Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції. 13 грудня 2021 [PERSON] звернулась до [PERSON] із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2009, від якого сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю і знаходиться на повному її утриманні. Зазначає, що її матеріальне становище не недостатнє для належного забезпечення потреб по утримання спільної дитини. Оскільки відповідачем не виконуються передбачені законом обов`язки щодо утримання доньки, позивач звернулась до суду із позовом та просить стягнути із [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ,\~ [INFO] , до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15 грудня 2021 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 12-13). Позиції учасників справи та подані ними заяви (клопотання). Відповідач [PERSON] був повідомлений про розгляд справи через адміністрацію ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» шляхом вручення документів по справі, про що свідчить відповідна розписка (а. с. 23-24). Відповідач своїм правом надати відзив (письмове заперечення) або пояснення щодо позовних вимог не скористався. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд\~розглядає справу\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без\~виклику сторін\~за наявними\~в справі\~матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у матеріалах доказами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 травня 2009 року у Калінінському відділі актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 2). Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 3). Згідно довідки про склад сім`ї від 01 грудня 2021 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає в [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на повному її утриманні (а. с. 7). Із довідки Державного центру зайнятості вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітня, її дохід за 3 місяці становить 2 677,42 грн. (а. с. 9). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст. 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. В силу положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Зі змісту вище приведеного аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою та обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182\~СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України та роз`ясненнями, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання\~шляхом вдосконалення\~порядку стягнення\~аліментів» внесені зміни до ч. 2 ст.\~182\~СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 та ст.184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір стягуваних аліментів на утримання однієї дитини не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Висновки суду. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами ст. 180, 181, 182\~СК України про обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів в обраний спосіб позивачем, а саме у визначеній частці, при цьому підстав звільнити батька від виконання цього обов`язку суд не встановив. З огляду на вказане вище, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини і з огляду на бажання позивача отримувати кошти на утримання спільної дитини у визначеній частці, враховуючи встановлення судом обставин перебування платника аліментів в місцях відбування покарання, складнощів в працевлаштуванні позивача, виходячи з\~системного аналізу\~наведених вище\~норм чинного\~законодавства із справедливих\~та розумних\~критеріїв належного\~розміру аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ,\~ [INFO] , до\~досягнення дитиною\~повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved