Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

20.12.2021 року [PERSON] звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, як дружини з якою проживає малолітня дитина до досягнення дитини трирічного віку. Згідно позовної заяви позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьох років тобто до [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, ніяких заяв чи клопотань не подавав. Беручи до уваги ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободРади Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.97 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації N R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідачі не з`явилися до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України. Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.09.2020 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 26.01.2021 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 21. Згідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї по місцю фактичного проживання неповнолітню дитина [PERSON] проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заяву позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Частиною 1 ст.75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік, повинні матеріально забезпечувати один одного. Згідно з ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно вії її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позовної заяви. Відповідно до приписів ст.128 КЗпП України та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні із заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, згідно якого максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У зв`язку з вищевикладеним, суд враховує ті обставини, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе; відповідач є особою працездатного віку, та, на думку суду, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. Також суд враховує, що на розгляді Роздільнянського районного суду перебуває справа 511/2778/21 по якій ставиться питання між тими ж сторонами про стягнення судового наказу на дитину в розмірі ј частини доходу відповідача. Суд, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 20.12.2021р. і до досягненням сином [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . У відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі ст.ст.75,77,79,80,81 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial