Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , посилаючись на те, що у вказаній квартирі, власником якої є позивач на підставі акту про проведені електронні торги, зареєстрований відповідач по справі. Проте, як зазначає позивач, відповідач в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не бере, не є членом сім`ї власника. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення оголошення про виклик відповідача в судове засідання на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу на підставі свідоцтва серія/номер 1400 від 27.11.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В., яке видано на підставі акту від 26.11.2020 про проведені електронні торги приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. у ВП №63164075 (а.с. 7-9). Як убачається з пояснень позивача, а також підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Києва (а.с.10,11), у належній йому квартирі зареєстрований відповідач з 10.10.1995, який в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не бере, не є членом сім`ї власника, проте його реєстрація порушує права позивача як власника на реалізацію ним права користування та розпорядження належним йому майном. Будь-яких домовленостей щодо подальшого проживання відповідача у спірній квартирі не існує. Крім того, факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується актом огляду спірної квартири від 28.11.2020 складеним в присутності позивача, представника поліції капітана поліції Юрчук В.В. та мешканця будинку [ADDRESS] : [PERSON] . Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. У відповідності до п.4 ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Оскільки відповідач не є членом сім`ї позивача, будь-яких домовленостей з позивачем щодо проживання відповідача у квартирі не існує і позивач заперечує проти проживання та реєстрації відповідача у його квартирі, а реєстрація останнього порушує права позивача як власника на реалізацію ним права користування та розпорядження належним йому майном, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved