Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

05 жовтня 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір №160 купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] , укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований Товарною Біржою «Мегаполіс-Інфо», 10 грудня 1999 року, реєстраційний номер №1-160. В обґрунтування вимог позивачка вказувала, що 09 грудня 1999 року між нею з однієї сторони та [PERSON] , укладений договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] . Вказаний договір оформлений на Товарній Біржі «Мегаполіс-Інфо», зареєстрований 09 грудня 1999 року в Журналі реєстрації біржових операцій №1-160,без подальшого його нотаріального посвідчення. Зазначений договір в ММБТІ був зареєстрований 20 грудня 1999 року за реєстраційним № 113. Всі умови договору сторонами виконані. Відповідно до діючого законодавства письмова форма договору купівлі-продажу житлового будинку, підлягає нотаріальному посвідченню, а виданий Товарною Біржею «Мегаполіс-Інфо» не є належно оформленим документом, який свідчить про право власності на придбаний будинок, оскільки не була дотримана нотаріальна форма договору. На сьогодні укладена угода не відповідає вимогам законодавства. При зверненні до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Власової С.Я. для посвідчення укладеного договору позивачці було відмовлено, оскільки наданий договір купівлі-продажу був укладений з порушенням норм чинного законодавства, яке діяло на час посвідчення договору. З огляду на те, що сторонами були дотримані та виконані всі його умови, вона просить визнати договір купівлі-продажу дійсним, так як це є єдиним способом захисту прав позивачки, як власника вказаного майна. Позивачка направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа - Товарна Біржа Мегаполіс-Інфо» в судове засідання свого представника не направила, причини суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи. З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо доказів для у3хвалення рішення, суд вважає можливим проводити судове засідання за відсутності учасників судового розгляду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 09 грудня 1999 року [PERSON] придбала у [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] . Вказаний договір оформлений на Товарній Біржі «Мегаполіс-Інфо», зареєстрований 09 грудня 1999 року в Журналі реєстрації біржових операцій №1-160 (а.с.7). У подальшому зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в КБ ММБТІ 20 грудня 1999 року за реєстраційним № 113 (а.с. 6). Судом встановлено, що вказаний договір зареєстрований відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) на південній Товарній Біржі. Відповідно до пункту 5 договору купівлі-продажу від 09 грудня 1999 року № 160, кошти за придбане майно були передані продавцю до підписання цього договору. Крім цього, факт придбання та належності житлового будинку позивачу також підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , де саме [PERSON] зазначена новим власником (а.с.8-14). Зазначене також підтверджується копією будинкової книги на вказане домоволодіння (а.с. 15-18). Вищезазначене підтверджує той факт, що сторонами були виконані всі умови договору купівлі-продажу домоволодіння. З огляду на зміст постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Власовою С.Я. позивачці відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] укладеного між сторонами 09 грудня 1999 року, так як він оформлений на Товарній Біржі «Мегаполіс-Інфо», з порушенням норм чинного законодавства, яке діяло на час посвідчення договору. Зміна прізвища відповідачкою зі « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2017 року, з огляду на яке відповідачка після розірвання шлюбу з [PERSON] залишила прізвище обране під час державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 21), та свідоцтвом про шлюб від 15 квітня 2019 року, серії [NUMBER] , згідно з яким змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 22). Відповідно до статті 224 ЦК України (в редакції 1963 року), який був чинним на час спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною 1 статті 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку, в якому хоча б однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Водночас, на підставі частини 2 статті 47 ЦК України такий договір може бути визнаний судом дійсним, при умові, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце по даній справі. Згідно з частиною статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, на підставі частини 2 статті 220 ЦК України такий договір може бути визнаний судом дійсним, при умові, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ГУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Ясляр Г.В. 12 жовтня 2021 року прийнято рішення за № 60900413 про зупинення розгляду заяви позивачки про державну реєстрацію прав та обтяжень, для надання рішення суду про визнання дійсною угоди, посвідченої на Товарній біржі (а.с. 58). У подальшому держрестратором 23 листопада 2021 року прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 61769513 (а.с. 59), оскільки не усунуті обставини, що були підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та обтяжень. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] виконали всі істотні умови договору і відбулося повне виконання договору, то суд на підставі вищевикладених норми матеріального права визнає позовні вимоги позивачки щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним, такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved