Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , 2009 року народження, покликаючись на те, що відповідач веде не приймає участі у вихованні доньки, не приділяє уваги її навчанню та вихованню. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 червня 2009 року [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №260001-вих-125324 від 31 грудня 2021 року, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як безспірно встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню [PERSON] , 2009 року народження, а саме: не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не допомагає матеріально, не цікавиться її здоров`ям, навчанням та виховання, не спілкується з нею без будь-яких перешкод та причин для цього, оскільки відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що йому чиняться будь-які перешкоди у спілкуванні з дитиною, і таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні [PERSON] , а тому відповідача слід позбавити батьківських прав щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved