Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У квітні 2021 року позивач [PERSON] \~звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вище зазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати виконавчий напис, зареєстрований 23 грудня 2020 року в реєстрі за № 14497 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 908,00 грн, стягнути з відповідача безпідставно стягнуті кошти за спірним виконавчим написом у розмірі 15618,86 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 23.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем було вчинено виконавчий напис № 14497 про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості в розмірі 20787,50 грн, у тому за вчинення виконавчого напису 1100,00 грн. Заборгованість нарахована за Кредитним договором № 200617-1959-1 від 17.06.2020. 05 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Денисом Олеговичем було відкрито виконавче провадження №64041044 на підставі спірного виконавчого напису. 15 січня 2021 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно з якою виконавцем звернено стягнення на доходи позивача, які він отримує у Відокремленому підрозділі «Аварійно-технічний центр» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», внаслідок чого із заробітної плати позивача було утримано 15618,68 грн. Про факт існування оскаржуваного виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження позивач дізнався 21.01.2021. Позивач вказує, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса, нотаріуси не мали права вчиняти виконавчі написи без отримання нотаріально посвідченого кредитного договору, оскільки спірний виконавчий напис було вчинено після набрання чинності Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, а договір кредиту не було нотаріально посвідчено. Окрім того сума грошових вимог не є безспірною, зокрема тому, що позивач не отримував письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 200617-19359-1 від 17.06.2020 і не мав можливості подати нотаріусу свої заперечення. У зв`язку з вище вказаним виконавчий напис від 23.12.2020, зареєстрований в реєстрі за №14497, не відповідає вимогам\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»\~у зв`язку з чим має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, а безпідставно стягнуті кошти за цим виконавчим написом підлягають поверненню. Позивач звертався до суду до подання позовної заяви із заявою про забезпечення позову. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2021 року у справі № 335/1003/21 зупинено стягнення за виконавчим написом №14497 .про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості в розмірі 20787 (двадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок у виконавчому провадженні № 64041044, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дмитра Олеговича. Ухвалою суду від 13.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою від 17.05.2021 задоволено клопотання позивача про витребування\~у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича належним чином завірені матеріали вчинення виконавчого напису від 23 грудня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №14497. 07 червня 2021 року до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» на позовну заяву [PERSON] , а 23 липня 2021 року - уточнений відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви, розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідно до договору № 200617-19359-1 від 17.06.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та [PERSON] , позивач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн строком на 25 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Укладений кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування». Договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Проценти нараховувались відповідно до умов договору та не змінювались в односторонньому порядку. Станом на 10.11.2020 нарахування процентів було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості. Станом на 24.05.2021 заборгованість перед відповідачем за Договором № 200617-19359-1 від 17.06.2020, з урахуванням того, що відбувались погашення з дати вчинення виконавчого напису, становить 7741,39 грн та складається з: простроченої заборгованості за кредитом 3500,00 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом 4241,39 грн.\~Відповідач просить суд встановити на підставі первинних підтверджуючих документів суму заборгованості позивача, посилаючись на практику Верховного Суду, відповідно до якої суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватись лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру. Щодо вимоги про стягнення безпідставно стягнутих коштів за виконавчим написом зазначає, що відповідачем отримано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 13046,11 грн, а не 15618,86 грн. Частина оплат була спрямовано на погашення заборгованості по виконавчому збору та/або на оплату винагороди приватного виконавця, у зв`язку з чим необхідно провести звірку взаєморозрахунків. Окрім того вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» отримало ці кошти не безпідставно, а тому поверненню вони не підлягають. Ухвалою від 30.06.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач про причини відсутності не повідомив. Відповідач у своєму відзиві просив розглядати справу без участі представника відповідача, просив у задоволенні позову відмовити. Сторони скористались своїм правом подання заяв по суті справи. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17\~червня 2020 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» укладено Кредитний договір №200617-19359-1 від 17.06.2020, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500,00 грн з процентною ставкою 1,7% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку дії договору. Строк дії договору 25 днів, але в будь-якому випадку не менше 3 календарних днів. Відповідно до п. 3.3 Договору у випадку порушення строків повернення кредиту, позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого\~кредиту за кожний день користування кредитом понад строк дії договору. 23 грудня 2021 року\~приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №14497, про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованості за договором № 200617-19359-1 від 17 червня 2020 року у розмірі 19687,50 грн, з яких 3500,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 16187,50 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, та 1100,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. У своїй постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) Велика Палата Верховного Суду зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 23\~грудня 2020\~року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги\~\~ [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацікий Ігор Вікторович, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. На підставі виконавчого напису № 14497 від 23 грудня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем,\~ приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович 05 січня 2021 року відкрив виконавче провадження № 64041044 про стягнення\~з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» заборгованість у розмірі 20787,50 грн.\~ В межах виконавчого провадження № 64041044 приватним виконавцем звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , які він отримує у Відокремленому підрозділі «Аварійно-технічний центр» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», внаслідок чого за період з січня по березень 2021 року із заробітної плати [PERSON] було утримано 15618,68 грн (а.с.*** - копія довідки № 821/40 від 21.04.2021). Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис за реєстровим номером № 55409 від 28 вересня 2020 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Як убачається з довідки № 821/40 від 21.04.2021, виданої Відокремленим підрозділом «Аварійно-технічний центр» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», із заробітної плати [PERSON] в рамках виконавчого провадження № 64041044 було утримано загалом 15618,68 грн. При цьому не зазначається в рахунок чого такі стягнення здійснювались. У той же час в уточненому відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що ним отримано в рахунок погашення заборгованості за договором № 200617-19359-1 від 17 червня 2020 року 13046,11 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.** - розрахунок заборгованості станом на 19.07.2021), а решта суми із заробітної плати позивача утримана в рахунок сплати виконавчого збору та/або винагороди приватного виконавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Згідно із ч. 1, абз. 2 ч. 3 ст. 42\~кошти виконавчого провадження складаються з:\~1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому\~статтею 27\~цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;\~2) авансового внеску стягувача;\~3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Тобто стягнуті з боржника кошти розподіляються виконавцем на погашення заборгованості перед стягувачем та на оплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. З огляду на норма Закону України «Про виконавче провадження» вірогідним є твердження відповідача, що кошти у розмірі 2572,76 грн (15618,87 грн-13046,11 грн=2572,76 грн) були стягнуті з позивача в рахунок оплати виконавчого збору та/або винагороди приватного виконавця. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б це підтверджували. В той же час, позивачем не надано доказів того, що відповідач отримав усю суму коштів у розмірі 15618,87 грн. Частиною сьомою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Проте приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович\~до участі у справі не залучався, звірка взаєморозрахунків з ним не проводилась, позивач не заявляв до приватного виконавця будь-яких вимог. З огляду на те, що кошти, утримані із заробітної плати [PERSON] , лише частково надійшли на рахунок відповідача, а саме у розмірі 13046,11 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, а також те, що позивачем не доведено протилежного, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в загальній сумі 2572,76 грн, які на рахунок відповідача не надходили. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 13046,11 грн. Відповідач в уточненому відзиві на позовну заяву з посиланням на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 14.08.2019 у справі № 569/8884/17, просить суд при розгляді справи встановити на підставі первинних підтверджуючих документі суму заборгованості Позивача. З цього приводу суд зазначає наступне.\~ У своїй постанові від 14.08.2019 у справі № 569/8884/17 Верховний Суд зазначив, що для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Справа була передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав, що суд взагалі не надав жодної оцінки документам на підтвердження безспірності заборгованості, не перевірив факт надання стягувачем нотаріусу всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості, не перевірив дотримання нотаріусом при вчиненні виконавчого напису всіх вищезазначених вимог закону. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович залучений до участі у справі, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. Ухвалою від 17.05.2021 задоволено клопотання позивача про витребування\~у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича належним чином завірених матеріалів вчинення виконавчого напису від 23 грудня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №14497. Приватний нотаріус вимог суду не виконав та не висловив своїх заперечень щодо позову та/або відзиву у справі. У той же час відповідач, як зацікавлена особа, не надав жодного підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису нотаріуса існувала безспірна заборгованість та, що нотаріусу були надані докази такої безспірності. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - після спливу тридцяти днів з моменту надісланої письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Верховний Суд неодноразово у своїх постановах вказував на те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором повідомлення письмової вимоги про усунення порушень боржнику. При цьому повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Позивач стверджує, що таке повідомлення йому не надсилалось. Відповідач ніяким чином це твердження позивача не спростував. Матеріали справи відомостей про отримання відповідного повідомлення не містять. Окрім того, як вже зазначалось, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (п. 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21)). Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні доведено, що має місце порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, внаслідок чого з позивача безпідставно стягнуто кошти. Суд вбачає за необхідне визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем 23 грудня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 14497, таким, що не підлягає виконанню.\~Стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно стягнуті кошти за виконавчим написом від 23 грудня 2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 14497, у розмірі 13046 (тринадцять тисяч сорок шість) гривень 11 копійок.\~У задоволенні вимоги в частині коштів у розмірі 2572 (дві тисячі п`ятсот сімдесят дві) гривні 76 копійок відмовити. Позивачем сплачений судовий збір за подання позову немайнового характеру в розмірі 908,00 грн. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~стягнути з відповідача\~на користь позивача сплачений судовий збір за подання позову немайнового характеру в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved