Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 02.07.1996 року ЖКУ концерну «Азовмаш», вона є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками є її чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] . Відповідно до інформації Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №12-13.07-1920 від 27.10.2021 року у вказаному будинку зареєстровані, крім позивачки та її чоловіка, відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які доводяться позивачці, відповідно, дочкою та онуками. Вказані особи з 2014 року в зазначеній квартирі не проживають, комунальних послуг не сплачують та не приймають участі в її утриманні. Просила визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Треті особи [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, заперечень проти задоволення позовних вимог позивачки не мають. Ухвалою суду від 27.01.2022 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, тричі не з`являлись до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляли, відзив не подали, позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 02.07.1996 року ЖКУ концерну «Азовмаш», [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , іншими співвласниками є [PERSON] та [PERSON] , кожному належить по 1/3 частині вказаного нерухомого майна, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» №14333243 від 23.04.2007 року. Як вбачається з інформаційних довідок Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №12-13.07-1920 від 27.10.2021 року та Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №144-99.02-01241 від 13.12.2021 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , але з 2014 року у квартирі не проживають, що підтверджується актом від 28.10.2021 року, складеним комісією ОСББ «Ливарна 53». Свідки [PERSON] та [PERSON] в письмових поясненнях вказали, що є сусідами позивачки та підтвердили, що дочка позивачки - [PERSON] , разом з дітьми - [PERSON] та [PERSON] (онуками позивачки), більш 7 років у квартирі [ADDRESS] не мешкають, їх особисті речі у квартирі відсутні. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже відповідачі є членами родини позивачки (дочкою та онуками), з 2014 року у квартирі не проживають, їх особисті речі в ній відсутні, внаслідок чого суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved