Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

29.03.2021 представник позивача адвокат Синявська І.В. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-Закон і порядок», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.03.2021 квартири [ADDRESS] , скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру та витребування майна, а саме зазначеної квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності від 12.04.2007 року, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова на підставі розпорядження №2770 від 12.04.2007 року, право власності зареєстроване ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 14.04.2007 року, номер витягу 14223008. Крім неї співвласником квартири є її син [PERSON] . Другий співвласник квартири - [PERSON] помер [INFO] . Спадщину вони прийняли разом. 19 липня 2007 року її сином [PERSON] був укладений Кредитний договір №33/МБ-33 з ВАТ ТКБ «Надра». За даним договором банк надав позичальнику ( [PERSON] ) кредит у розмірі 34500 доларів США для споживчих потреб. Для забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 19.07.2007 року між ВАТ ТКБ «Надра» та [PERSON] був укладений Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б., зареєстрований в реєстрі №2196. Також для забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 19.07.2007 року між ВАТ ТКБ «Надра» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б., зареєстрований в реєстрі №2194. Предметом іпотеки була квартира [ADDRESS] . 15 квітня 2009 року ВАТ КБ «Надра» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10.02.2010 року у справі №2-272/10 задоволено позов ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості 32453 долари США 99 центів, що еквівалентно за курсом НБУ 259933грн.02коп. (в тому числі по відсотках) за кредитним договором 33/МБ-33 від 7/19/2007. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2010 року рішення першої інстанції скасовано та ухвалене нове - стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі 6968 долари США 45 центів, що еквівалентно 55 313,47грн. заборгованість платежу по кредиту та 7328 доларів США 79 центів, що еквівалентно 58173,76грн. заборгованості по відсотках, а всього - 13997 долари США 24 центів, що еквівалентно 113487,23грн. за кредитним договором 33/МБ-33 від 7/19/2007. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-272/2010, виданого 19.11.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова закінчено. Вважає, що продавець - ТзоВ «Преміум Лігал Колекшн» не мав права укладати Договір купівлі-продажу квартири, сума заборгованості, яка зазначена в Інформаційній довідці з ДРРП - 34500грн., не відповідає дійсності, строк виконання зобов`язання за Кредитним договором закінчився - 05.07.2014 року, протягом семи років банк до суду не звертався про стягнення заборгованості, а відтак такий договір підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Оскільки це єдине житло, позивач не є боржником за кредитним договором, крім того, порушуються права неповнолітньої дитини - сина боржника, який також там проживає у спірній квартирі. Просить позов задовольнити. Відповідач ТзОВ «Нерухомість-Закон та порядок» 05.05.2021 подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначають, що 23.03.2021 року між ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТзОВ «Нерухомість-Закон та порядок» укладений Договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., реєстровий №708 на підставі якого ТзОВ «Нерухомість-Закон та порядок» набуло права власності на квартиру [ADDRESS] . Продавець продав майно діючи відповідно до ЗУ «Про іпотеку». Оспорюваний правочин вчинено з додержанням норм ст.203 ЦК України та відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування (том 1 арк.спр. 152,153). Відповідач ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» 05.05.2021 подало відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що 19 липня 2007 року [PERSON] був укладений Кредитний договір №33/МБ-33 з ВАТ ТКБ «Надра». За даним договором банк надав позичальнику ( [PERSON] ) кредит у розмірі 34500 доларів США для споживчих потреб. Для забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 19.07.2007 року між ВАТ ТКБ «Надра» та [PERSON] був укладений Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б., зареєстрований в реєстрі №2196. Також для забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 19.07.2007 року між ВАТ ТКБ «Надра» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б., зареєстрований в реєстрі №2194. Предметом іпотеки була квартира [ADDRESS] . 17.07.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «Фінінсова компанія «Дніпрофінансгруп» був укладний Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_1_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., за реєстровим №928. В свою чергу 17.07.2020 року ТзОВ «Фінінсова компанія «Дніпрофінансгруп» уклала Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_1_2-N з ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., за реєстровим №929. 23.03.2021 року між ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТзОВ «Нерухомість-Закон та порядок» укладений Договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., реєстровий №708. Зазначає, що рішеннями суду першої та апеляційної інстанції стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 6968 долари США 45 центів заборгованість платежу по кредиту та 7328 доларів США 79 центів, заборгованості по відсотках. Вказана заборгованість в 2017 році державним виконавцем стягнута. Однак, залишається заборгованість за кредитом в розмірі 26822,31 дол.США. Згідно Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги №GL48N718070_1_2, ТзОв «Преміум Лігал Колекшн» було відступлено 76240,75 дол.США заборгованості за Кредитним договором: заборгованість за кредитом в розмірі 26822,31 дол.США та за відсотками 49418,44 дол.США. На час укладення договору купівлі-продажу квартири, заборгованість за кредитом не погашена. Відтак, на підставі п.5.3. Договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотека: на підставі права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку». Отже, ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» набуло правомірно право вимоги за кредитним договором, а т.я. добровільно вимоги договору не виконувалися, то товариство у спосіб реалізації майна на підставі Закону України «Про іпотеку» провело відчуження спірної квартири. 20.07.2020 у відповідності до вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку» на адресу позичальника та поручителів направлено вимогу про усунення порушень Кредитного договору (отримана 10.09.2020 року), а оскільки вимога не була виконана, тому відбулося відчуження квартири за оспорюваним договором купівлі-продажу. Важає позовні вимоги безпідставними з огляду на те, що існує реальна заборгованість за кредитним договором, а те що банк впродовж 7 років не звертався до суду не є підставою для припинення зобовязань. Зокрема Закон Украйни «Про іпотеку» не містить норми про припинення іпотеки як сплив позовної давності. З урахуванням наведеного, ч.10 ст.38 Закону Украйни «Про іпотеку» покупець на законних підставах провів державну реєстрацію права власності на квартиру. З огляду на зазначене просять відмовити в задоволенні позовних вимог (том 1 арк.спр. 162-183). 21.05.2021 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав відзив на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позову. 24.05.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна подала письмові пояснення щодо позову. Вважає, що посвідчений нею договір був з дотриманням всіх вимог законодавства. Надала на адресу суду витребувані документи. 14.06.2021 представник позивача адвокат Підбірний М.Я. надав письмову відповідь на відзиви позивачів. В розділі 3. Узагальнені доводи позовної заяви, якими обгрунтовуються підстави позовних вимог та які підлягають дослідженню і оцінці під час розгляду справи та які не спростовано відповідачами, зазначив, що спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності позичальнику [PERSON] та майновому поручителю [PERSON] та є єдиним житлом позивача, а також те, що продавець ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» не мав права укладати спірний договір купівлі-продажу квартири, зокрема з підстав дії мораторію на задоволення вимог кредиторів за валютними кредитами, який розповсюджується і на позасудові способи звернення стягнення (том 2 арк.спр. 1-5). Просить позов задовольнити з урахуванням обґрунтування викладено у позовній заяві та письмовій відповіді на відзив. 05.07.2021 ТзОВ «Преміум Лігал Колекшин» подало заперечення на відповідь на відзив відповідачів. Ухвалою від 31.03.2021 суд в порядку забезпечення позову наклав арешт на квартиру [ADDRESS] та заборонив відчужувати у будь-який спосіб. Ухвалою від 14.04.2021 суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі. Вирішив проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Тією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Дар`ї Володимирівни належним чином завірену копію Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 23.03.2021, реєстровий №708, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-Закон і порядок» та усіх документів, які були долучені до вищевказаного договору і які вимагалися нотаріусом для вчинення нотаріальної дії. Ухвалою від 15.06.2021 суд витребував у відповідача ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» належним чином завірені копії документів щодо виконання зобов`язання за кредитним договором №33/МБ-33 від 19.07.2007, укладеного між ВАТ «Комерційний банк «НАДРА» та [PERSON] , а саме: копію кредитної справи [PERSON] за кредитним договором №33/МБ-33 від 19.07.2007 року та документи визначені п.9.4 Постанови Кабінету Міністрів України №297 від 06.07.2000 року «Про затвердження Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операція банків», детальний та документально підтверджений розрахунок розміру заборгованості [PERSON] по кредиту (окремо по тілу кредиту, відсотках по кредиту, комісіями та штрафам), складеного позикодавцем станом на момент направлення на адресу позичальника та поручителів «Вимоги про усунення порушень основного зобов`язання в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» (20.07.2020 року). 08.07.2021 ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» частково надало витребувані документи. Ухвалою від 30.07.2021 суд закрив підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн», товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість-Закон і порядок», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна та призначив справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача адвокат Підбірний М.Я. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» Лаврова Л.С. просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник Фонду гарантування вкладів фізичних заперечив позовні вимоги та просив відмовити у задоволенні позову. Інші учасники судового процесу в судове засідання не прибули. Заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Суд встановив такі обставини справи. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 12.04.2007 року, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова на підставі розпорядження №2770 від 12.04.2007 року, право власності зареєстроване ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 14.04.2007 року, номер витягу 14223008 (том 1 арк.спр. 51). У квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 2010 року народження. 19 липня 2007 року [PERSON] був укладений Кредитний договір №33/МБ-33 з ВАТ ТКБ «Надра». За даним договором банк надав [PERSON] кредит у розмірі 34500 доларів США для споживчих потреб (том 1 арк.спр. 14,15). Для забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 19.07.2007 року між ВАТ ТКБ «Надра» та [PERSON] був укладений Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б., зареєстрований в реєстрі №2196 (том 1 арк.спр. 16-18). Також для забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 19.07.2007 року між ВАТ ТКБ «Надра» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б., зареєстрований в реєстрі №2194. Предметом іпотеки була квартира [ADDRESS] (том 1 арк.спр. 19-22). 15 квітня 2009 року ВАТ КБ «Надра» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10.02.2010 року у справі №2-272/10 задоволено позов ПАТ КБ «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості 32453 долари США 99 центів, що еквівалентно за курсом НБУ 259933грн.02коп. (в тому числі по відсотках) за кредитним договором 33/МБ-33 від 7/19/2007. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2010 року рішення першої інстанції скасовано та ухвалене нове стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі 6968 долари США 45 центів, що еквівалентно 55 313,47грн. заборгованість платежу по кредиту та 7328 доларів США 79 центів, що еквівалентно 58173,76грн. заборгованості по відсотках, а всього - 13997 долари США 24 центів, що еквівалентно 113487,23грн. за кредитним договором 33/МБ-33 від 7/19/2007 (том 1 арк.спр.23-27). На підставі виконавчого листа №2-272/2010 від 19.11.2013 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження ВП №41073612. 28.02.2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Дзень В.М. винесена Постанова про закінчення виконавчого провадження №41073612 по виконавчому листу № 2-272/2010 з наступних підстав: відповідно до акта про проведені електронні торги від 20.02.2017 року майно боржника, а саме транспортний засіб марки ГАЗ 3307 АП-18-04 реалізовано. Згідно розпорядження державного виконавця кошти направлені в ГУДКСУ у Львівській області для їх подальшого перерахування стягувачу, чим фактично виконаний виконавчий документ. Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуто. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-272/2010, виданого 19.11.2013 року Шевченківським районним судом м.Львова закінчено (том 1 арк.спр. 28,29). З 15.06.2015 року ПАТ КБ «Надра» перебуває в стані припинення. 17.07.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «Фінінсова компанія «Дніпрофінансгруп» був укладний Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_1_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., за реєстровим №928. 17.07.2020 року ТзОВ «Фінінсова компанія «Дніпрофінансгруп» уклала Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_1_2-N з ТзОв «Преміум Лігал Колекшн», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., за реєстровим №929 (том 1 арк.спр.33-36). 23.03.2021 року між ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» та ТзОВ «Нерухомість-Закон та порядок» укладений Договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., реєстровий №708 (том 1 арк.спр. 200,201). Згідно п.1 Договору купівлі-продажу від 23.03.2021 право на продаж вказаного майна будь-якій особі належить Іпотекодержателю на підставі : Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б., зареєстрований в реєстрі №2194 від 19.07.2007 року укладений між ВАТ ТКБ «Надра» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; Договоур про відступлення прав вимоги №GL48N718070_1_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., за реєстровим №928 від 17.07.2020 року, укладений між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «Фінінсова компанія «Дніпрофінансгруп»; Договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_1_2-N, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., за реєстровим №929 від 17.07.2020 року ТзОВ «Фінінсова компанія «Дніпрофінансгруп» та з ТзОв «Преміум Лігал Колекшн». Продавець також стверджує, що за 30 днів до укладення Договору належним чином письмово повідомлено Іпотекодавця про намір Іпотекодержателя укласти договір купівлі- продажу предмету іпотеки. Продавець, як Іпотекодержатель, одночасно з підписанням цього договору надає свою згоду на відчуження вищевказаного нерухомого майна (п.2 Договору). У відповідності до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на застосування застереження, передбаченого п.5. Іпотечного договору не є абсолютним. Можливість його реалізації залежить від цілого ряду умов. На момент підписання Іпотечного договору, сторони не могли визначити істотні умови застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя з об`єктивних причин. Саме у зв`язку з цим, договором передбачено надсилання повідомлення, де, насамперед, має бути зазначено який саме позасудовий спосіб звернення стягнення обрано Іпотекодержателем, якими є строки добровільного виконання зобов`язання, за яку ціну буде звернено стягнення і т.п. Таке повідомлення й фактично є способом погодження істотних умов застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд зазначає, що відповідач ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» у вимозі від 20.07.2020 року не обгрунтував розміру заборгованості за кредитним договором №33/МБ-33 від 19.07.2007 року в сумі 76 240,75 доларів США, не повідомив однозначно про те, що має намір звернути стягнення на предмет іпотеки саме у спосіб продажу спірної квартири та не повідомив умови, зокрема, ціни такого продажу. Натомість у вказаній вимозі зазначено, що у разі не погашення заборгованості за кредитним договором ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» залишає за собою право на власний розсуд вибрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки та буде стягувати заборгованість в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Зокрема, відповідачем не обґрунтовано підставність нарахування кредитором проценти за кредитним договором після закінчення строку кредитування (після закінчення вказаної у кредитному договорі дати повного погашення кредиту) або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту у порядку, передбаченому положеннями статті 1050 Цивільного кодексу. Суд вважає, що не є належним доказом розмір заборгованості за кредитним договором №33/МБ-33 від 19.07.2007 року в сумі 76 240,75 доларів США, підтверджена договором про відступлення прав вимоги укладеним 17.07.2020 року між ВАТ «Комерційний банк «НАДРА» та ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», оскільки такий розмір заперечує позивач. На пропозицію суду до відповідача ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» надати для огляду кредину справу та розрахунок банку щодо нарахованої заборгованості відповідь була про відсутність таких документів. Разом з тим, аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель (п.5.3 Договору). Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Мораторій на задоволення вимог кредиторів за валютними кредитами розповсюджується і на позасудові способи звернення стягнення. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Судом встановлено, що спірна квартира та правовідносини, що виникли за кредитним договором №33/МБ-33 від 19.07.2007 року підпадає під критерії визначені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору вбачається, що: цілі кредитування- Споживчі потреби. Отже, у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. були наявні підстави для відмови в укладенні договору купівлі-продажу квартири та проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру. Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19) та від 19 травня 2020 року у справі №644/3116/18-ц (провадження № 14-45цс20). Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. За нормами ч.ч. 1-3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена. Аналіз змісту частини третьої статті 215 ЦК України свідчить про те, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. Згідно з роз`ясненнями п.19 Постанови пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст.229 ЦК) мають існувати саме на момент вчинення правочину. У відповідності до ст. 216 ч. 1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У відповідності до ст. 216 ч. 5 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно зі статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Виникнення права на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. До відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору застосовується віндикація. З огляду на позицію позивачки про те, що відповідач ТзОВ «Нерухомість-Закон і Порядок» набуло право власності на належну їй квартиру поза її волею, обраний нею спосіб захисту відповідає змісту порушеного права. Щодо вимог про скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, то суд приходить такого. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження №12-14звг19) та багатьох інших. При цьому відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див., зокрема, пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження №14-256цс18)). Отже, ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. Тому позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності відповідача суперечить позовній вимозі про витребування нерухомого майна. Виходячи з цього в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності необхідно відмовити. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис, як зазначено вище, вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову. Питання судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦК України.

Outcome: partial