Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заяви зазначають, що 20.07.2014 у м.Севастополь у них, у зареєстрованому шлюбі (з 21.11.2003, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану Гагарінського районного управління юстиції м.Севастополя зроблено актовий запис №969 від 21.11.2003р., що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] ), народилася донька - [PERSON] . Про факт народження відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м.Севастополі було видано 29.07.2014 р. свідоцтво про народження [NUMBER] . В 2016 році заявники разом з доньками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перемістилися з тимчасово окупованої території у м.Львів. З 20.02.2014 та до сьогодні Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованою територією. Проведення повторної реєстрації факту народження є неможливим, оскільки підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження. Однак, медичні документи були вилучені незаконними органами влади на території міста Севастополь. Просять заяву задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні заявники вимоги, викладені в заяві, підтримали повністю, просили таку задовольнити. Представник заінтересованої особи Франківського відділу РАЦС м. Львова в судове засідання не з`явився, однак, на підставі ст. 223 ЦПК України, така неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 липня 2014 року, [PERSON] народилася [INFO] у місті Севастополь. Матірю зазначена [PERSON] , яка згідно копії паспорта громадянина України є уродженкою міста Севастополя. Батьком зазначено [PERSON] , який згідно копії паспорта громадянина України є уродженцем м. Олександрії Кіровоградської області. Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] та [PERSON] , 21.11.2003 уклали шлюб про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №969. Відповідно до довідки від 08.06.2017 №1284 [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа. Відповідно до довідки від 19.10.2017 №1282 [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа. Відповідно до довідки від 08.06.2017 №1281 [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа. За змістом ч.1 ст.144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У відповідності до ч.3 ст.317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Згідно з положень ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки Автономна Республіка Крим є окупованою територію, свідоцтво про народження дитини, видане на тимчасово окупованій території, є недійсним та, відповідно, не є підставою для реєстрації народження на території України. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з меток забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Так, п. 2 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Згідно з ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. На підставі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Таким чином, судом встановлено, що дитина жіночої статі [PERSON] , народилася [INFO] у місті Севастополь, який на даний час є окупованою територію. Свідоцтво про народження, що видане на окупованій території, не є підставою для реєстрації народження дитини на території України. Матір`ю дитини є громадянка України, що відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України» є підставою для набуття дитиною громадянства України за народженням. Відтак, проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини, на які покликається заявник у своїй заяві, знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому, вимоги, викладені у заяві, підлягають до задоволення. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved