Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до \~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~та додаткових витрат на утримання дитини. Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 5\~525 грн. Свої вимоги обґрунтувала наступними доводами. 07 серпня 2014 року уклала шлюб з [PERSON] , про що у Відділі ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції був зроблений відповідний актовий запис №1057. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, місцем проживання обох синів визначено з матір`ю. 26 жовтня 2021 року дане рішення набрало законної сили. Від даного шлюбу у них народилося двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Рівненського міського суду від 21 вересня 2021 року Батько практично не займається вихованням дітей та приділяє їм досить мало необхідної уваги та піклування. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач є здоровим, працездатним, працює і отримує заробітну плату, а отже, має можливість сплачувати аліменти на дітей. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку у відповідності до ст. 180 СК України утримувати свою дитину. Домовленості щодо розміру аліментів між ними добровільно не досягнуто, у зв`язку з цим звернулася до суду з позовом. У їхнього старшого сина Нестора часті захворювання дихальної системи: бронхіти, пневмонія, збільшені аденоїди та часті отити, на його лікування потрібні чималі кошти. У зв`язку з частою хворобливістю, Нестор неодноразово пропускає дитячий садочок і залишається вдома, йому необхідний хороший догляд, багато уваги та часу. У їхнього молодшого сина [PERSON] цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), йому потрібний пильний догляд, дотримання дієти, постійний контроль рівня глюкози в крові, сечі та введення інсуліну на кожен прийом їжі, спеціальний раціон харчування, який є дуже дороговартісним. Вона вимушена купувати дитині спеціальні солодощі без вмісту цукру, вартість яких є значно вищою за звичайні солодощі. Всі її витрати підтверджуються накладною. [PERSON] двічі на рік проходить амбулаторне або стаціонарне обстеження в лікарні, потребує стороннього нагляду для контролю загального стану рівня цукру в крові, слідкування за харчуванням . Згідно медичного висновку № 318 від 02 липня 2020 року їхньому сину [PERSON] встановлена підгрупа «А» як інваліду з дитинства віком до 18 років внаслідок цукрового діабету І типу форми Е10. У зв`язку з наявними хворобами дітей та особливістю їх розвитку, вони потребують додаткових витрат на лікування, та забезпечення щоденних потреб. Понесені нею додаткові витрати складють: 21 квітня 2021 р. - 4 700 грн. (стоматологічні послуги); 21 червня 2021 р. - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); [INFO] - 1 850 грн. (придбання сенсору [PERSON] , голки [PERSON] ); [INFO] - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); [INFO] - 1500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ). Загальна сума додаткових витрат за період з квітня 2021 р. по жовтень 2021 р. становить 11 050 грн., що підтверджується копіями товарних чеків, квитанцій. Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати на її користь половину вартості понесених додаткових витрат на лікування дітей, що становить - 5 525 грн. Представник позивачки адвокат Штогрін В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задвольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав зазначених у відзиві. Свою правову позицію обґрунтував наступним. Вказав, що між ним та [PERSON] в 2014 році офіційно було зареєстровано шлюб, в період перебування в якому у них народилися сини - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21.09.2021 року шлюб між ними було розірвано. Діти залишились проживати з [PERSON] , проти чого він не заперечував, адже між ними ще до початку судового процесу було досягнуто ряд усних домовленостей, а саме: 1) про місце проживання дітей з матір`ю; 2) домовленість про її переїзд у квартиру за місцем реєстрації по [ADDRESS] , на ремонт якої він дав кошти, 3) з його ініціативи позивачка забрала з квартири майже все майно, техніку, про що свідчить дана нею розписка, а його особисте майно ( наприклад: холодильник, телевізор та ін.), яке він також віддав добровільно, позивачка записала як «майно, яке є власністю дітей»; 4) він добровільно перераховує кошти на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини на картку Ощадбанку № [NUMBER] , який вказала позивачка. З її боку було обіцяно не перешкоджати йому у побаченнях з синами, але фактично після розлучення він дітей не бачить, оскільки позивачка не надає йому побачень з дітьми і усно, в жовтні 2021 року, заявила йому, що дітей він більше не побачить. Його подарунки дітям через «Нову пошту» отримувати відмовляється . Заперечує проти того, щоб суд стягував з нього по 3500 грн. на кожну дитину та стягнув додаткові витрати. Він матеріально не в змозі надавати допомогу позивачці на утримання дітей в більшому обсязі, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Це пов`язано з тим, що в супереч твердженню позивачки про те, що він працює, отримує заробітну плату і тому має можливість сплачувати аліменти у вказаній нею сумі, він не має змоги цього робити. Ще при розгляді позову про визначення місця проживання дітей він у відзиві вказав, що не заперечує проти того, щоб діти залишились з позивачкою лише з однієї причини, оскільки він ні фізично, ні матеріально не міг доглядати за дітьми, так як з 22.10.2013 року здійснює догляд за своїм одиноким дядьком по матері - [PERSON] - інвалідом першої групи. Це перешкоджає йому у працевлаштуванні на роботу та отриманні заробітної плати. Він і зараз, надаючи добровільно допомогу на утримання дітей через « [INFO] », користується матеріальною допомогою своїх батьків - пенсіонерів за віком. Про ці обставини відповідачка знає, оскільки він надавав суду відповідь на відзив [PERSON] . Тому позов визнає частково. Відповідачем до відзиву також долучено копії письмових документів, на які відповідач посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ Представник\~відповідача\~адвокат \~Коробова Т.М. \~в судовому\~засіданні\~позовні\~вимоги \~ [PERSON] визнала частково з підстав\~зазначених відповідачем\~ у\~відзиві. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 22.11.2021 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи з викликом сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що з 07 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2021 року, яке набрало законної сили 26.10.2021 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Місцем проживання обох дітей визначено з матір`ю [PERSON] . Як вбачається з долучених копій медичних документів, епікризів на які позивачка посилається як на докази та які були досліджені в судовому засіданні, підтверджується, що син [PERSON] , [INFO] часто хворіючи дитина, має захворювання дихальної системи: бронхіти, пневмонія, збільшені аденоїди та отити. Згідно медичного висновку № 318 від 02 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] встановлена підгрупа «А» як інваліду з дитинства віком до 18 років внаслідок цукрового діабету І типу форми Е10, внаслідок чого [PERSON] двічі на рік проходить амбулаторне або стаціонарне обстеження в лікарні, потребує стороннього нагляду для контролю загального стану рівня цукру в крові, слідкування за харчуванням, що підтверджується доданими медичними довідками. \~ \~ \~ \~Оглянутими судом копіями долучених товарних чеків, квитанцій підтверджується понесення позивачкою витрат на дітей, які складють: 21 квітня 2021 р. - 4 700 грн. (стоматологічні послуги); 21 червня 2021 р. - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); [INFO] - 1 850 грн. (придбання сенсору [PERSON] , голки [PERSON] ); [INFO] - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); [INFO] - 1500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ). З оглянутих судом копій банківських роздруківок вбачається, що в період з квітня 2021 р по грудень 2021 р. відповідач добровільно надавав допомогу на утримання дітей через « [INFO] », перераховував кошти на день народження дітей, надсилав подарунки, які позивачка відмовилась отримувати. \~ \~ \~ \~За ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2022 рік"\~ установлено у 2022 році\~ прожитковий мінімум на дитину віком дo 6 років починаючи з січня - 2100 грн., з липня - 2201 грн., з грудня - 2272 грн., на дитину вікoм від 6 дo 18 рокiв починаючи з січня -2618 грн., з липня - 2744 грн., з грудня - 2833 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2). Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4) Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Враховуючи встановлені по справі обставини, та з метою забезпечення прав дітей на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей за рішенням суду у твердій грошовій сумі, стягнувши з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1309( одна тисяча триста дев`ять ) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 10.11.2021 р. до повноліття дитини та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 10.11.2021 р. до повноліття дитини, що узгоджується з встановленим прожитковим мінімумом, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним. Рішення суду про стягнення аліментів на дітей у межах суми платежу за один місяць з 10.11.2021 р. по 10.12.2021 р. - допустити до негайного виконання. \~ \~ \~ \~ Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших дітей, крім синів Нестора та Назарія, утриманців, тощо), судом не встановлена. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно із частиною першою\~статті 185 СК\~\~України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). \~ \~ \~ \~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. \~ \~ \~ \~Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. \~ \~ \~ \~За частиною другою\~статті 185 СК\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 Сімейного кодексу України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як встановлено судом, згідно медичного висновку № 318 від 02 липня 2020 року , сину сторін, [PERSON] , [INFO] , встановлена підгрупа «А» як інваліду з дитинства віком до 18 років внаслідок цукрового діабету І типу форми Е10, внаслідок чого він проходить амбулаторне або стаціонарне обстеження в лікарні, потребує стороннього нагляду для контролю загального стану рівня цукру в крові, слідкування за харчуванням, що підтверджується доданими медичними довідками. \~ \~ \~ \~ Суд прийшов до висновку, що витрати в сумі 6350,00 грн., які позивачка оплатила за придбання сенсорів [PERSON] , голки [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товарних чеків, є додатковими витратами та не відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок отриманих аліментів, оскільки останні викликані особливими обставинами хвороба дитини [PERSON] . Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 3175 грн.00 коп., з розрахунку: 6350,00 грн./ 2= 3175,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК, \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, кошти у розмірі 4700,00 грн. були витрачені позивачкою на лікування (стоматологічні послуги) сина Нестора, проте позовна заява не містить вимоги щодо відшкодування понесених витрат на лікування сина [PERSON] . Відтак, виходячи з принципу диспозитивності, суд вважає, що зазначені кошти не можуть бути враховані як понесені додаткові витрати на лікування у даній справі. Судові витрати -\~\~ судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету \~ в сумі 908,00 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial