Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахта імені О. Ф. Засядька» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 квітня 2019 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Шахта імені О. Ф. Засядька» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, позовні вимоги задоволені частково, стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 8 129,08 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28 лютого 2017 року по 25 квітня 2019 року в 139 510,88 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що з урахуванням того, що тривалість вищевказаного періоду становить 558 днів, то сума середнього заробітку за вказаний час з урахуванням розміру середньоденного заробітку становить 191 667,42 грн. Але, враховуючи, що ним було в позові занижена його ціна, то суд стягнув не всю належну йому суму, а лише суму в розмірі 139 510,88 грн. з урахуванням ст. 13 ЦПК України. Таким чином, позивач вважає, що його справа була вирішена несправедливо в частині, яка стосується стягнення суми середнього заробітку. Недостягнена сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 52 157,34 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 28 лютого 2017 року по 25 квітня 2019 року в розмірі 52 157,34 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, письмовий відзив на позовну заяву не надав. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. За змістом ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 28 травня 2019 року, ухваленим у цивільній справі № 242/762/19 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Шахта імені О.Ф. Засядька» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вимоги позивача задоволенні частково. З відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі за лютий 2017 року в розмірі 8 129,08 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 139 510,08 грн. Зі змісту даного рішення вбачається, що при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку було взято період з дня звільнення позивача - 28 лютого 2017 року по день ухвалення рішення суду, тобто 25 квітня 2019 року. Крім того, під час вирішення зазначеної вимоги судом здійснений розрахунок кількості робочих днів затримки розрахунку за вказаний період , та встановлено їх кількість - 558. Крім того, до уваги приймався розмір середньоденного заробітку позивача - 343,49 грн. Разом з тим, суд звертає увагу, що у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, згідно з положеннями, встановленими ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту рішення Селидівського міського суду вбачається, що суд стягнув суму середнього заробітку за час затримки розрахунку саме в межах заявлених позовних вимог, тобто розмірі, який був заявлений позивачем при подачі позову, - 139 510,08 грн. Суд звертає увагу, що доводи, викладені в даній позовній заяві, фактично зводяться до оспорювання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 квітня 2019 року. Разом з тим, дане рішення вже набрало законної сили 28 травня 2019 року. Крім того, суд першої інстанції не має повноважень на перегляд судових рішень в апеляційному порядку, виходячи з вимог ч. 1 ст. 24 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи, викладені в позові, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, в зв`язку з чим в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed