Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Санаторій «Україна» приватного Акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» в якому просить: стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторій «Україна» приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на його користь: заборгованість по заробітній платі в розмірі - 22 343 (двадцять дві тисячі триста сорок три) гривні 11 копійок; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 травня 2021 року по 04 жовтня 2021 року у розмірі 17 337 (сімнадцять тисяч триста тридцять сім) гривень 20 копійок; стягнути судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 908 (дев`ятсот вісім) гривень. В обґрунтування вимог [PERSON] зазначає, що з 31 грудня 2018 року по 27 травня 2021 року він працював в ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на посаді завідувача складу. 27 травня 2021 року, позивач був звільнений з ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України. Позивач стверджує, що за період роботи на вказаному підприємстві заробітна плата відповідачем виплачувалась нерегулярно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. [PERSON] вказує, що при звільнені із займаної посади з ним не проведено повного розрахунку, а саме не виплачено заробітну плату у розмірі 22 343 (двадцять дві тисячі триста сорок три) гривні 11 копійок. В судове засідання позивач не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] з 31 грудня 2018 року по 27 травня 2021 року працював в ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» на посаді завідувача складу, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . Відповідно до наказу №5-К від 27 травня 2021 року ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», [PERSON] звільнено з роботи 27 травня 2021 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.11-14). З долученої до матеріалів справи довідки ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» Вих. №59-09/ф від 01 вересня 2021 року видно, що заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 01 вересня 2021 року становить 22 343 (двадцять дві тисячі триста сорок три) гривні 11 копійок (а.с.15). Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст.117КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога, тощо). Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів на спростування обставин викладених у позовній заяві. Відповідно до ст. 117 КЗпП України працівникові, з яким при звільненні не проведено розрахунку в установлений строк, виплачується середній заробіток за час, протягом якого він не одержав розрахунку з вини власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ч.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про застосування судами законодавства про оплату праці» розмір середньої заробітної плати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (з наступними змінами та доповненнями.) Так, відповідно до ч.2 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до довідки №59-09/ф від 01 вересня 2021 року, виданої відповідачем, сума заробітної плати за вересень 2020 року складає - 4 078 (чотири тисячі сімдесят вісім) гривень 36 копійок, сума заробітної плати за жовтень 2020 року складає - 4 298 (чотири тисячі двісті дев`яносто вісім) гривень 16 копійок. Отже середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, тобто 4 078 (чотири тисячі сімдесят вісім) гривень 36 копійок + 4 298 (чотири тисячі двісті дев`яносто вісім гривень 16 копійок = 8 376 (вісім тисяч триста сімдесят шість) гривень 52 копійки. Число робочих днів в вересні, жовтні 2020 року - 22 дня + 21 день 43 робочих дня. Середньоденна заробітна плата [PERSON] відповідно до розрахунку 8 376 (вісім тисяч триста сімдесят шість) гривень 52 копійки: 43 дня становить 194 (сто дев`яносто чотири) гривні 80 копійок. Отже, період прострочення розпочався наступного дня після звільнення, тобто 28 травня 2021 року та включно по 04 жовтня 2021 року (звернення з заявою до суду) становить 89 робочих дні. Таким чином, сума середнього заробітку позивача за затримку розрахунку при звільненні становить 17 337 (сімнадцять тисяч триста тридцять сім) гривень 20 копійок, з розрахунку 194 (сто дев`яносто чотири) гривні 80 копійок (середньоденна заробітна платня) х 89 робочих дні (а.с.15). З позивачем в день звільнення мав бути проведений розрахунок, чого зроблено не було, відповідачем до суду не надано доказів протилежного. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved