Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

12 жовтня 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивачка в позовних вимогах просила: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та [INFO] у них народився син - [PERSON] . Після припинення спільного проживання позивач не проживає разом з відповідачем, спільного господарства не ведуть. Для захисту прав дитини та належного його матеріального забезпечення позивач звернулась до суду з цим позовом. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог з тих підстав, що він в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання дитини, намагається це робити щомісячно, але якщо з певних причин затримує перерахування, то наступним платежем погашає заборгованість. Як зазначив відповідач, він і в подальшому готовий добровільно сплачувати аліменти. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013 року. У сторін [INFO] народився син [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Як встановлено судом, дитина проживає разом з матір`ю. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2021 року (справа №761/18292/19) шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач надавав кошти на утримання дитини. Однак це було не регулярно та в розмірі, який не є достатнім для забезпечення потреб дитини. В той же час з копій квитанцій, які надав відповідач вбачається, що кошти надавались не регулярно, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 12.10.2021 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини (суду не було надано доказів, що дитина перебуває на обліку та потребує постійного лікування); судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість отримувати дохід, а тому суд визначає аліменти в розмірі ј частини доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved