Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

22 грудня 2021 року до Голопристанського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] в особі законного представника [PERSON] до Акціонерного товариства "Кредобанк", про визнання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі під №4552 від 29.10.2021, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості, таким, що не підлягає виконанню. Свою заяву позивач, вважає виконавчий напис вчинений з порушенням закону. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, адвокат Данилов О.Ф. надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву де зазначив, що представник АТ "Кредобанк" всі наявні документи, а саме : розрахунок заборгованості за Кредитним договором, виписку про рух коштів по рахунку боржника та меморіальні ордери, копія Кредитного договору, витяг з ДРОРМ про реєстрацію звернення стягнення, копію досудової вимоги, докази її направлення та оригінал Договору застави були надані приватному нотаріусу. У зв`язку із відкриттям виконавчого провадження оригінал Договору застави та виконавчий напис нотаріуса №4552 виданий 29.10.2021 містяться у матеріалах виконавчого провадження №67632132. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог - повністю. Представник надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника АТ "Кредобанк". Третя особа, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. надала суду письмові пояснення та зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не можуть бути задоволені судом. Третя особа приватний виконавець Баталін С.С. у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.10.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4552, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» суми боргу. Постановою від 23.11.2021 приватного виконавця Виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. у виконавчому провадженні №67632132 звернуто стягнення на рухоме майно, яке належить [PERSON] на користь АТ "Кредобанк" за заборгованість за кредитним договором №32379/2020 від 03.07.2020, а саме: 1) Автомобіль марки FORD, модель KUGA, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , рік випуску 2019, об`єм двигуна 1499, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна задовольнити вимоги АТ "Кредобанк" в розмірі: - 565243,30 грн. - неповернута сума кредиту станом на 28.10.2021 року; - 7296,35 грн. - прострочені відсотки станом на 28.10.2021 року; - 3200 грн. - плата нотаріуса за вчинення виконавчого напису. Що становить загальну суму 575739,65 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Маршаловою А.І. було зареєстровано спадкову справу. Спадкоємцями є, дружина померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] та син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . [PERSON] як спадкоємиця померлого [PERSON] надіслала відповідь АТ "Кредобанк", що готова помісячно сплачувати заборгованість за кредитним договором №32379/2020, банк був повідомлений про смерть боржника, тобто нотаріус не повинен був вчиняти виконавчий напис, щодо померлої особи. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б)оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в)засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г)оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ)довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені у цій справі обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 жовтня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням нотаріусом умов вчинення виконавчого напису. Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь з відповідача відповідно до положення ст.141 ЦПК України. Що стосується, витрат на професійну правову допомогу яку позивач просив стягнути з відповідачів в сумі 10000,00грн., суд дійшов висновку, в цій частині слід відмовити, оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до статті 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Доказів про оплату цих послуг позивачем матеріали справи не містять. На підставі викладеного,

Outcome: partial