Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

26 лютого 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс ЛТД», Малиновської районної адміністрації Одеської міської, в якому просив визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на кімнату за адресою [ADDRESS] , визнати незаконним та скасувати розпорядження Малиновської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради № 741 від 08 липня 1998 року про видачу Дочірньому підприємству «Житлово-комунальна дільниця ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення. Позов обґрунтований тим, що позивач відкрито, добросовісно та безперервно володів спірною кімнатою більше 15 років, спірним розпорядженням приміщенням гуртожитку протиправно надано статус нежилих, який в 1999 році було змінено на житловий. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси Сегеди О.М. від 02.03.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.03.2021 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси Сегеди О.М. від 25.03.2021 року відмолено у задоволенні клопотання про залучення осіб. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси Сегеди О.М. від 25.03.2021 року вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси Сегеди О.М. від 20.05.2021 року задоволено самовідвід судді Сегеди О.М. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 20.05.2021 р., справу було передано на розгляд судді Мурзенко М.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 25.05.2021 року справа була прийнята до провадження судді Мурзенко М.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.07.2021 року (протокольною) по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.08.2021 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 10.11.2021 року (протокольною) вирішено питання щодо витребування доказів. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, додатково пояснив, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26 березня 2020 року по справі № 521/21669/18 йому було відмовлено у визнанні за ним права власності на спірну кімнату за набувальною давністю з огляду на те, що не вийшов встановлений законом п`ятнадцятирічний строк володіння майном, який належить рахувати з 2006 року, після його спливу позивач звернувся із новим позовом, мотивуючи його тим, що зазначений строк сплив, оскільки його належить рахувати від 03.01.2006 року дати державної реєстрації, оскаржуване розпорядження вважає незаконним з огляду на незаконність передачі гуртожитку із державної власності в приватну, невірне зазначення приміщень гуртожитка як нежитлових. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача ТОВ «Жилсервіс ЛТД» надійшов відзив на позовну заяву, в які відповідач просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на необґрунтованість вимог, відсутність у позивача прав на спірну кімнату, законність набуття права власності на гуртожиток ТОВ «Жилсервіс ЛТД». Від відповідача Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради надійшли письмові пояснення по суті справи, в яких представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог, посилаючись на те, що Малиновська районна адміністрація не є правонаступником органу, що прийняв оспорюване розпорядження, заявлені вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача, мають формальний характер. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Судом встановлено, що 03.01.2006 року було зареєстровано ТОВ «Жилсервіс ЛТД», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 28). Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2019 року, залишеним в силі постановою Одеського апеляційного суду від 19.12.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс ЛТД» до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення - задоволено. Усунуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс ЛТД» перешкоди у користуванні власністю у вигляді койко-місця в кімнаті [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] , з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення (а.с. 35-39) Вказаним рішенням встановлено, що ТОВ «Жилсервіс ЛТД» на праві власності належить будівля гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . 01 лютого 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Жилсервіс ЛТД» був укладений договір оренди житлового приміщення, що не передбачає пролонгації, за умовами якого [PERSON] було надано у тимчасове користування частину житлового приміщення одне койко-місце за адресою: [ADDRESS] на строк до 31.01.2018 р. Після спливу строку дії вказаного договору, ТОВ «Жилсервіс ЛТД» відмовило [PERSON] в укладенні договору на новий строк, й у зв`язку із тим, що [PERSON] не звільнив займане ним приміщення в добровільному порядку, ТОВ «Жилсервіс ЛТД» звернулось до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, враховуючи, що ТОВ «Жилсервіс ЛТД» як власник майна після закінчення строку дії договору оренди з позивачем пред`явило вимоги про його повернення, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для застосування ч. 3 ст. 344 ЦК України, незалежно від давності строку володіння майном, та про відмову в задоволенні позову в частині визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на кімнату за адресою [ADDRESS] . Також, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Малиновської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради № 741 від 08 липня 1998 року з огляду на наступне. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що оскаржуваним розпорядженням Малиновської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради № 741 від 08 липня 1998 року було вирішено видати Дочірньому підприємству «Житлово-комунальна дільниця ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення площею 3161,3 кв. м. за адресою [ADDRESS] та нежитлові приміщення площею 3344 кв.м. за адресою [ADDRESS] (а.с. 193). В подальшому в зазначене розпорядження були внесені зміни відповідно до розпорядження Малиновської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради № 6/01-04 від 06 січня 1999 року в частині зазначення вказаних приміщень як «житлові» (а.с. 224). Оскаржуване розпорядження було видане на підставі звернення Дочірнього підприємства «Житлово-комунальна дільниця ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» (а.с. 195), акту приймання-передачі майна на підставі розподільчого балансу від 15.01.1995 р. від ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» (а.с. 196), копій документів, що підтверджують належність майна ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» (договору купівлі-продажу державного майна від 17 червня 1994 р., акту приймання-передачі проданого майна від 18 серпня 1994 року, виписки з матеріалів інвентаризації (а.с. 197-201), технічного паспорту ( а.с. 204-223), реєстраційного посвідчення від 24.05.1994 р. (228), рішення Виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів м.Одеси № 439 від 20.05.1994 р. (а.с. 190, 229). Правомірність набуття права власності ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» на гуртожиток за адресою м.Одеса, вул. Терешкової, буд. 13 та передачі його за розподільчим балансом у власність ДП «Житлово-комунальна дільниця ЗАТ «Чорноморсантехмонтаж» у встановленому законом порядку не спростовано. Також позивачем не надано доказів наявності в нього на момент прийняття оскаржуваного розпорядження цивільного права або інтересу, які були порушені прийняттям оскаржуваного розпорядження. Враховуючи викладене, в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed