Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила: - поновити позивачу строк для звернення до нотаріуса для прийняття спадщини за законом; - визнати та виділити в натурі позивачу в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку (пай), яка залишилась після смерті батька, померлого [INFO] із земель реформованого КСП ім. 50-річчя Жовтня, площею - 6, 28 га, що розташована на території Олізарівської сільської ради Іванківського району Київської області; -визнати та виділити в натурі позивачу в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку (пай), яка залишилась після смерті матері, померлої [INFO] із земель реформованого КСП ім. 50-річчя Жовтня, площею - 6, 28 га, що розташована на території Олізарівської сільської ради Іванківського району Київської області. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті батьків позивача, відкрилася спадщина на майно, яка складається із: земельної ділянки площею 6,28 умовних кадастрових гектарів, без визначення цієї межі частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Олізарівської сільської ради Іванківського району Київської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 23.10.1997 № 167, як колишньому члену Колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. 50-річчя Жовтня, що підтверджується копією листа відділу в Іванківському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області від 23.04.2021 № 29-10-0.28-64/101/-21 та земельної ділянки площею 6,28 умовних кадастрових гектарів, без визначення цієї межі частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Олізарівської сільської ради Іванківського району Київської області, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 23.10.1997 № 167, як колишньому члену Колективного сільськогосподарського підприємства КСП ім. 50-річчя Жовтня, що підтверджується копією листа відділу в Іванківському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області від 23.04.2021 № 29-10-0.28-64/101/-21. Заповіт батьками позивача за життя складений не був, оскільки вважали, що позивач є єдиною дитиною, а тому все майно у спадок залишиться йому. Про наявність у батьків свідоцтв на право власності земельними ділянками позивач не знав, дізнався про їх наявність наприкінці 2020 року від представників Олізарівської сільської ради. Позивач звернувся до державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори для отримання у власність спадкового майна, однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (сертифікатів на право на земельні частки (паї). Представник позивача зазначає, що документи не збереглись через трагічну загибель матері позивача внаслідок пожежі. Саме через трагічну загибель матері та, як наслідок, втрачені документи (сертифікати на земельні ділянки) позивач вчасно не зміг звернутись до нотаріуса. Представник позивача вважає дану причину пропуску поважною та просить поновити строк для звернення позивачем до нотаріуса для отримання спадщини. Процесуальні дії 27.10.2021 до суду від представника позивача надійшла позовна заява, за якою ухвалою суду від 01.11.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 29.11.2021. 29.11.2021 підготовче засідання у справі було закрито та призначена справа до розгляду на 29.12.2021., у зв`язку з неявкою учасників справи відкладено на 24.01.2022. Позиції сторін Позивач та його представник у судове засідання не з*явились. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи без їх присутності, позовні вимоги вони підтримують. Відповідач у судове засідання не з*явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без їх присутності. Встановлені судом обставини та застосовані норми Позивач народився [INFO] , його батьками були: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.07.1948. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2001. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2002. 21.07.2021 позивач звернувся до державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори для отримання у власність спадкового майна. Однак, нотаріусом постановою № 639/02-31 від 23.07.2021 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні частки (паї), які належали [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з відсутністю сертифікатів на них. Крім цього в постанові зазначено, що після смерті батьків позивача спадкові справи не заводились. Позивачу не було відомо про наявність у батьків права на земельні частки (паї), а дізнався про це наприкінці 2020 року від представників Олізарівської сільської ради. Відповідні сертифікати не збереглись внаслідок пожежі, під час якої , в т.ч. сталася смерть матері позивача. Відповідно до листа відділу в Іванківському районі головного управління Держгеокадастру у Київській області від 23.04.2021 № 29-10-0.28-64/101/-21 та виписок з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), На ім*я [PERSON] зареєстровано сертифікат серії [NUMBER], зареєстрований за № 167від 23.10.1997 на площу 6, 28 га на підставі розпорядження Іванківської РДА № 622 від 22.12.1996; На ім*я [PERSON] зареєстровано сертифікат серії [NUMBER], зареєстрований за № 164 від 23.10.1997 на площу 6, 28 га на підставі розпорядження Іванківської РДА № 622 від 22.12.1996. В місцевій газеті «Трибуна Праці» позивачем опубліковане оголошення про втрату сертифікатів про право на земельні частки (паї). Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Щодо позовних вимог про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24/753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід звертати увагу на час відкриття спадщини та дію актів цивільного законодавства відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. На час відкриття спадщини після смерті батьків позивача, чинною ст. 549 ЦК УРСР 1963 було передбачено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. З урахуванням визнання позову відповідачем, яке не порушує нічиїх прав та інтересів, відсутність будь яких інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини того факту, що позивачу не було відомо про існування спадкового майна у виді земельних часток (паї), які належали його батькам. Оскільки після пожежі, яка сталася у 2001 році, під час якої повністю згорів будинок батьків, разом з усім майном, під час якої трагічно загинула матір позивача, він мав підстави вважати, що жодне спадкове майно не збереглося, а тому і не було необхідності для звернення до компетентних органів із заявою про прийняття спадщини після смерті як матері, так і батька. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування Щодо позовної вимоги про визнання та виділення в натурі позивачу в порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки (паї), які залишилась після смерті батьків Відповідно до п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24/753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», уразі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Така практика узгоджується із роз`ясненнями, що містяться в пунктах 3, 4 ППВСУ від 24 червня 1983 року № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування". Відповідно до постанови нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори № 639/02-31 від 23.07.2021 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину,після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкові справи не заводились, тим самим підтверджується факт відсутності звернення інших осіб для спадкування земельних ділянок, які належали померлим батькам позивача. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи те, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] набули майнове право на земельні частки (паї), то, відповідно, і спадкоємець, позивач у справі, має відповідне майнове право в порядку спадкування на земельну частку (пай), оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», зокрема, пункту 11, «При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю». Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Сертифікату на право на земельну частку (пай); реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з розпорядженнямІванківської районної державної адміністрації від 23.10.1997 року № 167 та №164 [PERSON] та [PERSON] належить кожному право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «ім. 50-річчя Жовтня», розміром 6,28 га. Тобто, рішення, за яким вони став власником майнових прав, прийняте за їх життя. Факт видачі сертифікатів на ім`я [PERSON] та [PERSON] свідчить, що останніх було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акту. Зазначені сертифікати були втрачені, що позбавляє позивача, як спадкоємця, оформити свої спадкові права на ці права спадкодавців, які входять до складу спадщини. Відтак, позовні вимоги в частині визнання права на земельні частки ( паї) , які належали батькам позивача, підлягають задоволенню . Повноваження виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) , відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» належить сільським, селищним та міським радам. Наявність рішення суду про визнання права на спадкове майно у виді земельних часток (пахв) за позивачем є підставою для виділення земельних ділянок в натурі органами місцевого самоврядування. Суд вирішує справи щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивачів. У даному випадку відсутні дані про порушення, невизнання чи оспорювання права позивача на виділення земельних часток (паїв) в натурі. Відповідно до ст. 41 Конституції України «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю». Враховуючи викладене,

Outcome: approved