Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на нерухоме майно будинок [ADDRESS] . Наголошував, що він єдиний спадкоємець першої черги після смерті матері. 18.03.2020 року звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна. [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. [PERSON] зазначав, що є власником іншої 1/2 частини будиноку [ADDRESS] , не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник територіальної громади в особі Дніпровської міської ради в судове засідання, призначене на 26.01.2022 року, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, [PERSON] в судові засідання не з`являлися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 15.01.2020 року. [PERSON] є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 2305. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна. Рішенням Індустріального районного народного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 1993 року по справі № 2-692/1993 визнано за [PERSON] право на спадкування 60/100 часток домоволодіння [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право на спадкування 5/100 часток домоволодіння [ADDRESS] , яке належало на праві особистої приватної власності померлому [PERSON] . Згідно довідки КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 24 вересня 2020 року № 11158 в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про право власності за [PERSON] на 1/2 частку на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 1993 року, зареєстрованого КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 565 за реєстраційним № 127. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Враховуючи вищезазначене, позов [PERSON] підлягає задоволенню та за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved