Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідача про визнання права на власності на спадкове майно. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцям [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме: на право на земельну частку площею 6,6 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Україна», с. Олександрівка, Корюківського району Чернігівської області, на території Олександрівської сільської ради, яка належала померлому [PERSON] на підставі втраченого сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ЧН №059311, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №308; на право на земельну частку площею 6,6 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Україна», с. Олександрівка, Корюківського району Чернігівської області, на території Олександрівської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на підставі втраченого сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ЧН №059159, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №157. Позивач прийняв спадщину після смерті батьків, проте нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Олександрівка Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 26 травня 1999 року Деснянським ВМУМВС України в Чернігівській області. Його батьками є: батько записаний за вказівкою матері за ім`ям [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 04 січня 1985 року Олександрівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. Фактично батьком позивача був [PERSON] , з яким на час його народження проживала його мати, спочатку вони перебували у фактичних шлюбних відносинах і шлюб не реєстрували, зареєстрували свої стосунки вони тільки 27 листопада 1993 року, уклали шлюб у виконкомі Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] виданим 27 листопада 1993 року виконкомом Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. Батько виховував позивача та утримував, називав його своїм сином, але офіційно його не усиновлював і своїм сином у відділі РАЦС не визнавав, бо даній обставині значення не надавав. За життя батьки були членами місцевого колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Олександрівка Корюківського району Чернігівської області, під час розпаювання якого батьки були включені до списку осіб, які мають право на майнові та земельні паї даного сільськогосподарського підприємства, їм були видані сертифікати на право на земельну частку (пай): матері- серія ЧН №059159 на земельну частку площею 6,6 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Україна», с. Олександрівка, Корюківського району Чернігівської області, на території Олександрівської сільської ради, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №157; батьку - серія ЧН №059311 на земельну частку площею 6,6 умовних кадастрових гектарів по колишньому КСП «Україна», с. Олександрівка, Корюківського району Чернігівської області, на території Олександрівської сільської ради, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №308. [INFO] чоловік його матері позивача та фактичний його батько [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про його смерть у відділі РАЦС. На майно померлого відкрилась спадщина, яка складається з права померлого на земельну частку (пай) в сільськогосподарському підприємстві, яке підтверджувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №059311. Батько за життя не розпорядився своїм майном, заповіту не склав, спадщину після його смерті прийняла його дружина - його мати [PERSON] , яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом з чоловіком на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою старости Олександрівського старостинського округу. Мати хоча і прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але за життя її нотаріально не оформила, свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала. [INFO] мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 13 лютого 1999 року Олександрівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. На майно померлої матері, яке складається з отриманого нею за життя у спадок після смерті чоловіка права на земельну частку (пай), а також з права на земельну частку (пай) самої померлої, яке підтверджувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №059311, відкрилась спадщина. Мати за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала, після її смерті спадщину прийняв позивач, її син, бо він вступив у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою старости Олександрівського старостинського округу. Зараз для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлих батьків позивач звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори, де мене проінформували, що для оформлення спадщини необхідно надати виписані на батьків сертифікати на право на земельну частку (пай), але у документах померлих таких документів він не знайшов, вони втрачені, тому він не може їх надати. За таких обставин в нотаріальній конторі позивачу роз`яснили, що нотаріус позбавлений можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні частки (паї) померлих батьків, бо відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, дане спірне питання йому порекомендували вирішити в судовому порядку звернувшись з позовною заявою до суду, письмової відповіді нотаріальна контора йому не надала, вказавши, що є загальновідомим фактом те, що нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом без правовстановлюючих документів на спадкове майно. Нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно померлих за відсутності правовстановлюючих документів, тому за захистом своїх прав він вимушений звертись до суду з даним позовом для визнання за ним права власності на спадкове майно. У померлого [PERSON] була дружина - мати позивача, яка є його спадкоємцем першої черги як дружина, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, після смерті матері її спадкоємцем є позивач, її син, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Для підтвердження дійсності отримання покійними документів на земельну частку (пай) позивач звернувся з заявою до управління у Корюківському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де йому надали відповідну інформацію (від 10.09.2021 року № 31-25-0.20-184/353-21 та № 31-25-0.20-185/353-21 ) Те, що позивач є спадкоємцем, тобто власником права померлих на земельні частки (пай), підтверджується документально: свідоцтвом про смерть матері; свідоцтвом про смерть її чоловіка; моїм свідоцтвом про народження; свідоцтвом про укладення шлюбу батьками; довідками старости Олександрівського старостинського округу про проживання, родинні відносини та прийняття спадщини; довідками Управління у Корюківському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про видачу батькам сертифікатів на право на земельну частку (пай) та іншими документами. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У разі втрати, пошкодження сертифіката на право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування до суду (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13). Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Відповідно до діючих на час виникнення спірних правовідносин ст.ст.529,530,534,548 Цивільного кодексу України 1963 року, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки; при відсутності спадкоємців першої черги…спадкують в рівних частках брати та сестри померлого, а також дід та баба померлого…(друга черга); для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до діючої на час виникнення спірних правовідносин ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав в державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п.113 діючої на той час «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом №18/5 Міністерства юстиції України від 18.07.1994 року, доказом вступу в управління або у володіння спадковим майном може бути довідка сільської ради. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454,00 гривень. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved