Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 15.12.2018 року Компаніївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 30. Просила після розлучення залишити прізвище « [PERSON] ». В позовній заяві пояснила, що 15.12.2018 року в Компаніївському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Відносини між ними суттєво погіршились, часто виникали сварки на грунті взаємного непорозуміння через різні характери, це призвело до втрати почуття взаємної поваги та любові, зробило їх спільне життя неможливим, тому просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, оскільки з відповідачем вони не примирилися. Відповідач в судове засідання з`явився, але надав до суду заяву від 28.01.2021 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, прохав надати ще термін на примирення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. На виконання вимог п. п.2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 09.11.2021 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 29.11.2021 року сторонам надано термін на примирення та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 28.01.2022 року відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 28.01.2022 року відмовлено відповідачу [PERSON] про надання повторно строку для примирення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав. Згідно оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.12.2018 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 5). Відповідач в заяві від 28.01.2022 року прохав надати ще раз термін на примирення, однак за час наданий судом для примирення, шлюбні відносини з відповідачем не налагодились, примирення не відбулося. Позивачка наполягає на розірванні їх шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою ст.109 вказаного Кодексу передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно дост.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Поряд з цим у відповідності до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З цієї норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачкою не заявлено суду про намір залишення прізвища, яке вона змінила при реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивачці « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved