Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

18.05.2021 представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на такі обставини. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 25.04.2018, яким було змінено організаційно-правову форму та назву позивача, про що також зазначено в п.1.1. Статуту АТ «Акцент-Банк», позивач є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк». 13.02.2018 відповідач, з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки, підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої йому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил, відповідач надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь- який момент змінити ( зменшити збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета - заява про приєднання до Умов та привал надання банківських послуг разом з Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms,складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та вимог договору позичальник своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 07.05.2021 у сумі 30307,86 грн., з яких: 18 984,47 грн. - заборгованість за кредитом; 11 323,39 грн.- заборгованість по відсоткам; 0,00 грн.- штрафи. Добровільно сплатити заборгованість на користь позивача відповідач відмовляється. Просить стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент- Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.02.2018 у розмірі 30 307,86 грн. та судові витрати по справі в сумі 2270,00 грн. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.05.2021 прийнято до розгляду цю позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 11.06.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказав, що позивачем не надано доказів того, що А-Банк, до якого було подано анкету-заяву, є одним й тим самим суб`єктом господарювання з АТ «Акцент-Банк», представник якого звернувся до суду з цим позовом. Крім того, посилання в анкеті-заяві на веб-сторінку з Правилами надання банківських послуг та Тарифами, не співпадає з посиланням на веб-сторінки, наведені у наданому позивачем до матеріалів справи витягу з Умов та правил надання банківських послуг, де також відсутні докази про ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та правилами, оскільки його підпис на цьому документі відсутній, а також, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послугу АТ «Акцент-Банк» було розміщено на сайті, вказаному в анкеті- заяві про приєднання до Умов та правил в «А-Банку» і містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитним коштами у вказаних розмірах і порядок їх нарахувань. Зазначає, що до позову не надано доказів того, що «А-Банк», що є суб,єктом з яким відповідач погодився укласти договір про надання банківських послуг без конкретизації яких саме, та АТ «Акцент Банк» - позивач у справі, є однією і тією ж юридичною особою і має право на звернення з вимогою до суду. Також зазначає, що позивач жодним чином не повідомив його про існування заборгованості, не надав до позову доказів отримання відповідачем банківської картки та відкриття на його ім,я рахунків у ПАТ «Акцент-Банк», а також отримання кредитних коштів, оскільки розрахунок заборгованості, який додано до матеріалів справи, не містить інформацію про фактично отриманні відповідачем гроші та не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує проведення операції з перерахування коштів. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про укладення кредитного договору, розміру кредиту, процентів за користування кредитним коштами, відсутність належних та допустимих доказів видачі платіжної картки, встановлення кредитного ліміту та фактичного користування грошовими коштами, просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 53-57). 05.08.2021 до суду надішли заперечення на відзив щодо позову, в яких представник позивача вказав підстави та обставини зазначені в позові, просить задовольнити позов у повному обсязі ( а.с.62-63). У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; у прохальній частині позову, а також у доданій до позову заяві, просить розглянути справу за відсутності представника банку, проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а.с.5,7). Відповідач у судове засідання не з`явився ,надав заяву про розгляд справи без його участі , позовні вимоги не визнав. Суд,розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що 13.02.2018 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої на його ім,я було відкрито рахунок з кредитним лімітом ( а.с. 13, 64). Своїм підписом на цій заяві відповідач підтвердив, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку разом з Тарифами. Як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи документів, а саме: виписки по рахунку, відкритого на ім,я [PERSON] за період з 13.02.2018 по 02.08.2021 (а.с. - 64), довідки за лімітами ( а.с. - 65), довідки про строк дії картки, виданої [PERSON] (а.с.- 66) та світлини від 13.02.2018 із зображенням клієнта з продуктом/картой - [PERSON] ( а.с.- 67), останньому було надано картку № [NUMBER] , видану 13.02.2018 відповідно до підписаного договору б/н (внутрішньобанківський SAMABWFC 0000144 5657 ) від 13.02.2018, строком дії до жовтня 2021 року, на яку був встановлений кредитний ліміт з наступним його збільшенням та зменшенням у т.ч.: 13.02.2018-встановлено розмір ліміту в сумі 0,00 грн.; 21.09.2018 - 5000,00 грн. (збільшення); 21.09.2018 - 5000,00 грн. (збільшення); 09.04.2019 - 20000,00 грн. (збільшення) ; 02.06.2020 - 18 984,47 грн. (зменшення); 03.04.2021 - 0,00 грн. (зменшення) (а.с.65). Дослідивши вказані докази суд дійшов висновку, що вищезазначений кредитний договір укладався на підставі договору оферти розробленого позивачем, умови якого повинні бути чіткими і зрозумілими для споживача таких послуг. У анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відсутні умови щодо процентної ставки та відповідальності за прострочення платежів. Також відсутня інформація, що позичальник ознайомився з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті А-Банку, а тому позивач мав можливість подати до суду примірник таких умов, який може містити положення, які є менш сприятливими для позичальника. Отже, банк не підтвердив які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні анкети-заяви, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати неустойки (пені, штрафів), оскільки на наданих банком екземплярах Витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а.с.14-22) разом з Тарифами за користування кредитною карткою «Універсальна» ( а.с.23-24), відсутній підпис позичальника. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача змінювались/ або могли бути зміненими самим позивачем у період - з часу виникнення спірних правовідносин (13.12.2018 року) до моменту звернення до суду з цим позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг з тарифами користування кредитною карткою у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяги з Умов та правил надання банківських послуг разом з Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна», не може розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з Умов та правил і тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», які містяться в матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.02.2018 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові по справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. Отже відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «Акцент-Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що «А-Банк», з яким він погодився укласти договір про надання банківських послуг, та АТ «Акцент-Банк» - позивач у цій справі, є різними суб,єктами, оскільки назва «А-Банк», це є офіційною скороченою назвою Акціонерного товариства «Акцент-Банк», що має одну Банківську ліцензію Національного банку України №16 від 26 жовтня 2011 року, один код банку (МФО) - 307770 і код за ЄДРПОУ - 14360080. Суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а тому дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту, а саме: 18 984,47 грн. Заборгованістьза процентами за користування кредитом в сумі 11 323,39 грн. стягненню не підлягає. За таких обставин, з урахуванням не надання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором повністю або частково, суд дійшов висновку задовольнити позов частково. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial