Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом приватного підприємства «Михайлівський лан», від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Маркєлов Вадим Валентинович до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги позивач аргументує тим, що з 08.12.2017 по 16.04.2020 відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП «Михайлівський лан». Під час перебування у трудових відносинах, 11.09.2019 між ПП «Михайлівський лан» та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики №10, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 23000 грн., а відповідач взяв на себе зобов`язання повернути вказані кошти на умовах визначених договором. Відповідно до п. 5.1 вказаного Договору позика повертається грошовими коштами щомісячно по 2300 грн., шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача. Згідно з п. 4.2 Договору остаточною датою повернення позики є 30 квітня 2021 року. Пунктом 2.3 Договору визначено, що у разі розірвання трудового договору з підприємством позичальник повертає повністю борг і сплачує штраф у розмірі 30% на непогашену суму позики. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, після звільнення з підприємства заборгованість не погасив та жодних дій щодо її погашення не вчиняє. У зв`язку з чим станом на 16.06.2021 відповідач [PERSON] заборгував ПП «Михайлівський лан» 23000 грн. суми позики, 6900 грн. штрафу, 2251,70 грн. інфляційних збитків та 815,32 грн. 3% річних. Ухвалою Погребищенського районного суду від 09.07.2021 відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та справа призначена до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 26.11.2021 підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився також, надіслав заяву у якій просив розгляд справи провести у його відсутності. У вирішенні спору покладався на розсуд суду. З`ясувавши позицію сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що дійсно відповідач [PERSON] з 08.12.2017 по 16.04.2020 працював водієм автотранспортного засобу в ПП «Михайлівський лан», що підтверджується довідкою ПП «Михайлівський лан» №26 від 16.06.2021 (а. с. 15). Наказом ПП «Михайлівський лан» від 16.04.2020 №39 [PERSON] було звільнено з посади водія згідно з ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а. с. 16). Під час перебування у трудових відносинах між ПП «Михайлівський лан» в особі директора Шумка А. К. та [PERSON] був укладений договір позики (між підприємством та фізичною особою) №10 від 11.09.2019, згідно з яким відповідач отримав позику у розмірі 23000 грн. Відповідно до п. 5.1 вказаного Договору позика повертається грошовими коштами щомісячно по 2300 грн., шляхом перерахування на розрахунковий рахунок позивача. Згідно з п. 4.2 Договору остаточною датою повернення позики є 30 квітня 2021 року. Пунктом 2.3 Договору визначено, що у разі розірвання трудового договору з підприємством позичальник повертає повністю борг і сплачує штраф у розмірі 30% на непогашену суму позики. (а. с. 11-12). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу грошові кошти у сумі 23000 грн., що підтверджується Видатковим касовим ордером від 10.10.2019 (а. с. 13). Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 16.06.2021 заборгував ПП «Михайлівський лан» 23000 грн. суми позики, 6900 грн. штрафу, 2251,70 грн. інфляційних збитків та 815,32 грн. 3% річних, що підтверджується довідкою ПП «Михайлівський лан» №24 від 16.06.2021 (а. с. 14), розрахунком інфляційних збитків (а. с. 17) та розрахунком відсотків за користування грошовими коштами (а. с. 18). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1016 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження факту отримання відповідачем позики, з яких достеменно вбачається, що позичальник грошима користувався, однак у визначений договором строк їх не повернув. Таким чином, враховуючи, що відповідач станом на 16.06.2021 заборгував ПП «Михайлівський лан» 23000 грн. суми позики, 6900 грн. штрафу, 2251,70 грн. інфляційних збитків та 815,32 грн. 3% річних та добровільно борг не сплачує, то з метою захисту прав позивача, з [PERSON] на його користь необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку. Крім цього, враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПП «Михайлівський лан» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 грн.. Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., то вона підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду наданий договір про надання правової допомоги №15/06-21 від 15.06.2021 (а. с. 19-), акт виконаних робіт щодо надання юридичних послуг до договору про надання правничої допомоги №15/06-21 від 15.06.2021 (а. с.20), платіжне доручення №386 від 29.06.2021 (а. с. 21) та ордер про надання правничої допомоги серії АІ №1127688 (а. с. 23). Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, відтак підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved