Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Демченко А.Г. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зобов`язати Саксаганський районний відділ у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є наймачем двокімнатної квартирі [ADDRESS] . У вказаному житловому приміщенні зазначено склад сім`ї останньої: [PERSON] (наймач), дві її доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та три онуки: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте, на даний час з`ясувався факт добровільного зняття 27.01.2021 року з реєстрації за вищевказаною квартирою - [PERSON] . [INFO] , в зв`язку з чим були уточнені позовні вимоги, щодо одного з відповідачів. Житлове приміщення, в якому зареєстровані вказані особи не приватизоване, так як перебуває в статусі «службового», яке надавалося [PERSON] відповідно до ордеру №664 на підставі рішення Саксаганської ради народних депутатів №14 від 13.04.1984 року для користування, в часи коли позивач працювала двірником в житлово-експлуатаційній організації міста. Весь тягар утримання майна по вказаному житловому приміщенню (сплата комунальних послуг, підтримання в належному стані комунікації в квартирі тощо) здійснюється коштами позивача, якій допомагає донька - [PERSON] . Грошові кошти на утримання майна та нараховані комунальні послуги інші зареєстровані особи не сплачують. На даний час суми платежів за комунальні послуги збільшилася в рази, пенсія позивача не дозволяє сплачувати за комунальні послуги без уникнення боргів. Оскільки позивач в своєму житті відпрацював, присвятивши свій час своїй професійній діяльності, очікуючи на гарантований державою соціальний захист у старості відповіді гарантій закладених у ч.1 ст.46 Конституції України, тому не повинен утримувати неприватизоване майно власними коштами, за особу яка, окрім того що фактично не проживає в квартирі, та ще й самоусунлася від обов`язку утримання майна. Онук [PERSON] тривалий час перебуває в республіці Польща. Для фіксації вказаних обставин, позивачем було запропоновано направити представника управляючої компанії. Проте управляюча компанія не направила представника, отже акт про не проживання було складено за підписом сусідів 28.03.2021 року, які і можуть підтвердити в суді факт не проживання відповідачів. В квартирі відсутні речі та документи відповідача. Відповідач вибув з жилого приміщення за власною волею. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Вищезазначене свідчить про втрату відповідачем інтересу до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання. Відповідач понад один рік без поважної причини відсутній за місцем реєстрації, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому [PERSON] , як наймач житла, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 07.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім того задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів подане 07.07.2021 року, а саме інформації про перетин кордону [PERSON] та інформації про всіх зареєстрованих осіб у квартирі за адресою: [ADDRESS] . (а.с.29-31). Позивач та її представник адвокат Демченко А.Г. до зали судового засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, про дату, місце та час розгляду справи до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи Чайка Л.Б. до зали судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просила прийняти на розсуд суду. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивачів, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову частково за таких підстав. Згідно з ордером № 664, виданим на підставі рішення Саксаганської ради народних депутатів №14 від 13.04.1984 року, [PERSON] отримала право зайняття службової житлової площі розташованої за адресою: [ADDRESS] , (а.с.7). Відповідно до акту про не проживання від 28.03.2021 року [PERSON] , [INFO] , не проживає в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] більш ніж один рік. В квартирі будь-яких особистих речей та документів вказаної особи не знаходиться (а.с.13). Як слідує з довідки ДІС від 12.03.2021 року виданої власнику [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , її сім`я складається з 6 осіб, а саме: [PERSON] (наймач), дві її доньки [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , та три онуки: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.36). Згідно з відповіддю на ухвалу суду від 07.07.2021 року, відділ реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради за вих. №01.16.12/1746 від 20.07.2021 року повідомив таке. За даними реєстру територіальної громади, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.47). Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом його сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] задовольнити. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Саксаганського районного відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку, суд зазначає таке. Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає процедуру реєстрації місця проживання особи, зокрема ч. 1 ст. 6 цього Закону передбачає, що «Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання». Окрім того, згідно із статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації. Зазначені докази, в розумінні ст.79 ЦПК України, суд вважає достовірними, оскільки вони підтверджують дійсні обставини справи та доводи позивача стосовно відсутності відповідача [PERSON] понад одного року за місцем його реєстрації. Оскільки відповідач в належному позивачеві житлі не проживає з серпня 2019 року, в той час як добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, а його реєстрація створює позивачу перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права [PERSON] , яка вимушена сплачувати за відповідача [PERSON] додатково комунальні послуги (а.с.6-18), тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених нею вимог та необхідність їх задоволення із визнанням [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial