Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до АТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживачів, визнання кредитних договорів недійсними та стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є клієнтом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк». З метою зберігання та накопичення коштів в національній валюті [PERSON] було відкрито в АТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок № [NUMBER] в UАН та видана банківська карта № [NUMBER] . 11.11.2020 року близько 18:00 години у [PERSON] було викрадено телефон з фінансовим номером закріпленим у АТ КБ «Приватбанк»., одразу ж, знаходячись за місцем свого проживання, [PERSON] звернувся до ПрАТ «Київстар», щоб заблокувати свою сім-карту за № [NUMBER] , оскільки даний номер було закріплено за банківськими картками, а також [PERSON] було заблоковано банківські картки АТ КБ «Приватбанк», де менеджер повідомив, що з його кредитної картки було знято грошові кошти у розмірі 68190,21 грн., шляхом покупки товару через мережу інтернет та оплату інших послуг. Після чого, [PERSON] звернувся із заявою до АТ КБ «Приватбанк» та Національного банку України, із відповіді якого позивач довідався, що невідомі особи, використовуючи його мобільний телефон, зайшли у додаток «Приват24» та виконали операції, внаслідок чого позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 68190,21 грн. Не дивлячись на всі дії позивача, спрямовані на забезпечення збереження грошових коштів, [PERSON] було завдано істотних фінансових збитків з вини співробітників АТ КБ «Приватбанк». В результаті злочинної недбалості співробітників банку з картки позивача було викрадено: особисті кошти у розмірі 11566, 63 грн., кредитні кошти у розмірі 25000, 00 грн., оформлено кредит «Оплата частинами» на суму 21999,00 грн., особисті кошти у розмірі 9624,58 грн., стягнених за погашення кредиту «Оплата частинами» за період з 12.11.2020 року по 12.05.2021 року. Загальна сума збитків складає 68190,21 грн. Зазначає про те, що Служба безпеки АТ КБ «Приватбанк» своєю бездіяльністю дала можливість шахраям розблокувати картку, змінити пін-код, створити віртуальну картку, дізнатися СVV2-код, збільшити ліміт кредитування і скористатися кредитними і особистими коштами позивача. З картки протягом короткого періоду було здійснено близько 40 операцій. У торгових підприємств Розетка і МОYО визвали сумнів декілька платіжних операцій, які вони не прийняли через некоректність їх проведення і завдяки пильності цих організацій незначна кількість грошей була повернута. Стверджує, що співробітники АТ КБ «Приватбанк» не вжили заходів безпеки для збереження довірених позивачем грошових коштів відповідачу та всіляко сприяли шахраям, а саме, на вкрадений телефон було відкрито мобільний додаток «Приват24», змінено пін-код доступу до кредитної картки, в 00:27 із заблокованої картки було оформлено кредитний договір «Оплата частинами». В 00:48 картка була розблокована, при цьому не була проведена повна ідентифікація клієнта, не дивлячись на повідомлення про крадіжку. Службу безпеки АТ КБ «Приватбанк» не насторожили невластиві клієнту [PERSON] фінансові операції, а також численні помилки при переведенні операційї. 12.11.2020 року в 9:20 картка повторно була заблокована з невідомої причини, після чого тривалий час тривали фінансові операції з картки. Вказує про те, що 13.11.2020 року було відкрито кримінальне провадження №12020115040000827 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, на підставі якого [PERSON] є потерпілою особою. За результатами досудового розслідування 28.11.2020 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження №12020115040000827 на підставі п. 2 (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) ч. 1 ст. 284 (Закриття кримінального провадження щодо юридичної особи) КПК України. Позивач звертався до Національного Банку України, АТ КБ «ПриватБанк» із заявами від 22.03.2021 року про несанкціоноване списання грошових коштів з вищевказаного рахунку та із заявою від 26.03.2021 року про врегулювання спору в досудовому порядку. Позивач стверджує, що будь-яких письмових та/або усних вказівок, розпоряджень щодо списання (переказу) грошових коштів з його карткового рахунку він не надавав, а також не допускав жодних дій, які б могли призвести до втрати або несанкціонованого доступу до інформації, що дозволяла ініціювати здійснення платіжних операцій, тому він не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій з його карткового рахунку на загальну суму 68190,21 грн., що свідчить про наявність обов`язку відповідача відновити залишок коштів на його рахунку до стану, у якому він був до проведення несанкціонованих операцій. Не погодившись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , відкритому у АТ КБ та всіма додатковими рахунками згідно угоди №SAMDN40000015818221 від 06.09.2007року, до того стану, в якому він перебував перед виконанням операцій 12 листопада 2020 року, тобто станом на 18 год. 00 хв. 11 листопада 2020 року. Визнати кредитний договір № 20111230488203 від 12.11.2020 року на суму 21999,00 грн., укладений між [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк" недійсним з моменту його укладення. Визнати недійсним кредитний договір б/н від 12.11.2020 року на суму 25000,00 грн., укладений між [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк". Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , грошові кошти в розмірі 21191,21 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. До суду направляли відзив на позовну заяву, згідно якого просили в задоволенні позову відмовити по тим підставам, що несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку Позивача третіми особами могло виникнути у зв`язку із розголошенням Позивачем конфіденційної інформації. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповіднодо цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставідоказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1-4 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що [PERSON] є клієнтом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк». [PERSON] було відкрито в АТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок № [NUMBER] в UАН та видана банківська карта № [NUMBER] . Згідно листа від 11.01.2021 року Національного Банку України вбачається, що 11.11.2020 об 17:36:53 год. через особистий кабінет «Приват24» було заблоковано картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] . 12.11.2020було здійснено вхід до особистого кабінету «Приват24» з використанням логіну та паролю входу. Об 00:48:59 год. Картка [NUMBER] була розблокована. 12.11.2020об 01:00:45 год. за карткою [NUMBER] було здійснено оформлення договору «оплата частинами» Х1111RJ2 11 (Магазин МОYО, сума 21999 грн., кількість платежів 16, товар - Смартфон Арріе іРhопе ХК 64СВ Вlаск). 12.11.2020об 09:20:32 год. картка була заблокована. Згідно листа від 22.04.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що картка [NUMBER] була заблокована у Приват24 11.11.2020 об 17:35:55, розблокування картки було здійснено 12.11.2020 о 00:48:59, після чого було здійснено зміну кеш-ліміту. Відкриття депозиту та перерахування коштів на депозитний рахунок було здійснено 12.11.2020 о 00:27:08 з картки [NUMBER] . Відносини між позивачем (володільцем банківських рахунків) та відповідачем щодо укладення договору банківського рахунку та здійснення операцій урегульовано положеннями глави 72 ЦК України. Згідно статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати і контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлю- вати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положення цієї глави застосовуються до інших фінансових установ при укладенні між ними договору банківського рахунка відповідно до наданої ліцензії, а також застосовуються до кореспондентських рахунків та інших рахунків банків, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за конання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. В даному випадку розпорядженням клієнта було підтвердження позивачем списання коштів за допомогою коду, яке йому надійшло смс-повідомленням та яке він повідомив сторонній особі. В силу статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахунок грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, зокрема, що ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу; переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою; помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника га/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі; платіжний інструмент - засіб певної форми на паперовому, електронному чи іншому носії інформації, який використовується для ініціювання переказів. До платіжних інструментів належать документи на переказ та електронні платіжні засоби; платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Реконсиляція - процедура контролю, яка полягає в ідентифікації та перевірці виконання кожного переказу за допомогою щонайменше трьох показників, визначених платіжною системою; Згідно статті 32 цього Закону банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Відповідно до частин сьомої, восьмої, дев`ятої розділу VI "Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками" Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року №705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не викопувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 6.1. Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням" користувач зобов`язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно п. 4.2.6. Публічної позиції клієнт зобов`язаний: - нікому не повідомляти ПІН-код, М-ПІН, що застосовується для NFC Сім-картки та зберігати його у таємниці, щоб ні за яких умов він не став відомим третій особі. У випадку розголошення Клієнтом ПІН-код, М-ПІН, Клієнт позбавляється права на оскарження операцій по Рахунку Клієнта та Банк не несе відповідальності перед Клієнтом за здійснені операції по Рахунку Клієнта, в тому числі операції, що здійснені будь - якими третіми особами. Згідно п. 4.3.12. Публічної позиції банк має право: - у разі відкриття Рахунків не компенсувати Держателю кошти, які списані з Рахунку внаслідок незаконного, на думку Держателя, використання Картки, якщо до такого її використання мав місце хоча б один випадок: здійснення Держателем цієї Картки будь-якої операції з нею з використанням ПІН-коду; або здійснення Держателем цієї Картки операції з оплати товарів (робіт, послуг) з набором ПІН-коду через пристрій PIN PAD ; або здійснення Держателем цієї Картки операції з використанням Картки для розрахунків у мережі Інтернет або будь-якої іншої операції з використанням Картки без її фізичного використання; або не виконання Держателем вимог пункту 4.2. цього положення або інших умов щодо порядку здійснення операцій з Карткою, чинного законодавства України; або в інших випадках, передбачених правилами МПС і чинним законодавством України. Згідно п. 9.6. Публічної позиції держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту надання Банку заяви про блокування коштів на Рахунку та за всі операції, що не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в міжнародний електронний Стоп-список. Як вбачається з листа АТ КБ "ПриватБанк" від 08.04.2021, PIN-код карти [NUMBER] було змінено 11.11.2020 о 18:24 через IVR/SMS з фінансового номера телефону. Таким чином, враховуючи викладене вище, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-код або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71 цс 15, постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц та постановах Верховного Суду від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц , від 20.11.2019 у справі № 577/4224/16-ц, від 05.08.2020 у справі № 759/423/19. Таким чином, судом було вставлено обставини, які безспірно доводять, що позивач своїми діями не сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції, тому позовні вимоги про визнання кредитного договору № 20111230488203 від 12.11.2020 року на суму 21999,00 грн., укладеного між [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк" недійсним з моменту його укладення, визнання недійсним кредитного договору б/н від 12.11.2020 року на суму 25000,00 грн., укладеного між [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк", та про стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , грошових коштів в розмірі 21191,21 грн. підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , відкритому у АТ КБ та всіма додатковими рахунками згідно угоди №SAMDN40000015818221 від 06.09.2007року, до того стану, в якому він перебував перед виконанням операцій 12 листопада 2020 року, тобто станом на 18 год. 00 хв. 11 листопада 2020 року, суд приходить до висновку про необхідності відмови в цій частині, оскільки, дана вимога є похідною. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п' ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога позивачу надавалась адвокатом Корнієнком А.А. на підставі ордеру від 21.05.2021, договору про надання правової допомоги № 1907/21 від 21.05.2021, згідно якого сума гонорару адвоката за надані правові послуги становить 5000 грн. Крім того, в матеріалах справи є Акт надання послуг № 7 від 21.05.2021 на суму 5000 грн. та квитанція на суму 5000 грн.

Outcome: partial