Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 18 січня 2022 року [PERSON] (далі заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. 2. Заява обґрунтована тим, що 03 грудня 1996 року Великодедеркальською сільською Радою народних депутатів заявнику було видано Державний Акт на право приватної власності на землю серії ТР 081, площею 0,8515 га на ім`я [PERSON] . Крім того, 27 жовтня 1987 року на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 242 від 20 жовтня 1987 року заявнику на ім`я [PERSON] видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заявник у заяві зазначає, що у всіх правовстановлюючих документах її прізвище, ім`я по батькові зазначено як « [PERSON] ». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно з метою перенесення відомостей щодо державної реєстрації речового права власності, що підтверджується правовстановлюючим документом, в якому допущена помилка, в державний реєстр речових прав. Заявник вважає, що у неї не має можливості підтвердити факт належності майна іншим чином, оскільки свідоцтва є правовстановлюючими документами і відомості які містяться у них мають визначальне значення для посвідчення права приватної власності, а відомості внесенні до нього не можуть бути виправлені. Просить заявлені вимоги задовольнити. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 20 січня 2022 року прийнято до розгляду заяву та призначено судове засідання на 02 лютого 2022 року. 4. У судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, із повним підтриманням заявлених вимог. Представник заінтересованої особи Великодедеркальської сільської ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника. 5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Шумським РВ УМВСУ в Тернопільській області 16 листопада 2000 року вбачається, що заявник [PERSON] , народилась [INFO] в с. Ступниця Дублянського району Львівської області. 7. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 червня 1956 року, заявник [PERSON] , народилась [INFO] в с. Ступниця Дублянського району Дрогобицької області та в графі батьки вказано - [PERSON] та [PERSON] , а/з № 21. 8. Заявник, дошлюбне прізвище якої « [PERSON] », 21 жовтня 1961 року зареєструвала шлюб із гр. [PERSON] та їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 21 жовтня 1961 року В.Дедеркальским райбюро ЗАГС Тернопільської області, а.з. №16. 9. Згідно копії диплома [NUMBER] від 28 червня 1959 року вбачається, що [PERSON] в 1959 році закінчила Самбірський статистичний технікум за спеціальністю статистика. 10. 19 серпня 1959 року на ім`я [PERSON] було розпочато трудову книжку. 11. 30 жовтня 1997 року Шумським управлінням соцзахисту населення на ім`я [PERSON] видано посвідчення серії [NUMBER] . 12. 03 грудня 1996 року Великодедеркальською сільською Радою народних депутатів заявнику було видано Державний Акт на право приватної власності на землю серії ТР 081, площею 0,8515 га на ім`я [PERSON] . 13. 27 жовтня 1987 року на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 242 від 20 жовтня 1987 року заявнику на ім`я [PERSON] видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 14. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Великодедеркальської сільської ради Шумського району Тернопільської № 62205099, № 62204772, 62201670, 62204115 від 10 грудня 2021 року заявнику відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки подані нею правовстановлюючі документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. ІV. Оцінка Суду. 15. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. 16. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 17. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів. 18. Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. 19. Як визначено частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. ч.1 ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. 20. Так, відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхування; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала без весті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 21. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 22. Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 23. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при розгляді справ про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Отже системний аналіз роз`яснень Верховного Суду України дають підстави для висновку, що умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети; відсутній спір про право. Звертаючись до суду із заявою, [PERSON] просила встановити факт належності правовстановлюючих документів, оскільки відомості написання її імені та по батькові зазначені в паспорті, свідоцтві про народження та інших правовстановлюючих документах не збігаються з даними у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок та у Державному акті на право приватної власності на землю. 24. Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За таких обставин, суд вважає, що заява є підставною, обґрунтованою, факт належності правовстановлюючого документу заявнику [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 25. Заявником при подачі позову було сплачено 496 грн. 20 коп. судового збору. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З цих підстав,

Outcome: approved