Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою. Дану позовну заяву на виконання ухвали судді Пологівського районного суду Запорізької області від 07 лютого 2020 року про залишення позовної заяви без руху позивач привів у відповідність до вимог ЦПК України. В уточненій позовній заяві позивач зазначив, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем після смерті брата є позивач. При цьому рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року встановлено факт того, що позивач [PERSON] дійсно є рідним братом [PERSON] . У визначений законодавством шестимісячний строк позивач звернувся до нотаріальної контори і успадкував усе майно покійного, крім житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на цей будинок накладено арешт, але самого рішення суду щодо накладення арешту не існує. [PERSON] цього не знав, а потім знайшов у документах покійного ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2004 року, якою суд ухвалив: «В забезпечення позову про поділ спільного майна заборонити відчуження будинку, розташованого в [ADDRESS] , належного [PERSON] , до вирішення питання по суті даного спору». Така ухвала була винесена на підставі того, що відповідачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розділ сумісного майна, в тому числі і житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . У той же час, у описовій частині рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2005 року зазначено, що [PERSON] в своїй позовній заяві просить розділити, крім всього іншого майна, і будинок, виділивши їй 1/2 частину житлового будинку в натурі. У мотивувальній же частині даного рішення зазначено, що згідно висновку судово-технічної експертизи розділити даний будинок в натурі неможливо, крім того, сторони не прийшли до згоди про сплату одна одній грошової компенсації за свою частину будинку, тому суд вважає, що вимога позивача про розділ будинку в натурі не підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, а також враховуючи вимоги чинного законодавства, позивач вбачає невідповідність заходу втручання держави в його право власності критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин він просить суд зняти арешт з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , реєстраційний номер №2154389, зареєстрований 05 липня 2005 року приватним нотаріусом Черкун В. І., згідно підстави обтяження - постанова б/н від 30 березня 2004 року Нарсуду м.Пологи, тип обтяження - арешт, що належить покійному брату позивача [PERSON] . Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентина Іванівна надала до суду пояснення і по суті спору зазначила таке. Станом на 01 квітня 2004 року нею як нотаріусом на підставі постанови Нарсуду міста Пологи №б/н від 30 березня 2004 року було накладено арешт на майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 2154389. Цей запис про арешт, як архівний, з паперових носіїв було перенесено 05 липня 2005 року о 14:06:10 год. в електронний реєстр. Так як відповідних правових підстав зі сторони уповноважених установ на його зняття до неї не надходило в свій час, на теперішній час зняттям арештів займається виключно виконавча служба. Якщо суд знайде законні підстави для зняття вищезазначеного арешту, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Про місце, дату і час проведення даного судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином. Позивач та його представник у дане судове засідання не з`явилися, але позивач подав до суду заяву, в якій не заперечував проти винесення судом заочного рішення у зв`язку з першою неявкою відповідача, просив розглянути справу без його участі та без участі його представника адвоката Махно К.І. без застосування засобів технічної фіксації, на позовних вимогах він наполягає і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. За адресою, підтвердженою відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, викликалася у судове засідання на 27 січня 2022 року судовою повісткою, яка була вручена адресату, а також неодноразово викликалася у підготовчі засідання судовими повістками, які поверталися на адресу суду без вручення з відмітками листоноші «За закінченням терміну зберігання» та «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, суд відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України здійснив виклик відповідача у судове засідання на 27 січня 2022 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду, а також неодноразово здійснював такі ж виклики відповідача у підготовчі засідання. Відповідач [PERSON] після оприлюднення оголошень про її виклики до суду у підготовчі засідання та у судове засідання жодного разу не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, із заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася, відзив на позов не подала. Суд здійснював виклик відповідача за останньою відомою судові адресою. Відповідно до вимог абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України відповідач у справі належним чином повідомлений судом про наявність спору в суді і про місце, дату і час судового розгляду справи, оскільки відповідач не повідомила суду на виконання зазначеної норми ЦПК України про зміну місця свого проживання або місцезнаходження, суду невідома електронна адреса відповідача, а тому суд був позбавлений можливості сповістити відповідача про явку в судове засідання за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентина Іванівна надала до суду пояснення щодо повістки про виклик до суду, у яких просила розглянути дану справу за її відсутності, оскільки у неї в день судового засідання буде відбуватися видача свідоцтв про право на спадщину, а також просила винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку з зазначеним суд розглядає справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача, а також враховуючи пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Як встановлено судом та підтверджується наявними у справі доказами, 07 лютого 2020 року позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 грудня 2018 року. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року у справі №324/171/19 встановлено факт того, що позивач [PERSON] дійсно є рідним братом померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , яке одноособово належало померлому, що підтверджується копією технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого КП «Імпульс» Пологівської районної ради станом на 11 жовтня 2019 року. У визначений законодавством шестимісячний строк, а саме 28 грудня 2018 року, позивач [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого брата до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Носенко Ю.А., де була заведена спадкова справа №210/218. Із досліджених судом копій матеріалів спадкової справи №210/2018 встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті брата, який прийняв спадщину, оскільки інші спадкоємці - брати [PERSON] і [PERSON] та сестри [PERSON] і [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, про що надали нотаріусу відповідні заяви, і саме успадкував усе майно покійного, крім житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Із копії Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна судом встановлено, що приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І. станом на 01 квітня 2004 року на підставі постанови Нарсуду міста Пологи №б/н від 30 березня 2004 року було накладено арешт на майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 2154389. Цей запис про арешт, як архівний, з паперових носіїв було перенесено 05 липня 2005 року о 14:06:10 год. в електронний реєстр. Із копії ухвали Пологівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2004 року про забезпечення позову встановлено, що, розглянувши заяву [PERSON] про забезпечення її позову до [PERSON] про розділ сумісного майна, в тому числі і житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , суд ухвалив: «В забезпечення позову про поділ спільного майна заборонити відчуження будинку, розташованого в [ADDRESS] , належного [PERSON] , до вирішення питання по суті даного спору». У той же час судом встановлено, що в описовій частині рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2005 року у справі № 2-16/2005р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ сумісного майна зазначено, що [PERSON] в своїй позовній заяві просить розділити, крім всього іншого майна, і будинок, розташований в [ADDRESS] , виділивши їй 1/2 частину вказаного житлового будинку в натурі. У мотивувальній же частині даного рішення зазначено, що згідно висновку судово-технічної експертизи розділити даний будинок в натурі неможливо, крім того, сторони не прийшли до згоди про сплату одна одній грошової компенсації за свою частину будинку, тому суд вважає, що вимога позивача про розділ будинку в натурі не підлягає задоволенню. Однак, вирішуючи спір по суті, суд у резолютивній частині вказаного не вирішив питання щодо заходу забезпечення позову - арешту, накладеного на будинок. Судом враховано, що відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2005 року у справі №2-16/2005 р.), якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Однак, у даному випадку у рішенні Пологівського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2005 року у справі №2-16/2005р. судом не було вирішено питання про строк дії заходів забезпечення позову, а також не було постановлено ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, у позивача на даний час відсутній інший, крім судового, шлях для відновлення свого порушеного права. Наявність накладеного арешту на належний померлому [PERSON] житловий будинок на даний час є безпідставною і позбавляє позивача можливості оформити належним чином свої спадкові права на це нерухоме майно. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги про зняття арешту з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , такими, що підлягають задоволенню. При цьому, на переконання суду, такі висновки узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам чинного законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved