Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказує, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 07.03.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №300. Зазначає, що на даний час подружні відносини вони не підтримують та в провадженні Кіцманського районного суду знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу. Посилається на те, що від шлюбу у них народилося троє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Також зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча може, так як він працездатний. Враховуючи наведене, просила позов задовольнити, а саме стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини його заробітку (доходу) на всіх дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісяно до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи через оголошення, яке розміщене на офіційному вебсайті Судова влада. Будь яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Відзив на позов відповідач не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою учасників справи фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.03.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 11.12.2021 року (а.с.4). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11.07.2017 року (а.с.5), син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 15.10.2015 року (а.с.6), та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07.06.2013 року (а.с.7). Згідно довідки №125/05 від 14.12.2021 року, виданої виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, на утриманні [PERSON] знаходяться діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.(ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022рік», установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 січня 2022 року - 2100 гривень, від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2618 гривень. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачка посилалася на те, що відповідач являється працездатною особою, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, які проживають з нею та знаходиться на її повному утриманні. З огляду на вищевикладене розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей до досягнення ними повноліття суд вважає аліменти в розмірі Ѕ частини його заробітку (доходу) на всіх дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісяно до їх повноліття. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючинаведене, ст.ст.84,180,182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved