Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття, за судовим наказом Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 жовтня 2018 року у справі №425/2913/18, з дня подання позовної заяви до суду; звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття в розмірі 51036,10 грн., нарахованої за судовим наказом, виданим Рубіжанським міським судом Луганської області 05 жовтня 2018 року у справі №425/2913/18. В обґрунтування позову зазначено, що з 03.07.2015 по 03.02.2020 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу спору щодо місця проживання дитини між ними не виникало. За взаємною згодою донька проживала разом з відповідачем. 05.10.2018 Рубіжанським міським судом Луганської області у справі №425/2913/18 видано судовий наказ, яким з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2018 та до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного судового наказу він на регулярній основі сплачував аліменти на утримання доньки. З березня 2020 року донька проживає разом з ним, саме він займається вихованням та утриманням доньки. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.09.2021 у справі №425/1596/21 визначено місце проживання доньки - [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем. Він повністю утримує доньку, забезпечує її всім необхідним для проживання та розвитку, купує продукти харчування, одяг, взуття, ліки тощо. Відповідач від утримання їх спільної дитини ухиляється. Незважаючи на те, що відповідач з березня 2020 року втратила право на утримання аліментів на доньку, від подання заяви про припинення стягнення з нього аліментів відмовилась. В результаті цього у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 квітня 2020 року по 30 вересня 2021 року в сумі 51036,10 грн. Зазначена заборгованість по аліментам - це різниця між фактично сплаченими ним аліментами та тими, що у період з березня 2020 року донька перебуває виключно на його утриманні, а тому він має право на звільнення від сплати по аліментам за вказаний період. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 листопада 2021 року прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 06 грудня 2021 року підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково пояснив, що його донька [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його утриманні саме з березня 2020 року. До моменту звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами він спочатку намагався у судовому порядку вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини. Крім того, намагався у добровільному порядку домовитись з відповідачем щодо заборгованості зі сплати аліментів, але вона повідомила, що не буде відмовлятись від заборгованості. Тому до суду з цим позовом звернувся саме у листопаді 2021 року. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відзиву на позов відповідач не надала, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, яка про причини неявки не повідомила, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.11.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по містах Рубіжне та Хрустальний Головного територіального управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилась [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 293. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області №425/3831/19 від 03.02.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), зареєстрований 03.07.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис №147, розірвано. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області №425/1596/21 від 07.09.2021, яке набрало законної сили 18.10.2021, визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання. З копії судового наказу №425/2913/18 (провадження №2-н/425/220/18) від 05.10.2018 вбачається, що з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом №2-н/425/220/18, виданим Рубіжанським міським судом Луганської області 30.01.2019, в період з листопада 2019 року по вересень 2021 року (включно) [PERSON] має сукупний розмір заборгованості у розмірі 51036,10 грн. З копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №74086 від 18.10.2021, виданої Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 18.10.2021 по теперішній час. Відповідно до Витягу Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області №74097 від 18.10.2021 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб в квартирі, яка розташована за адресою:[ADDRESS] , зокрема, зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Щодо вимоги позивача про звільнення від сплати аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 07.09.2021, яке набрало законної сили 18.10.2021, визначено місце проживання неповнолітньої дитини сторін з батьком [PERSON] . З 18.10.2021 неповнолітня [PERSON] має зареєстроване місце проживання разом з батьком. Позивач зазначає, що на час звернення до суду з позовом і по теперішній час неповнолітня дитина сторін проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Зазначене відповідачем не спростовано і не оспорювалось. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Рубіжанського міського суду Луганської області №425/2913/18 від 05.10.2018. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 01.11.2021. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо звільнення від сплати аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Згідно із ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. На думку суду, ч. 2 ст. 197 СК України з огляду на її зміст підлягає застосуванню тоді, коли у платника аліментів наявні істотні, об`єктивні та непереборні труднощі щодо сплати аліментів (наприклад, тяжка хвороба, що зумовлює неможливість отримання доходу та призводить до суттєвих додаткових витрат на лікування, або наявність протягом певного періоду надмірної кількості утриманців в сукупності з тяжкими життєвими обставинами на кшталт тяжкої хвороби будь-кого з них, вимушене переселення та втрата значної частини свого майна через бойові дії або стихійне лихо, тощо). В постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року по справі № 706/136/16-ц суд дійшов висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач посилався на те, що його син проживав разом із ним. При цьому Верховний Суд звернув увагу, що позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України обставин, що мають істотне значення та могли б слугували перешкодою для позивача скористатися своїм правом на звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на утримання сина. У спірних правовідносинах по цій справі позивачем також не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати перешкодою для позивача скористатися своїм правом на звернення до суду з позовом про припинення стягнення (звільнення від сплати) аліментів на утримання доньки. Єдиною підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам позивач зазначає проживання доньки разом із ним з березня 2020 року, проте вказана обставина не є істотною, об`єктивною та непереборною в аспекті сплати аліментів. Позивач не сплачував аліменти виключно з власної ініціативи. Отже, у задоволенні вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами належить відмовити. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial