Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У вересні 2020 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідачів, в якому прсила стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду, спричинену внаслідок падіння дерева та пошкодження майна- автомобіля "Субару Форестер", р\\н [NUMBER] , у загальному розмірі 195 275,39 грн та моральну шкоду у розмірі 80 000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що є власником автомобіля марки "Субару Форестер", р\\н [NUMBER] . 24 лютого 2020 року на вказаний автомобіль, який був щойно зупинений для висадки пасажира на місці для паркування її чоловіком [PERSON] , якому автомобіль на той час був переданий у користування у встановленому законом порядку, біля КНП ММР «ЦПМСД № 5 по вул.Адміральській, 38 у м. Миколаєві, під час непогоди, впало дерево тополя, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження із заподіянням матеріальних збитків. ЇЇ чоловік одразу викликав поліцію, співробітниками було зафіксовано факт падіння дерева, а пасажир автомобіля одразу звернулася за медичною допомогою, їй був поставлений діагноз «ситуаційний невроз». Зазначає, що шкода завдана з вини відповідачів внаслідок неналежного виконання своїх повноважень і обов`язків балансоутримувачів з контролю за станом утримання зелених насаджень, які перебувають у комунальній власності. У звязку з чим, просить стягнути з відповідача на свою користь 195 275,39 грн завданої матеріальної шкоди, що становить вартість матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля. Також просить стягнути на її користь моральну шкоду, компенсацію якої вона оцінює у 80 000 грн. Так, шкода полягає у позбавленні її можливості тривалий час корситуватися своїм майном, маючи в цьому потребу для вирішення повсякденних питань, вимушена витрачати значний час для захисту своїх прав .Також вона зазнала значних душевних хивлювань від усвідомлення того, що в момент падіння дерева в салоні знаходився її чоловік, отже це падіння могло зашкодити його здоров`ю та життю. Представник відповідача Адміністрації Центрального району ММР подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, так як позов заявлено до неналежного відповідача. Так, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень . Адміністрація не є балансоутримувачем вказаного дерева , органом місцевого самоврядування не визначено відповідальну особу за стан зелених насаджень. Позов не містить переконливих доказів того, що саме адміністрація Центрального району є заподіювачем шкоди, посилаючись на положення ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, вказує, що за наявної інформації Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради не є балансоутримувачем дерева, яке завдано шкоду позивачу, і за такого не може бути відповідачем у справі. Зазначає, що відповідно до «Положення про адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради», затвердженого рішенням Миколаївської міської ради «Про затвердження Положень про виконавчі органи Миколаївської міської ради» від 23.02.2017р. № 16/32 Адміністрація є виконавчим органом Миколаївської міської ради. Згідно Положення до сфери управління Адміністрації віднесено відповідні повноваження в галузі житлово - комунального господарства. Порядок діяльності адміністрації Заводського району ММР в галузі житлово - комунального господарства регулюється окрім безпосередньо Положенням ще й іншими законами та нормативно- правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері. Зокрема, рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 208 від 28.02.2014 «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан» затверджено перелік об`єктів благоустрою м. Миколаєва, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 208 від 28.02.2014 "Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарний стан на Адміністрацію покладено обов`язок щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану відповідних об`єктів. Вказаним рішенням визначено, що Адміністрація може виконати роботи щодо: знесення, кронування та санітарної обрізки зелених насаджень, розташованих на територіях загального користування приватного сектору, відомчого житлового фонду, житлових будинків комунальної власності за зверненнями, які фіксуються у службі оперативного реагування 1588 Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради. Згідно п.4 рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 77від 25.01.2013р. «Про затвердження Порядку застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.06 № 1045 «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах України» на території м. Миколаєва та Порядку визначення відновної вартості зелених насаджень у м. Миколаєві: «Підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява юридичної чи фізичної особи (далі - заявник) про видалення зелених насаджень. Згідно доп.3постанови КабінетуМіністрів Українивід 01.08.06№ 1045Про затвердженняПорядку видаленнядерев,кущів,газонів іквітників унаселених пунктах: «Видалення зеленихнасаджень натериторії населеногопункту здійснюється:за рішеннямвиконавчого органусільської,селищної,міської ради на підставі ордера». Тобто, Адміністрація за рішеннямвиконавчого органу сільської,селищної,міської ради, на територіїприватного сектору та на території, прилеглій до відомчого житлового фонду та житлових будинків комунальної власності, за зверненнями юридичнихчи фізичнихосіб,які фіксуютьсяу службіоперативного реагування1588 департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, і тільки за наявностівказаних підстав, може здійснювати заходи щодо організації та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев і кущів, в межах встановлених обмежень. Отже позов заявлено до неналежного відповідача та взагалі не містить переконливих доказів, що саме Адміністрація є заподіювачем шкоди. Крім того, посилається на те, що відповідно до Протоколу № 3 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Миколаєва від 24.02.2020 р., ситуацію зі складними погодними умовами було класифіковано як надзвичайна ситуація. Факт наявність небезпечного природного явища підтверджується листом Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 11.03.2021 № 9913-05/08-130. Падіння дерева сталося внаслідок небезпечного природного метеорологічного явища 2-го рівня небезпеки, тобто внаслідок обставин непереборної сили , тобто екстремальне явище природи катастрофічного характеру, яке характеризується непередбаченістю та неможливістю своєчасно попередити, що виключає відповідальність Адміністрації. Представник виконкому Миколаївської міської ради у грудні 2020 року надав на адресу суду відзив та додаткові письмові заперечення, в яких просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування заперечень зазначають, що виконком ММР не є балансоутримувачем зелених насаджень за вказаною адресою, отже не є належним відповідачем по справі - адже відповідальність покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом мсісцевого самоврядування або його виконавчим органом, як відповідальну особу за порушення обов`язку в сфері організації та належного догляду за об`єктами благоустрою, до якого належать і зелені насадження. Так, вул. Адміральська належить до об`єктів благоустрою, що фінансується з місцевого бюджету, організацію та забезпечення догляду та саністраного стану якої здійснює Адміністрація Центрального району ММР. Також зазначають про ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження обгрунтування розміру матеріальної шкоди та взагалі заподіяння моральної шкоди. Також зазначають, що падіння дерева по вул. Адміральській, 38 саме 24.02.2020, наслідком якої стало завдання шкоди позивачу, була обставина непереборної сили, тобто екстремальне явище природи катастрофічного характеру, що приводить до раптового порушення нормальної діяльності людей, яке характеризується непередбаченістю та неможливістю своєчасно попередити. До письмових пояснень додає наступні докази: протокол № 3 позачергового засідання комісії з питань техногенно екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Миколаєва від 24.02.2020 р., з якого вбачається, що в цей день відбувалася ситуація зі складними погодними умовами у місті. Представник департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради у грудні 2020 року надав на адресу суду відзив , в якому просив відмовити у задоволенні позову в частині заявлених до Департаменту вимог в повному обсязі. В обгрунтування заперечень зазначають, що Департамент не є балансоутримувачем зелених насаджень за вказаною адресою, як орган місцевого самоврядування не може бути балансоутримувачем, а отже не є належним відповідачем по справі. Так, вул. Адміральська належить до об`єктів благоустрою, що фінансується з місцевого бюджету, відповідальність за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану покладена на Адміністрацію Центрального району ММР. Посилаються і на ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження обгрунтування розміру та заподіяння моральної шкоди. Також зазначають, що падіння дерева по вул. Адміральській, 38 саме 24.02.2020, наслідком якої стало завдання шкоди позивачу, була обставина непереборної сили, адже за інформацією гідрометеоцентру в той день в м.миколаєві було оголошено червоний рівень небезпеки через сильний вітер до 38 м/с, було оголошено штормове попередження, вітер в той день повалив в миколаєві десятки дерев. Отже шкода була спричинена буревієм, а не бездіяльністю органів місцевого самовпядування щодо належного стану об`єктів благоустрою. Щодо Відідлу озеленення та благоустрою Управління екології Департаменту ЖКГ ММР - то такий відідл не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом Департаменту, отже не може бути самостійним відповідачем по справі. Ухвалою суду від 07.09. 2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження . Протокольною ухвалою суду вд 25.02.2021 року закрито підготовче провадження по справі. Ухвалою суду від 17.11.2020 року поновлено судовий розгляд цивільної справи та роз`яснено сторонам їх право надати суду відповідні докази ( висновок незалежної оцінки, експертного дослідження тощо) даних ринкової вартості автомобіля Субару Форестер, д.н. [NUMBER] після його пошкодження внаслідок падіння дерева на час вказаної події. Повторно витребувано для огляду в судовому засіданні з Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області матеріали ЖЄО № 4363 від 24.02.2020 року щодо пошкодження автомобіля Субару Форестер, д.н. [NUMBER] внаслідок падіння дерева. На виконання вимог ухвали суду позивачкою долучено Звіт про оцінку вартості залтшків автомобіля від 15.12.2021 року № 350-21 . Також позивачем надано заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі 110 286,22 грн - різницю у вартості автомобіля до пошкодження і залишеів автомобіля пімля пошкодження , вартість зі складання оцінки № 67-20 та 350-21 у сумі 5500 грн, моральну шкоду в сумі 80 000 грн, витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн. Ухвалою суду від 17.01.2022 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про заміну первісних відповідачів належним відповідачем по справі за її позовом до Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради, Управління екології Відділ озеленення та благоустрою Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Продовжено судовий розгляд справи та призначити судове засідання на 16.00 годин 21 січня 2022 року. Позивачка в минулих судових засіданнях підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав, в останнє судове засідання не з`явилася, направила свого представника. Ззаначила, що автомобіль пошкоджено, він не підлягає відновленню. Вони вже два роки не можуть ним користуватися, він стоїть у них в гаражі, коштів від продажу його залишків не вистачить на придбання іншого транспортного засобу, отже внаслідок цієї події вона зазнала значних матеріальних збитків та душевних страждань. Представник позивача адвокатка Гречана С.Й. в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, посила про їх задоволення в повному обсязі. Зазначила, що повністю підтримує вимоги, заявлені до усіх відповідачів, заявлених в первісному позові, від жодних позовних вимог не відмовляється. Звернула увагу суду на те, що стовбур тієї тополі був повністю трухлявим, коріння напівгниле, тобто таке аварійне дерево могло впасти в будь-який час і від легкого вітерця, а балансоутримувач не виконував свої обов`язки щодо контролю за станом зелених насаджень по місту. Водій автомобіля не порушував ПДР, поставив автомобіль у спеціально влаштованому для паркування місці. Зазначила, що та поїздка була вимушена в зв`язку з погангим самопочуттям їх родички, отже чоловік позивачки повіз її до полікліники. Він вимушений був здійснити висадку пасажира біля полікліники за станом здоров`я. Просить стягнути на користь власника автомобіля матеріальний збиток у вигляді різниці між вартістю автомобіля до і після пошкодження, моральну шкоду та судові витрати. Представник відповідача Адміністрації Центрального району ММР Цибко Д.В. заперечував проти задоволення позовних вимог з викладених у відзиві підстав, просив відмовити у позові в повному обсязі. Звернув увагу суду на те, що Адмінстрація не є балансоутримувачем дерева, а сама подія взагалі сталася внаслідок надзвичайного природного явища, що віиключає вину балансоутримувача у його падінні взагалі. Представник відповідача виконкому ММР Грумінська Д.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з викладених у відзиві на позов підстав. Звернула увагу суду на те, що виконком виконав свої обов`язки та визначив балансоутримувача усіх об`єктів благоустрою по вул.Адміральській - Адміністрацію Центрального району ММР, отже виконком не є належним відповідачем по справі . Крмі того, позивачем не надано належних доказів обгрунтованості матеріальної та моральної шкоди. Також зазнавчила, що падіння дерева сталося внаслідок надзвичайної події - шквального вітру, отже вина органів самоврядування у неналежному утриманні дерев - відсутня. Представник департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради в минулих судових засіданнях заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві та додаткових письмових запереченнях, наданих до суду 10.12.2020 року. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного. Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконаннярішень та застосування практикиЄвропейського судуз правлюдини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно дост.5 Закону України«Про місцевесамоврядування» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі ЗаконУкраїни №280/97-ВР) система місцевогосамоврядування включає: територіальну громаду, сільську, селищну, міську раду, сільського, селищного, міського голову та виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, старосту. Згідно до ст.10 Закону України №280/97-ВР міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад. Статтею 1 Закону України «Про благоустрійнаселених пунктів`від 06вересня 2005року №2807-ІV(далі ЗаконУкраїни №2807-ІV)визначено,що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Пунктом 1 ст.13 Закону України №2807-ІV встановлено, що до об`єктів благоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території. Елементами (частинами) об`єктів благоустрою згідно зі ст.21 цього закону є : 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Згідно зі ст.15 цього ж закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Відповідно до ст.25 цього Закону утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Згідно з п.3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10 квітня 2006 року №105, яким врегульовано питання утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Згідно з п.п.5.1, 5.4, 5.5 зазначених Правил органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності. На об`єктах державної чи комунальної власності межі закріпленої території та обсяги пайової участі визначають місцеві органи влади. Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів. Крім того, відповідно до розділу 12 Правил утримання з метою контролю за станом міських зелених насаджень балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. За даними обстежень складають відповідні акти. Як вбачається з матеріалів справи, на території міста, де сталася подія з пошкодженням автомобіля позивача, діє Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради. Рішенням Миколаївської міської ради від 23 лютого 2017 року № 16/32 затверджено положення про Адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради. Відповідно до п.п.3.4.16, 3.4.17 Положення про Адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради до повноважень зазначеної адміністрації належить контроль за організацією робіт з утримання, благоустрою та санітарного очищення території району. В порядку виконання цих функції адміністрація здійснює організацію та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев, кущів на території, прилеглій до відомчого житлового фонду та житлових будинків комунальної власності; організацію робіт по догляду за об`єктами благоустрою, закріпленими за адміністрацією району. Згідно інформації Департаменту ЖКГ ММР, рішенням Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року №208 закріплено перелік об`єктів благоустрою міста, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів міської ради. В заначеному переліку вказано вулицю Адміральську, яка розташована на території Центрального району міста Миколаєва і закріплена за Адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради. Із матеріалів справи встановлено, що 24 лютого 2020 року приблизно о 12.40-14.00 на належний позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] автомобіль марки Субару Форестер, номерний знак [NUMBER] , який був припаркований на паркувальному місці біля будівлі поліклінічного відділення ЦПМСД № 5 по вул. Адміральській , 38 у м. Миколаєві, під час несприятливих погодних умов впало дерево тополі , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження із заподіянням матеріальних збитків. Позивач невідкладно в той же день повідомив про подію орган МВС. Зазначені обставини підтверджуються відповіддю ГУ ДСНС України в Миколаївській області; матеріалами ЄО № 4363 від 24.02.2020 Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про те, що заяву чоловіка позивача [PERSON] з приводу пошкодження його автомобіля зареєстровано та встановлено, що 24 лютого 2020 року близько 14.00 на автомобіль Субару Форестер, номерний знак [NUMBER] , який знаходився на паркувальному місці ібля будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 28 , під час непогоди, впало дерево та пошкодило його ; а також наданими фото . В зв`язку з цим, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимим доказами факт заподіяння йому матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу через падіння дерева. При цьому суд враховує, що автомобіль перебував на спеціально відведеному для пракування місці - на паркувальному майданчику біля установи комунальної власності, що надає медичну допомогу населенню - КНП ММР «ЦПСМД №5». Так, у матеріалах справи міститься висновок за Звітом № 67-20 від 09.03.2020 року про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку , проведеного оцінювачем ФОП [PERSON] , в якому визначена вартість матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля Субару Форестер, р\\н [NUMBER] у розмірі 195 275,39 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на дату події , оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його дійсну ринкову вартість. При цьому в судовому засіданні позивач пояснила, що визнає факт фізичного знищення вказаного транспортного засобу у результаті падіння дерева, та зазначила, що залишки транспортного засобу до теперішнього часу зберігають у неї в незмінному вигляді. Відповідно до Звіту № 350-21 від 15.12.2021, проведеного оцінювачем ФОП [PERSON] , ринкова вартість автомобіля Субару Форестер, р\\н [NUMBER] в пошкодженому стані після падіння дерева на дату пригоди 24.02.2020 року становить 84 989,17 грн. Так, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до пошкодження. При цьому власнику транспортного засобу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після пошкодження. За такого, вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] , внаслідок пошкодження вказапного автомоблія падінням дерева становить 110 286,22 грн, що дорівнює різниці між вартістю транспортного засобу до та після пошкодження. Доказів, які б спростували розмір заподіяних збитків автмобілю позивача, доказів на підтвердження, що вартість відновлювального ремонту є меншою - відповідачем суду не надано і про такі не заявлено. Відповідно до Протоколу № 3 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Миколаєва від 24.02.2020 р. ситуацію класифіковано як зі складними погодними умовами. Факт наявність небезпечного природного явища підтверджується листом Миколаївського обласного центру з гідрометеорології від 11.03.2021 № 9913-05/08-130. Згідно цього листа 24.02.2020 р. у час з 13.13 до 16.27 год. максимальні пориви вітру досягали 24-32 м/с, відбувалося стихійне явище ІІ рівня небезпечності «помаранчевого». Експертною комісією ДСНС України з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій ( протокол № 104/02-20 від 12.03.2020) негода 24.02.2020 на території Миколаївської області класифікована як надзвичайна ситуація природного характеру Код ДК 019-2010: 20231-«НС, пов`язана з сильним вітром (швидкістю 25 м/с і більшк), охоплюючи шквали та смерчі» Рівень надзвичайної ситуації - місцевий. Відповідно до частин 1 - 3 статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначенні статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 208 від 28.02.2014 затверджено перелік обєктів благоустрою м.Миколаєва , що фінансуються з міського бюджету, оргнізацію та забезпесення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів ММР, серед яких до відання Адміністрації Центрального району відноситься вулиця Адміральська. Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Підпунктом 7 пункту "а" частини першої статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування або його виконавчим органом, як відповідальну особу за стан зелених насаджень на паркувальному майданчику біля комунальної установи по вул.Адміральська, 38. Відповідно до ч.5 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачумайнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень вздовж вул.Адміральській. Отже міська рада, яка від імені територіальної громади, відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», є відповідальною за організацію благоустрою на території міста, своїм рішенням, в межах наданих повноважень визначила адміністрацію Центрального району відповідальною за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою на території Центрального району, у тому числі і щодо зелених насаджень на вул. Адміральській м. Миколаєва . Відтак до відання саме виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування як відповідальну за стан зелених насаджень особу. Аналіз приведених норм у контексті спірних правовідносин доводить висновку про те, що саме виконавчий орган міської ради мав визначити балансоутримувача зелених насаджень біля вказаного будинку і здійснювати контроль за їх станом. Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Ні адміністрація Центрального району, ні міська рада не надали доказів того, що ними визначено на конкурсних засадах балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені вздовж вул. Адміральській або підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за цими зеленими насадженнями. Відповідні докази, які б підтверджували виконання адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради покладених на неї зазначених функцій, відповідачами не надано. Отже є неспроможними твердження представника Адміністрації Центарльного району , що на їх балансі не перебуває територія, де відбулося пошкодження транспортного засобу позивача, оскільки саме відповідачем за правилами ст.ст. 76-81 ЦПК України не доведено переконливими доказами цей факт, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для притягнення саме Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради до відповідальності- як балансоутримувача деерв на вул.Адміральській, оскільки саме на цю особ , як самостійну юридичну особу, покладено обов`язок в сфері організації та виконання робіт із збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою. Елементним складом цивільного правопорушення є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому, в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Наявність вини заподіювача презюмується, якщо він не доведе, що шкоди завдано не з його вини. Належними та достовірними доказами підтверджено, що автомобіль позивача дістав механічних пошкоджень внаслідок падіння напівгнилого дерева тополі, яке є елементом благоустрою, біля КНП ЦПСМД № 5 по вул. Адміральській. З огляду на вищенаведені висновки суду, слід відмовити у задоволенні позовних вимог до виконкому Миколаївської міської ради, Управління екології Відділ озеленення та благоустрою Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради - як заявлених до неналежних відповідачів, оскільки відсутні підстави для покладення солідарного обов`язку по відшкодуванню шкоди на ці установи. Доводи відповідача Адміністрації Центрального району про те, що він є неналежним відповідачем та відсутність його вини у заподіяній шкоді, так як балансоутримувач зелених насаджень за адресою вул Адміральська, 38 в м.Миколаєві органом місцевого самоврядування, а саме ММР наразі не визначено , отже Адміністрація Центрального району не є відповідальною особою за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними, не заслуговують на увагу, так як суперечать положенням Правил, якими передбачено обовязок адміністрації щодо належного контролю за організацію робіт з утримання, благоустрою та санітарного очищення території району. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.З огляду на наведене та, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір. Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Непереборна сила - це дія надзвичайної ситуації техногенного, природного або екологічного характеру, яка унеможливлює надання відповідної послуги відповідно до умов договору. Не є підставою звільнення відповідача від відповідальності його доводи і про те, що падіння дерева сталося внаслідок обставин надзвичайної ситуації внаслідок природного явища- поривів сильного вітру. Так, законодавство визначає непереборну силу як надзвичайну або невідворотну зовнішню подію (обставину), що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла відвернути чи уникнути її дії за звичайних обставин при всій обачливості, і ця подія завдала збитків. Згідно нормативних документів Українського гідрометеорологічного центру, зокрема Настанови по службі прогнозів і попереджень про небезпечні та стихійні явища погоди, затвердженої наказом Держгідромету України № 90 від 31 жовтня 2003 року (чинна на час виникнення спірних правовідносин), гроза (будь-яка), сильна злива, вітер швидкістю 15-24 м/с є небезпечними гідрометеорологічними явищами. За приписами наведеної Настанови небезпечними гідрометеорологічними явищами є явища погоди, які при досягненні певних значень (чи у випадку їхньої появи) можуть порушити виробничу діяльність деяких галузей національної економіки. Так, суду не надано жодних доказів того, що відповідач вчасно виконав заходи з благоустрою і не мав на своїй території пошкоджених дерев ( адже доказів виконання свого обов`язку щодо щорічного обстеження об`єктів зелених нсаджень на території міста відповідачем взагалі суду не надано і про таке навіть не зазначено) , а причиною падіння дерева на автомобіль були виключно пориви вітру згідно метеодовідкою від 24.02.2020 року ( адже поза розумним сумнівом дерево, яке перебувало в належному « здоровому» стані , не впало би через такі пориви вітру - що побічно підтверджується і наданими позивачем фотографіями стовбура цього дерева , і тим, що інші численні дерева, які перебували в безпосередній близькості до того місця- не впали в той час) За таких обставин, відповідачем не спростовані твердження та докази, надані позивачем , що падіння дерева пов`язане з неналежним виконанням відповідачем заходів з благоустрою щодо конторолю за належним станом дерев, не надано достеменних доказів того, що падіння дерева відбулось внаслідок пориву вітру і не пов`язане з неналежним виконанням відповідачем заходів з благоустрою. Відносно заподіяння позивачу шкоди внаслідок несприятливих погодних умов, то за умови належного виконання Адміністрацією Центрального району своїх повноважень з організації та забезпечення догляду і санітарного стану зелених насаджень на закріпленій ним території - вказаної події могло б не трапитися. Таким чином, Адміністрація Центрального району не довела відсутність своєї вини, а тому саме вона має відповідати за відшкодування шкоди, заподіяної позивачу внаслідок пошкодження автомобіля. Крім того, суд враховує, що подія сталася на спеціально облаштованому паркувальному місці біля комунального лікувального закладу, поруч облаштоване місце стоянки автомобілів для інвалідів - що поза розумним сумнівом потребує підвищеного та ретельного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо належного стану цієї території. У даному випадку, відповідач повинен був завчасно вжити усіх заходів для належного виконання покладених на нього повноважень, що належним чином не було забезпечено. Такі посилання відповідача не заслуговують на увагу і тому, що суперечать положенням Правил, якими передбачено проведення уповноваженою особою систематичних загальних, часткових та позачергових оглядів міських зелених насаджень, чого відповідачем належним чином не було забезпечено. За таких обставин, суд доходить висновку, що відсутні підстави згідно ст.617 ЦК України для звільнення відповідача від відповідальності. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. За такого, суд вважає, що позивачка пережила психологічний стрес, був порушений звичний ритм життя, для відновлення якого позивачу необхідні додаткові зусилля. Суд вважає, що позивачем доведено у судовому засідання спричинення моральних страждань відповідачем, відповідно до норм Цивільного Кодексу України, і тому вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, з урахуванням вимог розумності та справедливості, а такаж враховуючи тривалий час, протягом якого позивачка позбавлена можливості використувати належене їй майно, суд вважає належною компенсацію у 5 000, 00 гривень. Щодо понесених позивачем витрат на оплату послуг з проведення оцінки вартості матеріального збитку, вартість яких складає 5500 грн., що підтверджується наданими позивачем належними доказами, вони підлягають стягненню на його користь з відповідача на підставі частини 2 статті 22 ЦК України. Частиною 4 ст.10 ЦПК України та ст.17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ( ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Враховуючи вищевикладене та оскільки рішенням суду задоволено позов, з урахуванням вищенаведених висновків суду та відсутності заперечень відповідачів щодо зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, сплата якої підтверджується наданими позивачем належними доказами (Договір про надання правничої допомоги від 25.11.2021 року та квитанція до прибуткового журналу № 69 від 13.12.2021 року) На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду - пропорційно до задоволених позовних вимог у загальному розмірі 1187,86 грн, та витрати на правову допомогу .

Outcome: partial