» та 5 000,00 грн. моральної шкоди. 22.03.2019 відповідачем подано відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. 03.06.2019 позивачем подано уточнену позовну заяву до Держави Україна в особі: Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа - [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій. 17.06.2020 постановою Київського районного суду м. Харкова, цивільна справа за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі: Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа - [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій - передана до Солом`янського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю. 07.09.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 07.09.2020 листом Солом`янського районного суду м. Києва цивільна справа за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі: Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа - [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій, повернута до Київського районного суду м. Харкова для дооформлення. 15.01.2021 листом Київського районного суду м. Харкова цивільна справа за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі: Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа - [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій передана до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.02.2021 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду в судовому засіданні. Разом з тим, ні позивач, ні відповідачі, ні третя особа, до суду не з`являлися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися неодноразово. Про причину неявки суд до відома не поставили. Враховуючи вимоги ч.4 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи. Крім того, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачів та третьої особи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відшкодування шкоди є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, застосування якого можливе за наявності наявність усіх його елементів: протиправна поведінка; шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина або незалежно від вини у випадках, передбачених ст.ст.1173, 1174 ЦК України. Позивач у позовній заяві зазначає, що шкода була завдана йому протиправними діями інспектора УПП в м. Харків Левенцовою К.Ю. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонують: кримінальна поліція; патрульна поліція; органи досудового розслідування; поліція охорони; спеціальна поліція; поліція особливого призначення. Зі змісту ст. 5 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» вбачається, що оперативно-розшукова діяльність здійснюється, зокрема, оперативними підрозділами Національної поліції, а саме: підрозділами кримінальної та спеціальної поліції. Проведення оперативно-розшукової діяльності іншими підрозділами зазначених органів, підрозділами інших міністерств, відомств, громадськими, приватними організаціями та особами забороняється. Таким чином, суд вважає за необхідне при розгляді даної справи керуватися ст. 1174 ЦК України, оскільки підстави для застосування положень ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відсутні. Так, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цієї особи. Статті 1173 і 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують обов`язкової наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про відшкодування шкоди. З урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 16, статей 21, 1173, 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади чи посадової особи до відповідальності у виді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу чи посадової особи, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Необхідність довести наявності цих умов покладено на позивача, який звернувся до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що постановою №43/1 від 28.12.2017, яка набрала законної сили, було закрито провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення. Дана постанова 06.01.2018 набрала законної сили (а.с. 6). Крім того, 18.05.2018 рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова позовні вимоги [PERSON] у справі за його позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа - [PERSON] про визнання неправомірними дій - задоволено. Рішення набуло законної сили 19.06.2018 (а.с. 8-9). За положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, позивач у пред`явленому позові зазначає, що ним при оскарженні дій працівників поліції та у адміністративній комісії витрачено грошові кошти на правничу допомогу. Сума витрат становить - 10 000,00 грн., яку він вважає матеріальною шкодою, завданою останньому. Так, судом встановлено, що 18.05.2018 рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова позовні вимоги [PERSON] у справі за його позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа - [PERSON] про визнання неправомірними дій - задоволено. Вищевказана справа розглядалася в порядку адміністративного судочинства України. Разом з тим, порядок розподілу судових витрат, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу визначено в ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 7 ст. 139 КАС визначено , що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За наслідками розгляду такої заяви,

Outcome: dismissed