Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

26.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою від 30.07.2021 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 27.08.2021 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрите, справу призначено до судового розгляду. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 05.03.2019 року вона позичила [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000 грн, про що останній власноруч написав розписку та зобов`язався повернути борг до 31.12.2019 року. Свої зобов`язання позивачка виконала належним чином, надала відповідачеві в борг 10000 грн, але в строк, визначений в розписці, [PERSON] грошові кошти не повернув, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача основну суму\~боргу \~10000\~грн,\~ проценти за\~користування грошовими\~коштами в\~розмірі 1382,33\~грн, суму\~збитків від\~інфляції в\~розмірі 1166грн. (станом на 15.07.2021 року), 3% річних 461,10 грн (станом на 15.07.2021), а всього 13009,43 грн та понесені судові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він не позичав кошти у [PERSON] . Ним дійсно від [PERSON] були отримані грошові кошти в якості оплати за роботу в неї, однак про отримання цих коштів він написав розписку, в якій зазначив про отримання грошей в борг. Він виконав роботу, за яку отримував кошти, але оригінал розписки залишився у [PERSON] . Тому вважає, що він не повинен повертати позивачеві грошові кошти. Заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Ч.\~2\~ст.\~202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання грошей. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно ст. ст. 12,\~81\~ч. 1\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 05.03.2019 року позичив у [PERSON] кошти в сумі 10000 грн, які зобов`язувався віддати до кінця 2019 року в повному обсязі, що підтверджується його письмовою розпискою. Зі змісту вказаної розписки вбачається, що [PERSON] саме позичив у [PERSON] кошти та зобов`язався їй повернути до кінця 2019 року, отже розписка містить умови отримання позичальником боргу із зобов`язанням його повернути до визначеної дати, тому судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики. Однак [PERSON] свого зобов`язання не виконав, грошові кошти [PERSON] у визначений в розписці термін не повернув, тому вона має право вимагати від відповідача боргового зобов`язання. Посилання відповідача на виконання ним боргових зобов`язань ним не доведені належними доказами, натомість наявність боргової розписки\~у кредитора\~свідчить про\~те,\~що боржник\~отримав кошти\~та не\~повернув їх. Таким чином, суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконав належним чином взяті на себе за договором позики від 05.03.2019 року зобов`язання, тому на вимогу позикодавця повинен сплатити за договором позики борг у розмірі 10000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже враховуючи, що інше не встановлено договором або законом, відповідач має сплатити позивачеві проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ. Такі проценти мають нараховуватися протягом строку дії договору, а після його закінчення кредитор має право вимагати нарахування платежів згідно зі статтею 625 ЦК України, тобто, 3 % річних та інфляційні, що відповідає висновку, зазначеному у постанові Касаційного цивільного суду\~№ 756/3128/16-ц від 09.08.2019 року. Тому позикодавець має право вимагати стягнення процентів за користування коштами у межах погодженого сторонами строку позики, тобто з 06.03.2019 до 31.12.2019 року. Таким чином\~належить стягнути\~з відповідача\~проценти за користування грошовими коштами за договором позики від 05.03.2019 року в розмірі 1382,33 грн., де сума заборгованості становить 10000 грн., з 06.03.2019 до 25.04.2019 ( 51 день) облікова ставка НБУ - 18 %, дата початку нарахування 06.03.2019, дата закінчення нарахування 25.04.2019 (10000 грн. х 18 : 100 : 365 х 51 = 251,51 грн.); з 26.04.2019 до 18.07.2019 (84 дні) 17,5% (10000 грн х 17,5% :100 :365 х 84 = 402,74 грн); з 19.07.2019 до 05.09.2019 (49 днів) 17% (10000 грн х 17 :100 :365 х 49 = 228,22 грн); з 06.09.2019 до 24.10.2019 (49 днів) 16,5% (10000 грн х 16,5 : 100 :365 х49 = 221,51 грн); з 25.10.2019 до 12.12.2019 (49 днів) 15,5% (10000 грн х 15,5 : 100 :365 х 49 = 208,08 грн); з 13.12.2019 до 31.12.2019 (19 днів) 13,5% (10000 грн х13,3 :100 : 365 х 19 =70,27 грн), а разом з 06.03.2019 до 31.12.2019 1382,33 грн (251,51+402,74+228,22+221,51+208,08+70,27 грн). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що строк виконання зобов`язання настав 31.12.2019, і воно не виконане у визначений строк, з 01.01.2020 зобов`язання є простроченим, тому з цього часу у позивача виникло право на отримання боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. За період\~з 01.01.2020\~до 01.07.2021\~індекс інфляції\~складає 111,66,\~отже розмір\~індексації заборгованості\~становитиме 1166\~грн., де сума заборгованості становить 10000 грн., сукупний індекс інфляції 111,66 (10000 грн. х 111,66 : 100 - 10000 = 1166 грн.). Сума 3 % річних складатиме 461,10 грн., де сума заборгованості становить 10000 грн., дата початку нарахування 01.01.2020, дата закінчення нарахування 15.07.2021, тобто 562 дні, відсоткова ставка 3% річних (10000 грн. х 3 : 100 : 365 х 562 = 461,10 грн.). Отже в загальній сумі з відповідача підлягає стягненню 13009,43 грн, які складаються з наступного: сума боргу 10000 грн.; відсотки 1382,33 грн., 3% річних 461,10 грн., інфляційні втрати 1166 грн. Враховуючи, що до закінчення судових дебатів у справі сторона позивача зробила заяву про подання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до ч.8 ст.144 ЦПК України призначається судове засідання для вирішення питання про судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved