Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Свого часу він побудував житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , отримавши для цього всі необхідні документи та дозволи, але з невідомих їй причин він не виготовив та не отримав правоустановчих документів на вказаний будинок. За життя чоловік заповіту не залишив. Донька [PERSON] відмовилася від належної частки у спадщині. Син [PERSON] спадщини не приймав та на неї не претендує. 21 серпня 2021 року [PERSON] звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок на ім`я померлого державним нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, пов`язаних з оформленням спадщини. В зв`язку з цим, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями, як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Позивач[PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу в її відсутність. Представник відповідача Дворічанський селищний голова Куп`янського району Харківської області Турбаба Г.Г. в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила справу розглянути за відсутності представника селищної ради. За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним і витребуваних ухвалою суду за його клопотанням доказів, встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 27 лютого 1966 року (а.с. 7). [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08 жовтня 2014 року (а.с. 8). З довідки Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 25.11.2021 № 04-31/1248 вбачається, що [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). З довідки Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 16.12.2021 № 04-31/1389 вбачається, що покійний чоловік [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). 14 березня 2013 року на замовлення [PERSON] КП «Дворічанське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11). Право власності на вищезазначений житловий будинок не було зареєстроване за життя померлим [PERSON] в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок не видавався, оскільки законодавство, який діяло до 01 січня 2004 року, не передбачало державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджувалося записом в погосподарській книзі виконкому сільської ради в особовому рахунку. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112\\5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі ІУ «Споруди, які є особистою власністю господарства» записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності. В постанові Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 814/02-31 від 21 серпня 2021 року зазначено, що після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , на який спадкоємиця не надала до нотаріальної контори документ, який підтверджує право власності на житловий будинку з надвірними будівлями, в зв`язку з чим їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 6). Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» спадкоємець повинен пред`явити належний правовстановлюючий документ про право власності на ім`я спадкодавця. При розв`язанні даного спору, враховуючи, що спірні цивільні правовідносини, пов`язані з набуттям [PERSON] права власності на зазначений житловий будинок, виникли до 01 січня 2004 року, згідно вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує норми ЦК України від 18.07.1963. До спірних цивільних правовідносин, пов`язаних зі спадкуванням вказаного житлового будинку, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід застосовувати правила Книги шостої ЦК України, оскільки спадщина відкрилася після набрання чинності цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Однією із форм власності - є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК). Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Статтею 13 Закону України «Про власність» (в редакції 1991 р.), чинного на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що одним із об`єктів приватної власності є житловий будинок. Таким чином, належність [PERSON] на праві приватної власності житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, підтверджується довідкою Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області від 16.12.2021 № 04-31/1389 та технічним паспортом на житловий будинок від 14 березня 2013 року, виготовленим КП «Дворічанське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 9, 11). На підставі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з постановою Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 21 серпня 2021 року № 814/02-31, після смерті [PERSON] в Дворічанській держнотконторі Харківської області заведено спадкову справу за № 64/2015, де спадщину фактично прийняла дружина померлого [PERSON] . Донька [PERSON] відмовилася від належної частки у спадщині. Син [PERSON] спадщини не приймав та на неї не претендує (а.с. 6). На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач скористався зазначеним правом, але постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 814/02-31 від 21 серпня 2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім`я померлого. Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в зв`язку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного чоловіку позивачки, що дало б можливість їй отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, згідно зі ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] право власності на зазначене домоволодіння перейшло до позивача. Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив наявні у справі докази, з`ясував обставини, на які посилався позивач, а відповідач визнав позов і не заперечував проти його задоволення, вивчив матеріали справи, і приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved