Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] подала у суд позов, в якому просила розірвати договір довічного утримання, який укладений 19 грудня 2009 року між нею та [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що оскільки вона є людиною похилого віку і потребує сторонньої допомоги, вона уклала з відповідачкою договір довічного утримання за умовами якого [PERSON] отримувала у власність її квартиру [ADDRESS] , натомість зобов`язувалася утримувати її, забезпечувати продуктами харчування, одягом, необхідною допомогою, доглядати за зовнішнім та внутрішнім технічним станом квартири, надати можливість безперешкодного довічного користування квартирою. Ціна матеріального забезпечення була встановлена в розмірі однієї мінімальної заробітної плати на місяць. Проте, в порушення умов договору, відповідач не виконувала належним чином умов договору, а саме: не забезпечувала належного харчування, догляду та необхідної допомоги, що призвело до погіршення стану її здоров`я. Відповідачка та її представник проти позову заперечували. В обґрунтування заперечень [PERSON] посилались на те, що вона добросовісно виконувала взяті на себе зобов`язання з догляду та утриманням [PERSON] . В ході з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами судом встановлено, що 19 грудня 2009 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання за умовами якого [PERSON] отримувала у власність квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , натомість зобов`язувалася утримувати останню, забезпечувати продуктами харчування, одягом, необхідною допомогою, доглядати за зовнішнім та внутрішнім технічним станом квартири, надати можливість безперешкодного довічного користування квартирою. Ціна матеріального забезпечення була встановлена в розмірі однієї мінімальної заробітної плати на місяць. Дана обставина підтверджена копією відповідного договору та не заперечувалась сторонами. Отже, судом встановлено, що між сторонами склались договірні правовідносини щодо довічного утримання шляхом забезпечення належного харчування, догляду та іншого утримання і допомоги відчужувачу [PERSON] , набувачем квартири - [PERSON] . На виконання умов договору 27.01.2010 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 193892820. Проте, взяті зобов`язання щодо утримання [PERSON] шляхом забезпечення належного харчування, догляду та іншого утримання і допомоги [PERSON] виконувала неналежним чином, що вбачається з позову та пояснень позивачки, показань свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні і які повідомили, що [PERSON] звернулась до них, як до учасників спілки глухонімих, за допомогою, так як скаржилась на важкі умови життя. Свідки опікувались нею, при цьому [PERSON] , з якою у них була розмова, повідомила, що не має часу для належного піклування позивачкою. Через деякий час [PERSON] намагалась прийняти участь у житті [PERSON] , але остання втратила до неї довіру і більше на відповідачку не покладалась та відмовлялась спілкуватись з нею. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до пункту 5 оспорюваного договору довічного утримання, [PERSON] зобов`язалася довічно утримувати [PERSON] , забезпечувати її продуктами харчування, одягом, необхідним доглядом і допомогою, у тому числі медичною. Як вбачається з копій листів № 1785 від 04.12.2019 Міської клінічної багатопрофільної лікарні № 17 та № 1005 від 29.11.2019 Міської клінічної багатопрофільної лікарні № 17, [PERSON] у вказаних медичних закладах перебувала на стаціонарному лікуванні, догляд за собою здійснювала самостійно, лікарські засоби купувала особисто, громадянка [PERSON] до медичних установ з приводу стану здоров`я та надання допомоги чи догляду хворій [PERSON] не зверталась. Крім того, копія декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 01.10.2019, свідчить про те, що [PERSON] вказала довіреною особою для повідомлення у разі настання екстреного випадку з нею [PERSON] . Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання взятих на себе за вказаним вище договором [PERSON] суду не надала. З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та безпідставність заперечень щодо цих вимог. Зважаючи на те, що в ході судового розгляду було доведено неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за договором довічного утримання, укладеного 19 грудня 2009 з [PERSON] , і, як наслідок, порушення права останньої на належне виконання умов договору з боку набувача, суд застосовує до даних правовідносин положення ч. 1 ст. 755 ЦК України, які, зокрема, встановлюють, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. На підставі викладеного,

Outcome: approved