Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Істамова І.В. звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом, в обґрунтування якого вказувала, що з 18 листопада 2003 року відповідача [PERSON] було прийнято на роботу до Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на посаду бухгалтера, а з 02 березня 2007 року [PERSON] була призначена на посаду керуючого відділенням № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». В період з 11 березня 2013 року по 22 березня 2013 року у відділенні № 19 Банку, яким керувала [PERSON] , були проведені чотири сумнівні операції - клієнт на ім`я [PERSON] обміняв загалом 1450000,00 рублів РФ, купюрами номіналом 5000,00 рублів РФ у кількості 290 шт. Але усі купюри виявились підробленими. Від так внаслідок неналежного виконання керуючим відділення № 19 [PERSON] своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них позивачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були спричинені матеріальні збитки в розмірі 1401968,64 рублів РФ, що складається з 1395849,00 рублів РФ безпосередньої заборгованості за заподіяну шкоду, і 6119,64 рублів РФ за ставкою НБУ, що визначено згідно з наказом № СП2009-322. У відповідності до розпорядження НБУ від 17 квітня 2013 року про встановлення офіційного курсу гривні до російського рубля розмір матеріального збитку визначений у розмірі 356100,00 грн. У відношенні [PERSON] було відкрито кримінальне провадження № 12013220010000134 за ознаками ч. 2 ст. 367 КК України, службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року кримінальне провадження у відношенні [PERSON] було закрито, але були встановленні всі фактичні обставини вчиненого злочину. За завдану матеріальну шкоду має нести відповідальність [PERSON] , з якою на час трудових відносин був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2020 року матеріали цивільної справи були передані за підсудністю до Люботинського міського суду Харківської області для розгляду по суті. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 21 вересня 2020 року було відкрито провадження в справі. Відповідачем [PERSON] подано відзив, в якому вона заперечила проти позову та просила в його задоволенні відмовити і застосувати до спірних правовідносин наслідки строку позовної давності. Так, на думку відповідача, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вже використав своє право на звернення до суду з позовом, коли у 2013 році звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди за тих самих обставин, що перелічені і в цьому позові. Але 24 грудня 2013 року на підставі заяви представника позивача позовні вимоги до [PERSON] були залишені без розгляду. Отже позивачу ще у 2013 році було відомо про факт, який на його думку, свідчить про порушення його прав. Від так, звертаючись до суду з повторним позовом у 2020 році, позивач пропустив строк позовної давності. Разом з тим, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року встановлені лише матеріальні процесуальні підстави, за яких кримінальне провадження у відношенні [PERSON] було закрито. Втім жодної обставини, яка б підтверджувала спричинення відповідачем матеріальних збитків у розмірі 356100,00 грн., ухвалою суду не встановлено. Від так позивач не може бути звільнений від обов`язку довести належними доказами ті обставини, які ним зазначені у позові. З поданих позивачем документів взагалі не вбачається, що мала місце протиправна поведінка [PERSON] на посаді керуючої відділенням Банку, та що між її діями та заподіяною шкодою існує причинний зв`язок. У відзиві [PERSON] наголосила, що в справі відсутні документи про її призначення на посаду керуючої відділенням № 19 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та про те, що її було ознайомлено з умовами роботи і службовими обов`язками на відповідній посаді. Крім того, позивачем не визначені дії чи бездіяльність, допущені [PERSON] в період з 11 березня 2013 року і по 22 березня 2013 року, які є протиправними, адже у відповідності до п. 4.13 Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої Постановою НБУ № 502 від 12 грудня 2002 року, саме касир є єдиною особою, яка здійснює операції з готівковою валютою. І саме на касира відділення [PERSON] позивачем було покладено недостачу грошових коштів. Інших процесуальних заяв по суті справи учасниками судового процесу не подано. Ухвалою від 26 листопада 2020 року було задоволено клопотання представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» А.О. Шевченка та витребувано з Київського районного суду м. Харкова матеріали кримінального провадження № 640/10886/13-к для огляду. Ухвалою від 05 січня 2021 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та витребувано з Московського районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи № 643/5680/13-ц для огляду. У вступному слові представник позивача Полфьорова Я.В. підтримала позовну вимогу та на її обґрунтування посилалася на обставини, викладені у позові, наголошуючи на тому, що саме діями [PERSON] позивачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» була спричинена шкода. Але наразі розмір завданого збитку визначений в сумі 1395849,00 рублів РФ, оскільки мало місце часткова сплата збиту безпосередньо особою на ім`я [PERSON] , який здав на обмін підроблені купюри рублів РФ. Додатково до цього збитку нарахована ставка НБУ в розмірі 6119,64 рублів РФ. Але на якій підставі застосована така ставка вона, Полфьорова Я.В. , пояснити не змогла, бо їй не вдалося відшукати примірник наказу № СП2009-322, який зазначений в тексті позову. Відповідач [PERSON] , виступаючи з промовою, заперечила проти заявленого позову та пояснила, що з 2004 року працювала в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на різних посадах: касир, бухгалтер, керуюча відділенням, та була обізнана про свої службові обов`язки. Про виниклі підозри у тому, що прийняті для обміну рублі РФ можуть бути підробленими вона одразу доповіла своєму керівництву. Але у відповідь її запевнили, що усе буде в порядку, та сказали відправити рублі РФ до каси перерахунку Банку. Згодом в касі перерахунку також запідозрили, що рублі РФ можуть бути підробленими. Але ще у перший день, коли клієнт [PERSON] звернувся з проханням перевірити справжність рублів РФ, вона направила його до касира відділення [PERSON] . Касир провела перевірку рублів РФ наявними технічними засобами та переконалася, що вони справжні. В подальшому валюто-обмінні операції проводила касир [PERSON] самостійно, тому й недостача грошових коштів занесена Банком на її рахунок. У вступному слові представник відповідача [PERSON] проти заявленого позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Виступаючи з поясненнями, представник відповідача посилався на обставини, викладені у відзиві, наголошуючи на тому, що обмін валюти, яка виявилась підробленою, здійснювала саме касир відділення № 19 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Красна Г.О. Саме до цієї особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» первісно звернувся до Московського районного суду м. Харкова у 2013 році з цивільним позовом про стягнення матеріального збитку, а вже потім до цієї справи було залученого [PERSON] як співвідповідача. Але наприкінці 2013 року позовні вимоги до [PERSON] були залишені без розгляду на підставі заяви представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Від так, звертаючись у 2020 році до суду з даними позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустив строки позовної давності. До того ж в ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року не зазначено про те, що [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину та завдані матеріального збитку. Від так позивач в даній справі повинен довести вину [PERSON] та причинно-наслідковий зв`язок між її діями та спричиненим збитком. Але таких доказів позивачем не представлено. В судовому засіданні, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши подані ними докази, суд встановив наступне. Як вбачається зі записів у трудовій книжці [NUMBER] , оформленої на ім`я [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] з 02 березня 2007 року працювала в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на посаді керуючого відділення № 19 (гр. А) до моменту її звільнення з цієї посади на підставі наказу від 16 квітня 2013 року (т. 2 а.с. 8-10). 11 березня 2013 року у відділенні № 19 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був здійснений обмін валюти 500000,00 російських рублів на 130000,00 гривень України за крос-курсом 0,26, що підтверджується квитанцією № ha181169kga3031113465537 від 11 березня 2013 року (т. 2 а.с. 27). 12 березня 2013 року у відділенні № 19 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був здійснений обмін валюти 370000,00 російських рублів на 96200,00 гривень України за крос-курсом 0,26, що підтверджується квитанцією № ha181169kga3031212195229 від 12 березня 2013 року (т. 2 а.с. 28). 15 березня 2013 року у відділенні № 19 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був здійснений обмін валюти 80000,00 російських рублів на 20800,00 гривень України за крос-курсом 0,26, що підтверджується квитанцією № ha181169kga3031517415171 від 15 березня 2013 року (т. 2 а.с. 29). 22 березня 2013 року у відділенні № 19 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» був здійснений обмін валюти 500000,00 російських рублів на 129000,00 гривень України за крос-курсом 0,258, що підтверджується квитанцією № ha181169kga3032213133626 від 11 березня 2013 року (т. 2 а.с. 30). Як вбачається з акту ревізії цінностей від 27 березня 2013 року, складеного ревізійною бригадою Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», при перерахунку грошових коштів, які надійшли з відділення № 19 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виявлені сумнівні купюри номіналом 5000 рублів Росії у кількості 290 шт. на загальну суму 1450000,00 грн. З матеріалів судової справи № 640/10886/13-к, витребуваної з Київського районного суду м. Харкова, та оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що на підставі звернення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 12 квітня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про несумлінне ставлення працівника Банку до своїх службових обов`язків під час проведення в період з 11 по 22 березня 2013 року валюто-обмінних операцій з обміну російських рублів на загальну суму 1450000,00 грн., в яких було виявлені ознаки підробки, внаслідок чого з каси банку були видані 385700,00 гривень України. На підставі цих відомостей було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12013220010000134 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. З матеріалів кримінального провадження № 12013220010000134 вбачається, що слідчим органу досудового розслідування на підставі зібраних доказів у відношенні [PERSON] був складений обвинувальний акт, затверджений прокурором 27 червня 2013 року, згідно з яким [PERSON] обвинувачується в тому, що вона, як особа, яка була призначена наказом №Э.НА-ПП-2007-398 від 02 березня 2007 року на посаду керуючого відділенням № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Артема, 1, будучі посадовою особою, в обов`язки якої згідно з Положенням «Про відділення №19 філії «Харківське головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк», затвердженого рішенням правління ПАТ КБ «Приватбанк» 21 січня 2010 року, входить безпосереднє керівництво відділенням, керування діяльністю відділення, забезпечення своєчасності та якості здійснення операцій, несення відповідальності за порушення діючого законодавства при здійсненні відділенням операцій, скоїла службову недбалість за наступних обставин. Так, в період з 11 березня 2013 року по 22 березня 2013 року внаслідок неналежного виконання керуючим відділенням № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] своїх службових обов`язків в частині незабезпечення якості здійснення валютно-обмінних операцій, ПАТ КБ «Приватбанк» спричинені матеріальні збитки в сумі 385700,00 грн. при наступних обставинах. 11 березня 2013 року приблизно о 10 год. до керуючого відділенням № 19 ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» Кравченко Н.В. з проханням перевірити справжність банкнот Російської Федерації звернувся [PERSON] . Відповідно до вимог п. 4.3. гл. 4 Інструкції «Про ведення касових операцій банками України», затвердженою Постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року, Банк (філія, відділення) має прийняти для проведення дослідження вказані сумнівні банкноти іноземної валюти з метою отримання висновку установи Національного банку України, при цьому [PERSON] повинен був заповнити відповідну заяву, а працівники Банку повинні були скласти довідку про вилучення (прийняття) банкнот для дослідження. Проте, грубо порушуючи вимоги Інструкції «Про ведення касових операцій банками України», затвердженою Постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року, керуючий відділенням №19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» Кравченко Н.В. замість вилучення банкнот для дослідження, надала своїй підлеглій менеджеру касиру-операціоністу відділення № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] вказівку перевірити на справжність за допомогою наявних технічних засобів відділення банку банкноти, які будуть їй надані [PERSON] . Касир-операціоніст відділення № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» Красна Г.О., виконуючи вказівку свого безпосереднього керівника [PERSON] , отримавши від [PERSON] . З банкноти номіналом в 5000 рублів Російської Федерації, та сприймаючи [PERSON] за знайомого [PERSON] , недбало та неуважно перевірила їх на справжність лише за допомогою детектору валют, який мався у касі відділення, та, не маючи на це відповідних повноважень, надала [PERSON] усний висновок про справжність цих банкнот, повернувши їх [PERSON] . У той же день, тобто 11 березня 2013 року приблизно о 13 год. 40 хв. [PERSON] , маючи в наявності підроблені 1450000 рублів Російської Федерації для здійснення валютообміну на гривню України, передав касиру-операціоністу відділення № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , відповідно до висновків судово-технічних експертиз № 3410-3412 від 26 квітня 2013 року та № 3361/3408/3409 від 29 квітня 2013 року, 100 підроблених купюр Національного банку Російської Федерації номіналом в 5000 рублів кожна на загальну суму 500000 рублів Російської Федерації. Касир-операціоніст [PERSON] , сприймаючи [PERSON] за знайомого свого керівника [PERSON] , прийняла від того вказані підроблені 500000 рублів Російської Федерації, та порушуючи вимоги п.п. 1.3, 4.13 Інструкції «Про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 502 від 12 грудня 2002 року, а також п.п. 2.1, п.п. 6.2 Положення «Про здійснення валяно-обмінних операцій у ПриватБанку», затвердженого наказом голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 лютого 2012 року № РК-2012-6545724 «Про зміни регламенту проведення валютно-обмінних операцій та актуалізації «Положення по готівковим валютно-обмінним операціям», без проведення відповідної перевірки на справжність та без проведення відповідної ідентифікації особи [PERSON] , видала при цьому [PERSON] взамін гривню України в еквіваленті 500000 рублів Російської Федерації, ідентифікувавши при цьому [PERSON] по карточці клієнта ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . Після чого, 12 березня 2013 року приблизно о 12 год. 15 хв. [PERSON] , маючи в наявності підроблені 950000 рублів Російської Федерації для здійснення валютообміну на гривню України, передав касиру-операціоністу відділення № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , відповідно до висновків судово-технічних експертиз № 3410-3412 від 26 квітня 2013 року та № 3361/3408/3409 від 29 квітня 2013 року, 74 підроблені купюри Національного банку Російської Федерації номіналом в 5000 рублів кожна, на загальну суму 370000 рублів Російської Федерації. Касир-операціоніст [PERSON] , сприймаючи [PERSON] за знайомого свого керівника [PERSON] , прийняла від того вказані підроблені 370000 рублів Російської Федерації, та порушуючи вимоги п.п. 1.3, 4.13 Інструкції «Про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 502 від 12 грудня 2002 року, а також п.п. 2.1, п.п. 6.2 Положення «Про здійснення валяно-обмінних операцій у ПриватБанку», затвердженого наказом голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 лютого 2012 року № РR-2012- 6545724 «Про зміни регламенту проведення валютно-обмінних операцій та актуалізації «Положення по готівковим валютно-обмінним операціям», без проведення відповідної перевірки на справжність цих купюр та без проведення відповідної ідентифікації особи [PERSON] , видала при цьому [PERSON] взамін гривню в сумі, еквівалентній 370000 рублів Російської Федерації, ідентифікувавши при цьому [PERSON] по отриманій від [PERSON] карточці клієнта ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , який є чоловіком керуючого відділенням № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] . Після чого, 15 березня 2013 року приблизно о 17 год. 40 хв. [PERSON] , маючи в наявності підроблені 580000 рублів Російської Федерації для здійснення валютообміну на гривню України, передав касиру-операціоністу відділення № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , відповідно до висновків судово-технічних експертиз № 3410-3412 від 26 квітня 2013 року та № 3361/3408/3409 від 29 квітня 2013 року, 16 підроблених купюр Національного банку Російської Федерації номіналом в 5000 рублів кожна, на загальну суму 80000 рублів Російської Федерації. Касир-операціоніст [PERSON] , сприймаючи [PERSON] за знайомого свого керівника [PERSON] , прийняла від того вказані підроблені 80000 рублів Російської Федерації, та порушуючи вимоги п.п. 1.3, 4.13 Інструкції «Про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 502 від 12 грудня 2002 року, а також п.п. 2.1, п.п. 6.2 Положення «Про здійснення валяно-обмінних операцій у ПриватБанку», затвердженого наказом голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 лютого 2012 року № РR-2012- 6545724 «Про зміни регламенту проведення валютно-обмінних операцій та актуалізації «Положення по готівковим валютно-обмінним операціям», без проведення відповідної перевірки на справжність цих купюр та без проведення відповідної ідентифікації особи [PERSON] , видала при цьому [PERSON] взамін гривню в сумі, еквівалентній 80000 рублів Російської Федерації, ідентифікувавши при цьому [PERSON] по карточці клієнта ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . Після чого, 22 березня 2013 року, приблизно о 13 год. 10 хв. [PERSON] , маючи в наявності підроблені 500000 рублів Російської Федерації для здійснення валютообміну на гривню України, передав касиру-операціоністу відділення № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , відповідно до висновків судово-технічних експертиз № 3410-3412 від 26 квітня 2013 року та № 3361/3408/3409 від 29 квітня 2013 року, 100 підроблених купюр Національного банку Російської Федерації номіналом в 5000 рублів кожна, на загальну суму 500000 рублів Російської Федерації. Касир-операціоніст [PERSON] , сприймаючи [PERSON] за знайомого свого керівника [PERSON] , прийняла від того вказані підроблені 500000 рублів Російської Федерації, та порушуючи вимоги п.п. 1.3, 4.13 Інструкції «Про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 502 від 12 грудня 2002 року, а також п.п. 2.1, п.п. 6.2 Положення «Про здійснення валяно-обмінних операцій у ПриватБанку», затвердженого наказом голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 лютого 2012 року № РR-2012- 6545724 «Про зміни регламенту проведення валютно-обмінних операцій та актуалізації «Положення по готівковим валютно-обмінним операціям», без проведення відповідної перевірки на справжність цих купюр та без проведення відповідної ідентифікації особи [PERSON] , видала при цьому [PERSON] взамін гривню в сумі, еквівалентній 500000 рублів Російської Федерації, ідентифікувавши при цьому [PERSON] по карточці клієнта ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . Вказані чотири валютно-обмінні операції касир-операціоніст відділення № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] провела з порушенням п.п. 1.3, 4.13 Інструкції «Про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 502 від 12 грудня 2002 року, а також п.п. 2.1, п.п. 6.2 Положення «Про здійснення валяно-обмінних операцій у ПриватБанку», затвердженого наказом голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 лютого 2012 року № РR-2012- 6545724 «Про зміни регламенту проведення валютно-обмінних операцій та актуалізації «Положення по готівковим валютно-обмінним операціям», без відповідної ідентифікації клієнта [PERSON] та доскональної перевірки на предмет підробки грошових купюр, отриманих від [PERSON] , що стало можливим через несумлінне ставлення та неналежне відношення до виконання свої службових обов`язків керуючою відділенням № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , яка, грубо порушуючи п. 3.1 Положення «Про відділення № 19 філії «Харківське головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк», затвердженого рішенням правління ПАТ КБ «Приватбанк» 21 січня 2010 року, не забезпечила якість здійснення валютно-обмінних операцій. Окрім того, отримавши в період з 11 березня 2013 року по 22 березня 2013 року від [PERSON] під час здійснення валютно-обмінних операцій 1450000 рублів Російської Федерації, порушуючи вимоги наказу голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 12 листопада 2012 року № СП-2012-7006923 «Про актуалізацію лімітів нічного залишку готівки в касах відділень ПриватБанку (Україна), ПриватБанку (Росія), ПриватБанку (Грузія), ПриватБанку (Латвія) та А-Банку, актуалізації лімітів зберігання для сейфів з відсіком інкасатора», керуюча відділенням № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] не забезпечила здачу вказаних рублів Російської Федерації до каси перерахунку ПАТ КБ «Приватбанк». Після чого, 25 березня 2013 року керуюча відділенням № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» Кравченко Н.В., отримавши від своєї підлеглої [PERSON] , яка працює касиром-операціоністом відділення № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», інформацію про сумнів щодо справжності прийнятих від [PERSON] 1450000 російських рублів та про те, що вони мають ознаки підробки, порушуючи вимоги п.п. 4.15 Інструкції «Про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України», затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 502 від 12 грудня 2002 року, п.п. 4.1, 4.2, гл. 4 Інструкції «Про ведення касових операцій банками України», затвердженою Постановою Правління Національного банку України № 174 від 01 червня 2011 року, не вжила ніяких дій щодо вилучення цих грошей та передачі їх на відповідне дослідження, а здала їх для подальшого обігу до каси перерахунку Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», де працівниками каси й були виявлені ознаки підробки вказаних грошових коштів. Внаслідок неналежного виконання керуючим відділення № 19 Харківського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , яка є службовою особою, своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, ПАТ КБ «Приватбанк» були спричинені матеріальні збитки в сумі 385700,00 грн., тобто були спричинені тяжкі наслідки. Наведені вище обставини вчиненого кримінального правопорушення були кваліфіковані органом досудового розслідування як злочин, який передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, тобто службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12013220010000134 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, надійшов для розгляду по суті до Київського районного суду м. Харкова 03 липня 2013 року, що підтверджується відбитком штампу реєстрації вхідної кореспонденції суду з проставленням реєстраційного № 33271. До Київського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12013220010000134 надійшов разом з витягом з ЄРДР, реєстром матеріалів досудового розслідування, цивільним позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до цивільного відповідача [PERSON] про стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 356100,04 грн., та розпискою [PERSON] про отримання копій перелічених документів. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2013 року було призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2013 року був призначений судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 12013220010000134. Провадження в справі № 640/10886/13-к було закрито на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року в порядку, передбаченому ст. 284 КПК України. З тексту ухвали суду вбачається, що обвинуваченою [PERSON] було подано клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, їй були роз`яснені наслідки закриття кримінального провадження на цій підставі та що кримінальне провадження відносно неї закривається за нереабілітуючих підстав. Обвинувачена [PERSON] підтвердила суду розуміння таких наслідків та погодилась на її звільненні від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Одночасно з цим ухвалою суду від 20 червня 2019 року цивільний позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 356100,04 грн. був залишений без розгляду; потерпілому було роз`яснено право на звернення із зазначеним позовом в порядку цивільного судочинства. Верховний Суд у складі колегіє суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду під час розгляду справ № 345/2618/16-к (постанова від 19 листопада 2019 року) і № 192/3301/16-к (постанова від 25 лютого 2021 року) висловив правові висновки наступного змісту. Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки. За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку,

Outcome: partial