Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

17 листопада 2021 року АТ «Ощадбанк» направив засобами поштового зв`язку до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 29 листопада 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2021 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 15 листопада 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, відповідачем підписано заяву № 368313905/131118, відповідно до умов якого позивач відкрив відповідачеві кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі до 30 300 гривень. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 38 % річних. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 11 листопада 2021 року складає 28 916 гривень 97 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 916 гривень 97 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 24 299 гривень 87 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3 482 гривень 25 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 76 гривень 84 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення основного боргу у розмірі 464 гривень 12 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 0 гривень 52 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків 0 гривень 18 коп., інфляційних втрат у розмірі 127 гривень 85 коп., а також судовий збір у розмірі 2 270 гривень. Представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про час та дату судового розгляду повідомлений в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився відзив на позов до суду не направив. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 2018 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір шляхом підписання заяви про приєднання № 368313905/131118 до договору про комплексне банківське обслуговування, відповідно до умов якого позивач встановлює відповідачеві відновлювальну кредитну лінію у розмірі 25 000 гривень строком 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк, а відповідач зобов`язується повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 38 % річних, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 5-9). 30 листопада 2019 року між позивачем і відповідачем було укладено угоду про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (а.с. 11-12). Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 11 листопада 2021 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 28 916 гривень 97 коп. (а.с. 13-15). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 376 гривень 01 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 24 299 гривень 87 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3 482 гривень 25 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 0 гривень 52 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків 0 гривень 18 коп., інфляційних втрат у розмірі 127 гривень 85 коп. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 76 гривень 84 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення основного боргу у розмірі 464 гривень 12 коп. суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Разом з тим у випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України. Оскільки в кредитному договорі № 368313905/131118 від 15 листопада 2018 року встановлено розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором у відповідності з п. 2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 76 гривень 84 коп., трьох відсотків річних за несвоєчасне повернення основного боргу у розмірі 464 гривень 12 коп., задоволенню не підлягають. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 гривень (а.с. 1). Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 297 гривень 53 коп. (28 376 гривень 01 коп. х 2 270 гривень : 28 916 гривень 97 коп. = 2 227 гривень 53 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк», складає 30 603 гривні 54 коп. (28 376 гривень 01 коп. + 2 227 гривень 53 коп. = 30 603 гривні 54 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial