Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недостовірною інформацію, яка викладена на веб-сайтах [INFO] та [INFO] під назвою « [INFO] ». Визнати недостовірною інформацію викладену у статті « [INFO]» розповсюджену на веб-сайті [INFO] , власником якого є [PERSON] , а саме: « [INFO]», «официальный банкрот с 2012 года, физлицо-предприниматель [PERSON]», «Его отец от имени ФСК и он сам как ФОП…в середине 2000-х сумели набраться кредитов и не вернули их», « Этот долг в биографии [PERSON] самый крупный , но далеко не единственный. На сегодняшний день, согласно данным банкротского иска, [PERSON] должен различным структурам более 21 млн. гривен », «Чтобы не отдавать кредиты, [PERSON] решил Обанкротиться», « Как [PERSON] , имеющему миллионные долги и статус банкрота, удается жить красиво?», « Но при этом долги [PERSON] в конечном итоге покрыли вкладчики банков-кредиторов и Фонд гарантирования вкладов», «Можно перекидывать имущество на родню, обманом зарабатывать большие деньги и жить в свое удовольствие», «профессиональный банкрот» из Харькова [PERSON] и его подельники. Они специально создают фирмы, чтобы набирать безвозвратные долги, а затем выгодно банкротить их через подельников-ликвидаторов. Имея миллионные долги, [PERSON] ни в чем себе не отказывает: покупает квартиры и машины, наращивает активы, путешествует. А, главное, продолжает мухлевать.», «При этом действиями ликвидатора [PERSON] и семьи [PERSON] нанесен явный ущерб государству и кредиторам.», «Его отец от имени ФСК и он сам как ФОП (налоговый номер [NUMBER] ) в середине 2000-х сумели набраться кредитов и не вернули их. Так, только в одном в «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору №011/02/3-1161-06 от 29.06.2006 г. Долг составляет 1 143 849,87 долл. США. По кредитному договору №010-2/07/1-422-07 от 10.04.2007 г. - 82 662,02 долл. США. По кредитному договору №010-1/07/1-1139-07 от 24.10.2007 г. - 2 953 662, 33 долл. США», «В судебном порядке с [PERSON] и ООО «Финансово-строительная корпорация» в пользу «Райффайзен Банк Аваль» в апреле 2010 года было взыскано 1 469 371,36 долл. США и 2 953 662,33 грн.», «На сегодняшний день, согласно данным банкротского иска, [PERSON] должен различным структурам более 21 млн. гривен.», «За свою долгую незаконную деятельность он и члены его преступной группы прямо или опосредовано были учредителями многих коммерческих структур, на которые брались и не возвращались кредиты. Когда наступало время выплат, активы перебрасывались (в том числе и по описанной выше схеме), деньги выводились через свои же финансовые компании, фирму-должника отдавали знакомым ликвидаторам, и они топили их по заранее отработанному сценарию. Для этого [PERSON] понадобились обширные связи среди судей, нотариусов, ликвидаторов, государственных регистраторов, чиновников Фонда гарантирования вкладов, банковских служащих, оценщиков имущества и даже криминальных авторитетов. В общем, всех тех, от кого зависит его специфический бизнес. Говорят, что [PERSON] -младший пользуется особым расположением одного из руководителей Харьковского хозяйственного суда и одного из заместителей мэра города. Благодаря этим связям его фирмы неоднократно получали городские подряды. Потом фирмы ликвидировались, а деньги растворялись», «и его матерью [PERSON], учительницей специализированной харьковской школы № 162 , которая вместо того, чтобы сеять доброе-вечное, участвует в аферах сына», «Но через месяц «занесли», и лицензию выдали», «На деятельность группы удачливых банкротов обратили внимание правоохранители. И сразу было заведено несколько уголовных дел», «Но при этом долги [PERSON] в конечном итоге покрыли вкладчики банков-кредиторов и Фонд гарантирования вкладов», «В общем, в дополнение к уже перечисленным уголовным деяниям, по которым открыто производство, явно напрашивается состав преступления по статьям Уголовного кодекса, связанным с мошенничеством, подделкой документов, фиктивным банкротством, фиктивным предпринимательством и т.п.», «В 2017-м приобрел KIA SPORTAGE [NUMBER] », «В судебном порядке с [PERSON] и ООО «Финансово-строительная корпорация» в пользу «Райффайзен Банк Аваль» в апреле 2010 года было взыскано 1 469 371,36 долл. США и 2 953 662,33 грн. 18 апреля 2011 года Высший хозяйственный суд Украины постановлением №66/190-10 подтвердил приговоры предыдущих инстанций», « [PERSON]-старший известный в городе партийный функционер советских времен - имел хорошие связи в чиновничьих и финансовых кругах. Он же и основал ООО «Финансово-строительная корпорация» (ФСК)», «відмови в серпні 2018 р. Нацкомпослуг в видачі ліцензії ТОВ «Алекс инвестментенд менеджмент групп» на надання послуг факторингу», «[PERSON] є керівником компанії «Львовінвестбуд», «мати [PERSON] є власницею нерухомості у м. Львові», «дружина [PERSON] є власницею 1449,6 м.кв. нежилої площі в Харкові на [ADDRESS] », «партнер [PERSON] по бізнесу [PERSON] є директором ТОВ «Авто-Преміум» та ТОВ «Центр - Плюс», «на сегодняшний день, согласно данным банкротского иска, [PERSON] должен различным структурам более 21 млн. гривен», «долги [PERSON] в конечном итоге покрыли вкладчики банков-кредиторов и Фонд гарантирования вкладов», «в июле купили квартиру 57,4 кв. м в Марганце Днепропетровской области», «АЛЕКСУС ИНВЕСТ» тоже работает на рынке банкротства. Прибирает к рукам имущество банкротов. Свежие примеры - в июле купили квартиру 57,4 кв.м в Марганце Днепропетровской области - из имущества обанкротившегося банка «Новый». Зачем харьковской фирме квартира в Марганце? А «шоб було»»; Також, просить визнати недостовірною викладену із перекрученням інформацію, викладену у статті «[INFO]», розповсюджену на веб-сайті [INFO] , власником якого є [PERSON] , а саме: «На дочке - 4105,4 кв. м (в ипотеке) в [ADDRESS] ;», «Поначалу компания пыталась заниматься строительством, производством и монтажом металлоконструкций, стеклопакетов и т.п. Потом [PERSON] это надоело, и они увлеклись более прибыльным бизнесом - операциями с недвижимостью; подбором участков под новое строительство; поиском объектов недвижимости для реконструкции под заказ инвестора; перепрофилированием и ликвидацией предприятий (другими словами - заказным банкротством).», « Только в этом году летал в феврале в Европу, в сентябре на Кипр и мотнулся машиной в Польшу. Вот он в Италии. Присматривается к дорогим тачкам…И это тоже в Италии с женой, дочкой и сыном». Вказану інформацію просить спростувати, оскільки зазначені відомості є недостовірними, не підтверджуються фактами та документами, викладені умисно негативним перекрученням та викривленням. Крім того, інформацію викладену у статті [INFO]» на веб-сайті [INFO] , власником якого є ПАТ «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ», а саме інформацію: « [INFO]», «официальный банкрот с 2012 года, физлицо-предприниматель [PERSON]», «Его отец от имени ФСК и он сам как ФОП…в середине 2000-х сумели набраться кредитов и не вернули их», « Этот долг в биографии [PERSON] самый крупный , но далеко не единственный. На сегодняшний день, согласно данным банкротского иска, [PERSON] должен различным структурам более 21 млн. гривен », «Чтобы не отдавать кредиты, [PERSON] решил Обанкротиться», « Как [PERSON] , имеющему миллионные долги и статус банкрота, удается жить красиво?», « Но при этом долги [PERSON] в конечном итоге покрыли вкладчики банков-кредиторов и Фонд гарантирования вкладов», «Можно перекидывать имущество на родню, обманом зарабатывать большие деньги и жить в свое удовольствие», «профессиональный банкрот» из Харькова [PERSON] и его подельники. Они специально создают фирмы, чтобы набирать безвозвратные долги, а затем выгодно банкротить их через подельников-ликвидаторов. Имея миллионные долги, [PERSON] ни в чем себе не отказывает: покупает квартиры и машины, наращивает активы, путешествует. А, главное, продолжает мухлевать.», «При этом действиями ликвидатора [PERSON] и семьи [PERSON] нанесен явный ущерб государству и кредиторам.», «Его отец от имени ФСК и он сам как ФОП (налоговый номер [NUMBER] ) в середине 2000-х сумели набраться кредитов и не вернули их. Так, только в одном в «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору №011/02/3-1161-06 от 29.06.2006 г. Долг составляет 1 143 849,87 долл. США. По кредитному договору №010-2/07/1-422-07 от 10.04.2007 г. - 82 662,02 долл. США. По кредитному договору №010-1/07/1-1139-07 от 24.10.2007 г. - 2 953 662, 33 долл. США», «В судебном порядке с [PERSON] и ООО «Финансово-строительная корпорация» в пользу «Райффайзен Банк Аваль» в апреле 2010 года было взыскано 1 469 371,36 долл. США и 2 953 662,33 грн.», «На сегодняшний день, согласно данным банкротского иска, [PERSON] должен различным структурам более 21 млн. гривен.», «За свою долгую незаконную деятельность он и члены его преступной группы прямо или опосредовано были учредителями многих коммерческих структур, на которые брались и не возвращались кредиты. Когда наступало время выплат, активы перебрасывались (в том числе и по описанной выше схеме), деньги выводились через свои же финансовые компании, фирму-должника отдавали знакомым ликвидаторам, и они топили их по заранее отработанному сценарию. Для этого [PERSON] понадобились обширные связи среди судей, нотариусов, ликвидаторов, государственных регистраторов, чиновников Фонда гарантирования вкладов, банковских служащих, оценщиков имущества и даже криминальных авторитетов. В общем, всех тех, от кого зависит его специфический бизнес. Говорят, что [PERSON] -младший пользуется особым расположением одного из руководителей Харьковского хозяйственного суда и одного из заместителей мэра города. Благодаря этим связям его фирмы неоднократно получали городские подряды. Потом фирмы ликвидировались, а деньги растворялись», «и его матерью [PERSON], учительницей специализированной харьковской школы № 162 , которая вместо того, чтобы сеять доброе-вечное, участвует в аферах сына», «Но через месяц «занесли», и лицензию выдали», «На деятельность группы удачливых банкротов обратили внимание правоохранители. И сразу было заведено несколько уголовных дел», «Но при этом долги [PERSON] в конечном итоге покрыли вкладчики банков-кредиторов и Фонд гарантирования вкладов», «В общем, в дополнение к уже перечисленным уголовным деяниям, по которым открыто производство, явно напрашивается состав преступления по статьям Уголовного кодекса, связанным с мошенничеством, подделкой документов, фиктивным банкротством, фиктивным предпринимательством и т.п.», «В 2017-м приобрел KIA SPORTAGE [NUMBER] », «В судебном порядке с [PERSON] и ООО «Финансово-строительная корпорация» в пользу «Райффайзен Банк Аваль» в апреле 2010 года было взыскано 1 469 371,36 долл. США и 2 953 662,33 грн. 18 апреля 2011 года Высший хозяйственный суд Украины постановлением №66/190-10 подтвердил приговоры предыдущих инстанций», « [PERSON]-старший известный в городе партийный функционер советских времен - имел хорошие связи в чиновничьих и финансовых кругах. Он же и основал ООО «Финансово-строительная корпорация» (ФСК)», «відмови в серпні 2018 р. Нацкомпослуг в видачі ліцензії ТОВ «Алекс инвестментенд менеджмент групп» на надання послуг факторингу», «[PERSON] є керівником компанії «Львовінвестбуд», «мати [PERSON] є власницею нерухомості у м. Львові», «дружина [PERSON] є власницею 1449,6 м.кв. нежилої площі в Харкові на [ADDRESS] », «партнер [PERSON] по бізнесу [PERSON] є директором ТОВ «Авто-Преміум» та ТОВ «Центр - Плюс», «на сегодняшний день, согласно данным банкротского иска, [PERSON] должен различным структурам более 21 млн. гривен», «долги [PERSON] в конечном итоге покрыли вкладчики банков-кредиторов и Фонд гарантирования вкладов», «в июле купили квартиру 57,4 кв. м в Марганце Днепропетровской области», «АЛЕКСУС ИНВЕСТ» тоже работает на рынке банкротства. Прибирает к рукам имущество банкротов. Свежие примеры - в июле купили квартиру 57,4 кв.м в Марганце Днепропетровской области - из имущества обанкротившегося банка «Новый». Зачем харьковской фирме квартира в Марганце? А «шоб було»»; Також, просить визнати недостовірною викладену із перекрученням інформацію, викладену у статті «[INFO]», розповсюджену на веб-сайті [INFO] , власником якого є ПАТ «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ», а саме: «На дочке - 4105,4 кв. м (в ипотеке) в [ADDRESS] ;», «Поначалу компания пыталась заниматься строительством, производством и монтажом металлоконструкций, стеклопакетов и т.п. Потом [PERSON] это надоело, и они увлеклись более прибыльным бизнесом - операциями с недвижимостью; подбором участков под новое строительство; поиском объектов недвижимости для реконструкции под заказ инвестора; перепрофилированием и ликвидацией предприятий (другими словами - заказным банкротством).», « Только в этом году летал в феврале в Европу, в сентябре на Кипр и мотнулся машиной в Польшу. Вот он в Италии. Присматривается к дорогим тачкам…И это тоже в Италии с женой, дочкой и сыном». Вказану інформацію просить спростувати, оскільки зазначені відомості є недостовірними, не підтверджуються фактами та документами, викладені умисно негативним перекрученням та викривленням. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати зазначену інформацію недостовірною, зобов`язати відповідача 1 [PERSON] у п`ятиденний строк після набранням рішення суду по цій справі законної сили, спростувати недостовірну інформацію, викладену у статті « [INFO]» розповсюджену на веб-сайті [INFO] шляхом видалення з зазначеного веб-сайту статті « [INFO]» та шляхом розміщення на веб-сайті [INFO] разом із вступною та резолютивною частинами рішення по цій справі, спростування про те, що викладені в зазначеній статті відомості є недостовірними, не підтверджуються фактами та документами, викладені із умисно негативним перекрученням та викривленням. Зобов`язати відповідача 1 - [PERSON] - відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 150 000,00 грн. Зобов`язати відповідача 2 - ПАТ «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ» у п`ятиденний строк після набранням рішення суду по цій справі законної сили, спростувати недостовірну інформацію, викладену у статті « [INFO]» розповсюджену на веб-сайті [INFO] шляхом видалення з зазначеного веб-сайту статті « [INFO]» та шляхом розміщення на веб-сайті [INFO] разом із вступною та резолютивною частинами рішення по цій справі, спростування про те, що викладені в зазначеній статті відомості є недостовірними, не підтверджуються фактами та документами, викладені із умисно негативним перекрученням та викривленням. Зобов`язати відповідача 2 - ПАТ «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ» - відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 150 000,00 грн. Судові витрати покласти на відповідачів. 04.10.2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження (том 2 а.с. 87-88). 19.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позов від відповідача 2 - ПАТ «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ», в якому останній заперечував проти задоволення позову, у зв`язку із тим, що висновки позивача щодо приналежності Товариства до розміщення Статті в мережі Інтернет на веб-сайті [INFO] є безпідставними та наголошує, що Товариство не являється власником чи користувачем веб-сайту [INFO] та не володіє інформацією хто є його власником і не має у своєму розпорядженні документів з інформацією щодо власника вказаного веб-сайту; не є автором Статті; не сплачує за обслуговування веб-сайту; не передавало іншій особі або особам право власності або користування на належні йому знаки повністю або відносно частин до розміщення на веб-сайті [INFO] інформації, наведеної позивачем в позовній заяві, не має і ніколи не мало, у тому числі і до позначення « Версии.com**Фабрика аналитики ». Крім того, в Статті зазначено джерело її публікації, а саме: Версии .com та автора статті [PERSON] . З чого можна зробити висновок, що автором Статті є [PERSON] , який, зокрема, Товариству не відомий, не являється його працівником тощо(том 2 а.с. 93-111). 22.11.2019 року на адресу надійшов відзив на позов від відповідача 1 - [PERSON] , в якому останній заперечував проти задоволення позову, у зв`язку із тим, що позивач не додав до позовної заяви жодних належних доказів, які б свідчили про належність веб-сайту [INFO], [PERSON] та доказів поширення ним зазначеної в позовній заяві інформації про позивача, яку той вважає недостовірною (том 2 а.с. 119-120). 25.02.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.05.2021 року о 14 год. 00 хв. (том 2 а.с.174). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, у зв`язку із тим, що позивач не додав до позовної заяви жодних належних доказів, які б свідчили про належність веб-сайту [INFO] його довірителю та доказів поширення останім зазначеної в позовній заяві інформації про позивача, яку той вважає недостовірною. Відповідач ПАТ «Інформаційно-видавнича група «Телеграфъ» в судове засідання не з`явився та свого представника не направили, хоча про дату і час розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Згідно вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що даний позов слід задовольнити частково з огляду на таке. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. В свою чергу ст.34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно положень ст.5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. За змістом ч.1 ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Відповідно до ч.1 ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому, суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п.6 постанови від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права. Відповідно до п.15 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Щодо факту поширення інформації, то під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Розглядаючи справу в межах позовних вимог судом встановлено, що дійсно в [INFO] на веб-сайтах [INFO] та [INFO] було розміщено статтю під назвою опубліковано інтерв`ю " [INFO]" . Судом встановлено, що вказана спірна інформація доведена до відома великого кола осіб - користувачів мережі Інтернет, що є доведеним та така спірна інформація з огляду на її зміст безсумнівно порушує особисті немайнові права і завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача. Обставини поширення спірної інформації підтверджується експертними висновками за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 01.02.2019 року за №18/2019-ЕВ-ЦК та від 25.02.2019 року за № 55/2019-ЕВ-ЦК із роздруківкою спірної статті із відповідним текстом щодо позивача (ас.39- 83). У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Судом встановлено, що спірна інформації по тексту частково є фактичним твердженням, оскільки вона може бути перевірена на предмет її дійсності щодо істинності фактів і вона є недостовірною з огляду на те, що фактичних доказів на підтвердження достовірності таких висловлювань стороною відповідача суду надано не було. Як зазначено у висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи від 14.05.2019 року у висловлюваннях статті: " [PERSON] : сладкая жизнь профессионального банкрота" міститься негативна інформація про особу [PERSON] , яка викладена у формі тверджень, а не оціночного судження. Вказана інформація про особу [PERSON] сприяє формуванню у масового адресата його негативного образу та негативного ставлення до нього і за умови невідповідності цієї інформації дійсності, є принизливою для нього (т.1 ас.112-127). Згідно з частиною другою статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У частинах першій та другій статті 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, слід визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21 вересня 2006 року в справі «Грабчук проти України» (заява №8599/02); пункт 48 рішення від 12 січня 2012 року в справі «Довженко проти України» (заява №36650/03). Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Відтак, відповідачами не доведено, що позивач був "профессиональным банкротом", тобто вчинив злочини, оскільки вироку суду, яким би було встановлено такі обставини надано не було. При цьому, розповсюджена інформація в цій частині є негативною, стосується безпосередньо позивача, не носить оціночний характер, так як викладена у формі тверджень. У даному випадку, поширена недостовірна інформація принижує статус позивача як громадянина в очах суспільства, в колі друзів, знайомих, тощо, оскільки необґрунтовано ставить під сумнів дотримання позивачем як працівником правоохоронних органів у роботі та виконанні ним службових обов`язків вимог законів України та загальноприйнятих норм моралі. При цьому, з урахуванням недоведенності достовірності спірної інформації в цій частині жодним належним і допустими доказом, суд приходить до висновку про можливість визнання недостовірною інформацію виключно в частині, яка стосується тільки позивача із зазначенням його прізвищ по змісту спірних висловлювань (без висловлювань, де згадуються прізвища іншої особи, якої також стосувались спірні висловлювання), оскільки кожна особа вправі звернутись за захистом лише свого порушеного права, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини сторін, суд вважає доведеними обставини, на які посилався позивач у цій частині висловлення недостовірності інформації про позивача відповідачем 1 та її оприлюдненої відповідачем 2 на власному веб-сайті, й законними підстави вважати її такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. В даному випадку в діях відповідачів наявні усі обов`язкові ознаки правопорушення юридичного складу. Відтак, слід визнати недостовірною інформацію, розміщену та поширену на сайтах [INFO] та [INFO] , а саме: відомості, викладені в статті:" [INFO]", що були розміщенні на сайтах [INFO] та [INFO] . Розглядаючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів спростувати недостовірну інформацію слід зазначити наступне. Згідно рекомендацій п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). При цьому, відповідно до п.25 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Зважаючи на викладене і спосіб оприлюднення висловленої інформації, суд приходить до висновку про доцільність зобов`язання у п"ятиденний строк після набрання рішенням суду по цій справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, викладену в статті " [INFO]", що були розміщенні на сайтах [INFO] та [INFO] шляхом її видалення та розміщення разом із вступною та резолютивною частинами рішення по цій справі, спростування про те, що викладені в зазначеній статті відомості є недостовірними, не підтверджуються фактами та документами, викладені із умисно негативним перекрученням та викривленням. Посилання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] проте, що його довіритель не є належною стороною в даній справі, оскільки він не є власником доменного імені на якому публікація матеріалів відносно позивача, суд не приймає до уваги, оскільки воно було спростоване наступним. 25.05.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва було задоволено клопотання позивача про витребування доказів у цивільній справі. Таким чином рішенням суду було витребувано у реєстратора доменного імені versii. com -ТОВ "ІнтернетІнвест", розташованого за адресою :01033, м. Київ, в. С. Прахових, 50-Б, інформацію про реєстранта зазначеного доменного імені станом на листопад 2018 року та витребувано у реселера доменного імені [INFO] - ТОВ "Інтернет Інвест", розташованого за адресою: [ADDRESS] , інформацію про реєстранта зазначеного доменного імені станом на листопад 2018 оку. Лист від ТОВ "Інтернет Інвест" №678 від 15.06.2021 року підтвердив, що на дату вчинення правопорушення, тобто станом на листопад 2018 року реєстрантом доменного імені " [INFO]" був [PERSON] , поштова адреса: [ADDRESS] , країна Україна телефон [NUMBER] , e-mail: [INFO] Також суд заувважує, що відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, яккщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхнії представників. Тому суд зауважує, що представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 22.11.2021 року при розгляді справи по суті підтвердив, факт належності [PERSON] доменного імені " [INFO]" на якому відбулася публікація матеріалів, які порушують честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] . Тобто факт володіння [PERSON] доменного імені " [INFO] ", було визнано як представником [PERSON] , так і відповідним листом від ТОВ "Інтернет Інвест". Суд також не приймає до уваги докази надані суду 25.05.2021 року відповідачем [PERSON] разом із клопотанням про долучення доказів, а саме: копії договору купівлі-продажу WEB-сайту та виключних майнових прав на доменне ім"я від 22.10.2018; копії акту приймання-передачі від 22.10.2018 року до договору купівлі-продажу WEB-сайту та виключних майнових прав на доменне ім"я від 22.10.2018 року. Подані копії документів жодним чином не доводять факт дійсного переходу прав на веб-сайт та доменне ім"я від [PERSON] до іншої особи, оскільки відповідно до п.3 акту прийому-передачі, копію якого надано в додатках до клопотання, продавець яким є [PERSON] зобов"язується протягом року з моменту підписання сторонами цього акту приймання-передачі переоформити на користь покупця послуги хостингу домену. Під час подання відзиву, [PERSON] нічого не повідомлв про факт переходу прав на сайт та доменне ім"я, не подав зазначений доказ не дивлячись на те, що такий доказ, враховуючи дату укладення договору, вже існував. Також. [PERSON] не повідомляв суду будь-якої інформації ані про факт укладення договору. Окрім того, подані копії документів не відповідають вимогам закону щодо належності доказів. При вирішення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди судом враховано, що відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з п.3 ч.2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Окрім того, згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивач має навести у заяві, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Тобто, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Проте, позивачем всупереч норм чинного законодавства, не зазначено в чому саме полягає завдана йому моральна шкода, не надано доказів, які б підтверджували характер порушення його прав, доказів на підтвердження його моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків. З огляду на наведене, підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача з відповідачів не вбачається. Згідно з положеннями частини 1 ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню сума понесених і документально підтверджених судових витрат у розмірі - 5268 грн. 40 коп. У відповідності до вимог п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial