Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що між сторонами було укладено кредитний договір від 01.11.2020 № ЛЛ-00813991 на суму 1700 грн з оплатою процентів за користування кредитом. Даний кредитний договір про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства: www.vashagotivochka.ua. Під час реєстрації в інформаційно - телекомунікаційній системі товариства позичальник надала всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставила відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає Закону України «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону. Враховуючи те, що договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», примірник кредитного договору був наданий позичальнику в її особистому кабінеті на сайті товариства. У відповідності до вимог закону, на сайті www.vashagotivochka.ua розміщено Правила надання грошових коштів у позику онлайн ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», які є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641 та 644 ЦК України укласти договір на умовах, що запропоновані товариством. Згідно п. 1.1 Кредитного договору № ЛЛ-00813991 від 01.11.2020ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» (кредитодавець) передає [PERSON] (позичальнику) грошові кошти (кредит) в сумі 1700,00 грн на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах цього Кредитного договору. Відповідно до п.1.2 строк дії кредитного договору складає 365 календарних днів. Строк користування кредитом складає 16 днів. Позивач зазначає, що він повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, про що свідчить підтвердження платіжного сервісу АТ «ПУМБ» про проведення успішної видачі займу на карту [PERSON] за договором № ЛЛ-00813991 від 01.11.2020 в сумі 1700 грн. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у визначені кредитним договором строки, а саме станом на 14.07.2021 заборгованість не погасив, не сплачує нараховані проценти за користування ним, у зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором № № ЛЛ-00813991 від 01.11.2020, яка станом на 14.07.2021 становить 5684,96 грн, а саме: заборгованість по сумі кредиту - 1700 грн, заборгованість по відсоткам, 3944 грн заборгованості по процентм, з яких 544 грн нараховано відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору, а 3400 грн нараховано відповідно до п.1.4.2 Кредитного договору № ЛЛ-00813991 від 01.11.2020, та три проценти річних від простроченої суми - 40,96 грн. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за Кредитним договором № ЛЛ-00813991 від 01.11.2020 у загальному розмірі 5644,96 грн та судові витрати в розмірі 2270 грн. Відповідач [PERSON] до початку першого судового засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи через судове оголошення через вебсайт суду, у визначений судом строк відзиву на позовну заяву та будь-яких інших клопотань до суду не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до вищезазначеної норми процесуального права суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2020 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» та [PERSON] укладено кредитний договір № ЛЛ-00813991 на суму 1700 грн. (а.с.15-19) Договір укладено за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства www.vashagotivochka.ua. Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства відповідачка надала всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставила відмітку про надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Кредитний договір підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором GBMCPYH2. Укладений договір містить істотні умови щодо предмету та строку його дії, прав та обов`язків сторін, порядку повернення кредиту, нарахування та сплати процентів, застереження позичальника щодо дійсності умов, відповідальності сторін та порядок вирішення спорів (а.с. 20). Зокрема, згідно з п. 1.1 кредитного договору № ЛЛ-00813991 від 01 листопада 2020 року кредитодавець передає позичальнику грошові кошти в сумі 1700 грн на умовах строковості, зворотності, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах цього кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 договору строк дії кредитного договору складає 365 календарних днів. Кредитний договір набирає чинності у день надання кредиту (безготівкового перерахування суми кредиту на банківський (картковий) рахунок, вказаний позичальником або надання готівкових коштів позичальникові). Закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін. Строк користування кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених цим кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно (п. 1.3 кредитного договору). Згідно з п. 1.4-1.4.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом: у розмірі 2,0 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту; у розмірі 2,5% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня, наступного за днем закінчення строку, передбаченого пунктом 1.4.1 договору, якщо зобов`язання не виконані позичальником належним чином, наступні 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дати надання кредиту. Враховуючи те, що договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», то примірник кредитного договору був наданий позичальнику [PERSON] в її особистому кабінеті на сайті товариства. Додатком № 1 до вказаного кредитного договору є детальний розпис сукупної вартості кредиту (а.с. 20). На підтвердження заявлених вимог позивачем також додано до позовної заяви Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» (при укладанні договорів в електронній формі) (а.с. 7-13) та заповнену відповідачкою анкету позичальника (повну), що містить в собі анкетні дані позичальника, номер її мобільного телефону, номер банківської картки, на яку потрібно перерахувати взяті в позику кошти, бажану суму позики тощо (а.с. 14). ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» повністю виконало взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, про що свідчить підтвердження платіжного сервісу АТ «ПУМБ» про те, що 01.11.2020 успішно проведено видачу займу з ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» на карту [PERSON] за договором від 01.11.2020 (а.с. 21). Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість перед позивачем. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» за кредитним договором № ЛЛ-00813991 від 01.11.2020 станом на 14.07.2021 становить 5684,96 грн, а саме: заборгованість по сумі кредиту - 1700 грн, заборгованість по відсоткам, 3944 грн заборгованості по процентм, з яких 544 грн нараховано відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору, а 3400 грн нараховано відповідно до п.1.4.2 Кредитного договору № ЛЛ-00813991 від 01.11.2020, та три проценти річних від простроченої суми - 40,96 грн. (а.с. 27). 02.06.2021 позивачем на адресу відповідачки була направлена вимога щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним (а.с. 23). Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з нормами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, які істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту). Відповідно до пункту 2 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, форми документів за операціями з використанням електронних платіжних засобів установлюються правилами платіжних систем і повинні містити обов`язкові реквізити, визначені цим Положенням. Пунктом 7 цього розділу передбачено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів повинні містити такі обов`язкові реквізити: 1) ідентифікатор еквайра та торговця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати; 2) ідентифікатор платіжного пристрою; 3) дату та час здійснення операції; 4) суму та валюту операції; 5) суму комісійної винагороди; 6) реквізити електронного платіжного засобу, які дозволені правилами безпеки платіжної системи; 7) вид операції; 8) код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі. Відповідно до пункту 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (далі - Положення), форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Згідно з п. 41 Положення операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Відповідно до п. 42 Положення підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктом 43 Положення визначено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. Відповідно до п. 46 Положення меморіальні документи застосовуються банком для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Згідно з п. 47 Положення внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банком відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами. Пунктом 48 Положення визначено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Відповідно до п.49 Положення зведені меморіальні ордери можуть складатися за однотипними операціями. Зведений меморіальний ордер містить кілька номерів рахунків за дебетом чи кредитом. Певна сума, яка не може бути зарахована або списана з рахунку з будь-якої причини, закреслюється у зведеному меморіальному ордері і загальна сума в документі виправляється. Відповідальний виконавець та контролер засвідчують підписами кожне таке виправлення. Усі виправлення в електронному документі мають бути засвідчені електронним підписом відповідального виконавця та контролера і відображені в протоколах функціонування програмного забезпечення. У п. 50 цього Положення передбачено, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Підпунктом 6 п. 51 цього Положення передбачено, що первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Згідно з п. 52 цього Положення первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. У п. 58 цього Положення передбачено, що банк самостійно розробляє форми регістрів синтетичного та аналітичного обліку, які повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Пунктом 62 цього Положення визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 2 ст. 83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача. Додані до позовної заяви правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лайм Кепітал», не містять будь-яких відомостей про безпосереднє ознайомлення з їх змістом відповідачем. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо даної категорії справ, викладеній в постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсотках, що нараховані відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору в розмірі 544 грн та відповідно до п. 1.4.2 кредитного договору у розмірі 3400 грн. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору №ЛЛ-00813991 від 01.11.2020 проценти за користування кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом: у розмірі 2,0 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту; у розмірі 2,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня, наступного за днем закінченням строку, передбаченого пунктом 1.4.1 кредитного договору, якщо зобов`язання не виконані позичальником належним чином, наступні 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дати надання кредиту. При цьому, у п.1.3 зазначеного договору вказано, що строк користування кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених цим кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно. Із зазначеного пункту договору не вбачається безумовного продовження строку кредитування та того, що з відповідачем досягнуто згоди щодо перелічених вище умов кредитування. Також, судом враховується, що в анкеті позичальника (повна), доданій до позову, у графі «строк» зазначено: «16 днів». Доказів того, що зазначений договір було продовжено у порядку, визначеному п. 7.2 цього договору шляхом підписання сторонами додаткових угод, суду не надано. Отже, доказів виникнення зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами понад 16 днів у розмірі 2,5 % суду не надано. Зважаючи на викладене, заборгованість за кредитом складає 2244 грн, а саме: сума кредиту 1700 грн, відсотки за 16 днів користування кредитом 544 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі (2244/5684,96) * 2270 = 896,02 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial