Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

25.08.2021 орган опіки та піклування Житомирської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини з вищезазначеним позовом, в якому просили позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач є матір`ю малолітньої [PERSON] , 2020 року народження. Батько дитини [PERSON] помер [INFO] . Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки, зловживає спиртним, не провела своєчасну реєстрацію народження дівчинки. 02.06.2021 року у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини [PERSON] , 2020 року народження, була вилучена із сім`ї та влаштована до комунального підприємства "Дитяча лікарня імені В.Й. Башека". В подальшому дитина передана до КНП "Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини", де перебуває на теперішній час. Ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків носить систематичний характер. Вона за рішенням суду від 23.07.20219 року позбавлена батьківських прав щодо доньок [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2014 року. Після влаштування доньки [PERSON] до закладу відповідач жодного разу не відвідувала її, не телефонувала, не надавала допомоги для її утримання. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов встановлено, що [PERSON] за місцем проживання в [ADDRESS] не створила належних умов для проживання та виховання малолітньої доньки. Вона не допускає спеціалістів служби до помешкання. Оскільки відповідач не виконує покладені на неї законом батьківські обов`язки відносно своєї доньки, не піклується про належний рівень життя та здоров`я дитини, тому орган опіки та піклування з метою захисту прав її змушений звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки. На виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 06.10.2021 року справа передана для розгляду до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області. Справа надійшла до суду 22.10.2021 року, прийнята до розгляду та призначене підготовче судове засідання 22.12.2021 року. Сторони в судові засідання 22.12.2021 року, 03.02.2022 року не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві представник позивача просила справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позову з підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Представник третьої особи в заяві також наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Комунарськ Луганської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Батько дівчинки [PERSON] , з яким відповідач перебувала у шлюбі з 22.08.2009 року, помер [INFO] (а.с. 10-11, 14). Встановлено, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом з малолітньою [PERSON] , 2020 року народження. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира № 296/11771/18 від 23.07.2019 року задоволено позов органу опіки та піклування та [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо старших доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 20-21). 02.06.2021 року працівниками соціальних служб проведено огляд матеріально-побутових умов проживання, проведено оцінку рівня безпеки дитини [PERSON] , 2020 року народження, за місцем проживання з матір`ю та у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини остання була вилучена із сім`ї та влаштована до комунального підприємства "Дитяча лікарня імені В.Й. Башека". Після лікування дівчинка передана до КНП "Обласний спеціалізований будинок дитини" Житомирської обласної ради, та перебуває у вказаному закладі з 27.08.2021 року на повному державному утриманні та вихованні. Станом на 02.02.2022 року матір [PERSON] жодного разу доньку не провідувала, її життям та здоров`ям не цікавилась, допомоги на утримання не надавала. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.06.2021 року умови проживання є задовільні, проте матір дівчинки [PERSON] та її співмешканець перебували в стані алкогольного сп`яніння, у дитини була підвищена температура. Працівниками служби у справах дітей постійно проводилися обстеження умов проживання відповідача, зокрема 23.06.2021 року, 14.07.2021 року, 10.08.2021 року, але належних умов для проживання малолітньої дитини відповідачем не створено. Останній раз 02.02.2022 року [PERSON] взагалі не допустила працівників служби у справах дітей до помешкання. Питання про обставини, що склалися в сім`ї [PERSON] , неодноразово виносились до розгляду на засідання комісії з питань захисту прав дитини, проте ситуація не змінилася. У відповідності до висновку органу опіки і піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 959 від 18.08.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування, виходячи з інтересів малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства (частина третя). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята). Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до статті 152 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша). Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам (частина друга). Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (частина третя). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи слідує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки, а саме: у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітня [PERSON] , 2020 року народження, відібрана від матері 02.06.2021 року, з 27.08.2021 року дівчинка перебуває у будинку дитини, проте з того часу до лютого 2022 року відповідач не вчинила жодних дій, спрямованих на повернення дитини додому. Відповідач не відвідувала дитину, не цікавилась її життям та здоров`ям, не надавала допомоги на її утримання, не створила належних умов за місцем проживання для виховання та розвитку дитини. Відтак відповідач повністю усунулась від обов`язків по вихованню доньки, своєю поведінкою не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не створила умов для проживання доньки, її виховання, навчання. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, тому позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення аліментів з [PERSON] , то суд застосовує наступні норми права. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного її розвитку, вимоги закону щодо мінімального розміру аліментів, наявність на утриманні ще двох малолітніх дітей, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] , аліментів на користь її малолітньої доньки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, тому позовні вимоги у вказаній частині підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 27.07.2021 року. Рішення про стягнення аліментів відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України слід допустити до негайного виконання. Також відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір за дві позовні вимоги стягується з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: approved