Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У червні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 38928 гривень 70 копійок. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 17.12.2013 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35500 грн. 00 коп. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.05.2021 року має заборгованість 38928 грн. 70 коп., яка складається з наступного: -31548,79 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; -7379,91 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву, в якій він просив розглянути справу за його відсутністю та за відсутністю його довірителя. Окрім цього,\~від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не визнав позовні вимоги та просить відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з тим, що в позовній заяві зазначено, що Відповідач при підписанні анкети-заяви від 17.12.2013 року підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Також, у заяві позичальника від 17.12.2013 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути, зокрема заборгованість за відсотками за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.12.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:\~https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування штами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Так, доданий до позовної заяви Витяг з Тарифів містить такі застереження, як наприклад, з 01.09.2014 року змінено процентну ставку по кредитним карткам «Універсальна» та «Універсальна Gold»; з 01.04.2015 р. змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Gold». Отже, зазначений Витяг складений не на час підписання відповідачкою анкети-заяви (17.12.2013 року), адже містить посилання на події, що сталися пізніше. Отже, згаданий Витяг з Тарифів не є доказом, що підтверджує обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та від 03 березня 2021 року (справа № 669/573/18) і не спростовано позивачем у позовній заяві. Оскільки, Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача\~(www.privatbank.ua) неодноразово змінювались самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17.12.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.08.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, вважає, що положення статті 634 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.12.2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Окрім того, доданий до позовної заяви Витяг з Тарифів містить такі застереження, як наприклад, з 01.09.2014 року змінено процентну ставку по кредитним карткам «Універсальна» та «Універсальна Gold»; з 01.04.2015 р. змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Gold». Отже, зазначений Витяг складений не на час підписання відповідачкою анкети-заяви (17.12.2013 року), адже містить посилання на події, що сталися пізніше. Отже, згаданий Витяг з Тарифів не є доказом, що підтверджує обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Конституційний Суд України у Рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу - рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Інше не відповідало б принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливило покладання на слабшу сторону невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» дотрималися вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження №14-131 цс 19. В матеріалах справи наявна довідка про зміну умов кредитування кредитної картки, яка не підписана відповідачем, а тому вона не може підтверджувати що стосується предмету спору та що саме з викладеними в ній умовами кредитування ознайомився відповідач, підписуючи анкету-заяву. Окрім того, відносно довідки про умови кредитування, то про необов`язковість її врахування при вирішенні спірних відносин через те, що вона не може бути належним доказом погодження сторонами умов кредитного договору, оскільки не містить чіткої інформації щодо відсоткової ставки та можливості її збільшення, розміру та строків періодичних платежів на погашення кредиту, тощо, вказав Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 365/159/19. Крім того, про такий документ, як довідка про зміну умов кредитування, в Анкеті-заяві позичальника від 17.12.2013 року нічого не зазначено, як про складову частину договору банківського обслуговування. З огляду на зазначене відсутні підстави для задоволення вимог АТ КБ "Приватбанк" щодо стягнення з [PERSON] 7379,91 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Також,\~згідно \~долучених до\~позовної заяви\~виписок з\~кредитних карток,\~виданих в\~межах кредитного\~договору про\~надання банківських\~послуг б/н\~від 17.12.2013\~року,\~із зазначених\~карток списано\~відсотки за\~прострочений кредит\~та за\~використання кредитного\~ліміту,\~а саме:\~30.09.2013\~р.\~-\~127,39\~грн.;\~31.10.2013\~р.\~-\~119,04\~грн.,\~1,57\~грн.;\~28.02.2014\~р.\~-\~182,78\~грн.;\~31.03.2014\~р.\~-\~107,80\~грн.;\~30.04.2014\~р.\~-\~90,58\~грн.; 31.05.2014р.\~-\~99,74\~грн.;\~01.08.2014\~р.\~-\~119,41\~грн.;\~29.08.2014\~р.\~-\~157,28\~грн.; 30.09.2014\~р.\~-\~122,93\~грн.;\~31.10.2014\~р.\~-\~122,08\~грн.;\~30.11.2014\~р.\~-\~118,57\~грн.; 31.12.2014\~р.\~-\~121,85\~грн.;\~31.01.2015\~р.\~-\~127,09\~грн.;\~28.02.2015\~р.\~-\~116,73\~грн.; 31.03.2015 р. - \~ \~ \~ \~128,62\~грн.;\~30.04.2015\~р.\~-\~135,12\~грн.;\~30.06.2015\~р.\~-\~157,88\~грн.; 31.07.2015\~р.\~-\~167,31\~грн.;\~31.08.2015\~р.\~-\~200,53\~грн.;\~30.09.2015\~р.\~-\~129,05\~грн.; 31.10.2015\~р.\~-\~175,96\~грн.;\~30.11.2015\~р.\~-\~173,76\~грн.;\~31.12.2015\~р.\~-\~181,19\~грн.; 31.01.2016\~р.\~-\~173,89\~грн.;\~ 29.02.2016\~р.\~-\~146,63\~грн.;\~01.04.2016\~р.\~-\~253,86\~грн.; 01.05.2016 р. - 155,60 грн.; 01.07.2016 р. - 297,14 грн.; 01.08.2016 р. - 330,47 \~ \~ \~ \~грн.; 01.09.2016\~р.\~-\~349,09\~грн.;\~01.10.2016\~р.\~-\~364,21\~грн.;\~01.11.2016\~р.\~-\~394,40\~грн.;\~ 01.12.2016\~р.\~-\~478,\~85\~грн.;\~01.01.2017\~р.\~-\~438,92грн.;\~01.02.2017\~р.\~-\~475,47\~грн.; 01.03.2017 р. - 596,58грн.; 01.04.2017 р.- 687,27 грн.; \~ \~ \~ \~01.05.2017р.\~-\~531,\~42грн.; 01.06.2017\~р.\~-\~576,80\~грн.;\~01.07.2017\~р.\~-\~695,76\~грн.;\~01.08.2017\~р.\~-\~587,53\~грн.; 01.09.2017р. - 748,24 грн.; 01.10.2017 р. - 573,44 грн.; 01.11.2017 р. - 570,81 \~ \~ \~ \~грн.; 01.09.2018 р. - 1103,61 грн.; 01.10.2018 р. - 1495,27 грн.; 01.11.2018 р. - 1354, \~ \~ \~ \~02\~грн.; 01.12.2018\~р.\~-\~1369,\~09\~грн.;\~01.01.2019\~р.\~ 1456,\~36\~грн.;\~01.02.2019\~р.\~ 1\~457,\~48\~грн.; 01.03.2019р.\~-\~1368,62\~грн.;\~01.04.2019\~р.\~-\~1486,\~80\~грн.;\~01.05.2019\~р.\~-\~1421,32\~грн.; 01.06.2019\~р.\~-\~1461,61\~грн.;\~01.07.2019\~р.\~-\~1390,\~77\~грн.;\~01.08.2019\~р.\~-\~1419,49\~грн.; 01.09.2019 р. - 1386,60 грн.; 01.10.2019 р. - 1316,83 грн.; 01.11.2019 р. - 1331, \~ \~ \~ \~18\~грн.; 01.12.2019 р. - 1283,50 грн.; 01.01.2020 р. - 1283,58 грн.; 01.02.2020 р. - 1274, \~ \~ \~ \~92\~грн.; 01.03.2020\~р.\~-\~1178,\~64\~грн.;\~01.04.2020\~р.\~-\~1235,\~71\~грн.;\~01.05.2020\~р.\~-\~1184,\~09\~грн.; 01.06.2020\~р.\~-\~1208,\~45\~грн.;\~01.07.2020\~р.\~-\~1143,\~75\~грн.;\~01.08.2020\~р.\~-\~1162,75\~грн.; 01.09.2020 р. - 1115,70 грн.; 01.10.2020 р. - 1070,40 грн.; 01.11.2020 р. - 1097, \~ \~ \~ \~12\~грн.; 01.12.2020 р. - 1054,20 грн.; 01.01.2021 р. - 1090,07 грн.; 01.02.2021 р. - 1093, \~ \~ \~ \~37\~грн.; 01.03.2021 р.- 987,56 грн.; 01.04.2021 р. - 1093,37 грн.; 01.05.2021 р.-1058,10 грн. А також із зазначених кредитних карток було списано пеню: 01.03.2017 р.- 50 грн., та штраф за просрочку: 01.06.2013 р. - 50 грн.; 30.06.2013 р. - 50 грн.; 01.07.2013 р. - 50 грн.; 01.08.2013 р. - 50 грн.; 01.10.2013 р. - 50 грн. Вважає, що суми списані на погашення відсотків у розмірі - 54439, 52 грн. та на погашення штрафів і пені у розмірі - 300 грн. мають бути зараховані на погашення тіла кредиту, оскільки зазначені кошти у загальній сумі 54739, 52 грн. перераховувалися відповідачем на свої кредитні картки шляхом їх поповнення через термінали самообслуговування або шляхом перерахування з інших кредитних карток з метою погашення заборгованості по тілу кредиту, проте Банком зазначені кошти неправомірно, без правових підстав списувалися на погашення відсотків за використання кредитного ліміту та пеню. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] 31548,79 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту є безпідставними. Оскільки в рахунок погашення відсотків безпідставно, стягнуто суму коштів, що значно перевищує заборгованість за кредитом. Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, банк зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 17.12.2013 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35500 грн. 00 коп (ар.с. 18). Як зазначає позивач, відповідач неналежно виконує свої зобов`язання, і у нього перед позивачем станом на 17.05.2021 року утворилась заборгованість 38928 грн. 70 коп., яка складається з наступного: -31548,79 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; -7379,91 грн. заборгованість за простроченими відсотками. У своєму позові АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що боржник, підписавши анкету-заяву, підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає договір про надання банківських послуг. Однак, суд не може погодитися з такими доводами сторони. Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису позичальника, а анкета-заява, яка підписана відповідачем, не містить умов кредитування, строків дії договору, відсоткової ставки, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1,2\~ст. 207 ЦК України\~встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти). Визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) викладена правова позиція, яка зводиться до наступного. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обізнаність останнього з цими умовами. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані Банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться не підписані відповідачем, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів - тіла кредиту, яке у даному випадку складає 31548 грн. 79 коп. Підстави для сплати відповідачем відсотків, які нараховувалася позивачем на підставі Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку не узгоджених з відповідачем відсутні. Як було\~встановлено у\~судовому засіданні,\~відповідно до\~долучених до\~позовної заяви\~розрахунку заборгованості\~за договором\~б/н\~від 17.12.2013\~р.\~та випивки\~по рахунку,\~відповідач сплачував\~відсотки за\~користування кредитом\~в період\~з 17.12.2014року,\~а саме:\~31.12.2013р.\~ 127,81грн.;\~ 28.02.2014\~р.\~-\~182,78\~грн.;\~31.03.2014\~р.\~-\~107,80\~грн.;\~30.04.2014\~р.\~-\~90,58\~грн.; 31.05.2014р.\~-\~99,74\~грн.;\~01.08.2014\~р.\~-\~119,41\~грн.;\~29.08.2014\~р.\~-\~157,28\~грн.; 30.09.2014\~р.\~-\~122,93\~грн.;\~31.10.2014\~р.\~-\~122,08\~грн.;\~30.11.2014\~р.\~-\~118,57\~грн.; 31.12.2014\~р.\~-\~121,85\~грн.;\~31.01.2015\~р.\~-\~127,09\~грн.;\~28.02.2015\~р.\~-\~116,73\~грн.; 31.03.2015\~р.\~-\~128,62\~грн.;\~30.04.2015\~р.\~-\~135,12\~грн.;\~31.05.2022р.\~ 151,51грн.;\~30.06.2015\~р.\~-\~157,88\~грн.; 31.07.2015\~р.\~-\~167,31\~грн.;\~31.08.2015\~р.\~-\~200,53\~грн.;\~30.09.2015\~р.\~-\~129,05\~грн.; 31.10.2015\~р.\~-\~175,96\~грн.;\~30.11.2015\~р.\~-\~173,76\~грн.;\~31.12.2015\~р.\~-\~181,19\~грн.; 31.01.2016\~р.\~-\~173,89\~грн.;\~ 29.02.2016\~р.\~-\~146,63\~грн.;\~01.04.2016\~р.\~-\~253,86\~грн.; 01.05.2016\~р.\~-\~155,60\~грн.;\~01.07.2016\~р.\~-\~297,14\~грн.;\~01.08.2016\~р.\~-\~330,47грн.;\~01.09.2016\~р.\~-\~349,09\~грн.;\~01.10.2016\~р.\~-\~364,21\~грн.;\~01.11.2016\~р.\~-\~394,40\~грн.;\~ 01.12.2016\~р.\~-\~478,\~85\~грн.;\~01.01.2017\~р.\~-\~438,92грн.;\~01.02.2017\~р.\~-\~475,47\~грн.; 01.03.2017\~р.\~-\~596,58грн.;\~01.04.2017\~р.-\~687,27\~грн.;\~01.05.2017р.\~-\~531,\~42грн.; 01.06.2017 р. \~ \~ \~ \~ -\~576,80\~грн.;\~01.07.2017\~р.\~-\~695,76\~грн.;\~01.08.2017\~р.\~-\~587,53\~грн.; 01.09.2017р.\~-\~748,24\~грн.;\~01.10.2017\~р.\~-\~573,44\~грн.;\~01.11.2017\~р.\~-\~570,81грн.;\~01.06.2018р.\~ 1268,21грн.;\~01.07.2018р.\~ 873,03грн.;\~01.08.2018р.\~ 916,21грн.;\~01.09.2018\~р.\~-\~1103,61\~грн.;\~01.10.2018\~р.\~-\~1495,27\~грн.;\~01.11.2018\~р.\~-\~1354,02\~грн.; 01.12.2018\~р.\~-\~1369,\~09\~грн.;\~01.01.2019\~р.\~ 1456,\~36\~грн.;\~01.02.2019\~р.\~ 1\~457,\~48\~грн.; 01.03.2019р.\~-\~1368,62\~грн.;\~01.04.2019\~р.\~-\~1486,\~80\~грн.;\~01.05.2019\~р.\~-\~1421,32\~грн.; 01.06.2019\~р.\~-\~1461,61\~грн.;\~01.07.2019\~р.\~-\~1390,\~77\~грн.;\~01.08.2019\~р.\~-\~1419,49\~грн.; 01.09.2019\~р.\~-\~1386,60\~грн.;\~01.10.2019\~р.\~-\~1316,83\~грн.;\~01.11.2019\~р.\~-\~1331,18\~грн.; 01.12.2019\~р.\~-\~1283,50\~грн.;\~01.01.2020\~р.\~-\~1283,58\~грн.;\~01.02.2020\~р.\~-\~1274,92\~грн.; 01.03.2020\~р.\~-\~1178,\~64\~грн.;\~01.04.2020\~р.\~-\~1235,\~71\~грн.;\~01.05.2020\~р.\~-\~1184,\~09\~грн.; 01.06.2020\~р.\~-\~1208,\~45\~грн.;\~01.07.2020\~р.\~-\~1143,\~75\~грн.;\~01.08.2020\~р.\~-\~1162,75\~грн.; 01.09.2020\~р.\~-\~1115,70\~грн.;\~01.10.2020\~р.\~-\~1070,40\~грн.;\~01.11.2020\~р.\~-\~1097,12\~грн.; 01.12.2020\~р.\~-\~1054,20\~грн.;\~01.01.2021\~р.\~-\~1090,07\~грн.;\~01.02.2021\~р.\~-\~1093,37\~грн.; 01.03.2021 р.- 987,56 грн.; 01.04.2021 р. - 1093,37 грн.; 01.05.2021 р.-1058,10 грн. Всього на загальну суму 57151,65грн. А також було списано пеню: 01.02.2017 р.- 50 грн., 01.03.2017 р.- 50 грн., 01.06.2017 р.- 50 грн., 01.08.2017 р.- 50 грн. Суд враховує, що за даними розрахунку (а.с. 6-15) та виписки про рух коштів (а.с. 63-82) у період з 17.12.2013 по 01.05.2021 відповідачем проводилися поповнення карткового рахунку (кредиту), про що також заявляє й [PERSON] та його представник, що стороною позивача не оспорюється. На підставі викладеного суми списані на погашення відсотків у розмірі 57151,65 грн. та на погашення пені у розмірі - 200 грн. мають бути зараховані на погашення тіла кредиту, оскільки зазначені кошти у загальній сумі 57351,65 грн. перераховувалися відповідачем на свої кредитні картки шляхом їх поповнення через термінали самообслуговування або шляхом перерахування з інших кредитних карток з метою погашення заборгованості по тілу кредиту, проте Банком зазначені кошти неправомірно, без правових підстав списувалися на погашення відсотків за використання кредитного ліміту та пеню. Тому суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно спрямовувались кошти, які сплачував [PERSON] на оплату відсотків та не зарахування їх у повному обсязі на оплату зобов`язань за тілом кредиту. Ураховуючи, що відповідачем за кредитним договором сплачено суму коштів, яка значно перевищує отриманий на картку ліміт (11.01.2014 - 5000 грн., збільшений останній раз 18.09.2018 до 35500 грн. (а.с. 16), то суд приходить до висновку, що [PERSON] у повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому підстави для задоволення вимог АТ КБ «Приват банк» відсутні. Також суд звертає увагу на те, що, згідно наданої банком виписки заборгованості вбачається, що останнім з кредитного рахунку відповідача (з сум тіла кредиту) здійснювалося списання кредитних коштів на погашення відсотків, сплата яких у саме цих розмірах та за рахунок тіла кредиту не передбачена договором, підписаним відповідачем. Зазначена обставина підтверджується випискою руху коштів по картці (ар.с.63-82), з якої видно, що після списання відсотків за використання кредитного ліміту відповідно зменшувався залишок коштів на рахунку на суму такого списання, тим самим збільшувалась заборгованість відповідача за тілом кредиту. Проаналізувавши виписку руху коштів по картці (ар.с.63-82) за вказаним договором, значення колонки «залишок після операції» збільшувався банком, у тому числі шляхом нарахування відсотків за користування кредитним лімітом, непередбаченими укладеним кредитним договором, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що банк почав у розрахунку заборгованості протиправно включати до тіла кредиту проценти, водночас у розрахунку заборгованості зазначати, що заборгованість за нарахованими відсотками\~відсутня. Будь-яких інших доказів на підтвердження кредитних зобов`язань відповідача перед банком суду надано не було. Тому, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність. Суд звертає увагу, що відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,\~встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними положеннями\~ЦПК України\~на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Також слід зазначити, що згідно зі\~статтею 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Основного Закону України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Частиною четвертою\~статті 10 ЦПК України\~і\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. На підставі викладеного, суд робить висновок, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, необхідно відмовити. Відповідно до п. 6\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed