Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

07.07.2021 року позивач звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 16.11.2019 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що 16.11.2019 року зроблено актовий запис №5326. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що під час спільного проживання з відповідачем не вдалось скласти нормальні сімейні стосунки, оскільки у них різні погляди на життя, виховання, щодо обов`язків батьків та поваги усіх членів родини. Визначила, що фактичні сімейні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться та вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова 27.07.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Матеріали справи містять заяву позивача, якою вона просила задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, не скористався правом подати відзив, що складає перелік умов, що становлять підставу для ухвалення заочного рішення у справі у порядку ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.11.2019 року, виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб 16.11.2019 року, про що зроблено актовий запис №5326. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладених у позовній заяві доводів та висловленої відповідачем позиції, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, шлюб є формальним та підлягає розірванню.

Outcome: approved