Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що 18.06.2013 року між ним та ПАТ «Платінум Банк» було укладено кредитний договір № 151286/0005XSGF, відповідно до умов якого він отримав кредитні кошти у сумі 10000,00 грн. У жовтні 2021 року він недоотримав пенсію, після чого йому стало відомо, що до УПФ надійшла постанова державного виконавця Нікольського РВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків) від 30.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З цього приводу він звернувся з заявою до державного виконавця Харченко А.О. для пояснення причин стягнення з нього грошових коштів. 25.11.2021 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65253184 від 23.04.2021 року. Відповідно до виконавчого провадження на примусовому виконанні у державного виконавця Нікольського РВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків) перебуває виконавче провадження № 65253184 з примусового виконання виконавчого напису № НМН 582106 від 27.11.2020 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 26756,38 грн. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, оскільки заборгованість за кредитним договором на його думку не є безспірною. Відповідачем не були надані належні та допустимі докази про те, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від нього первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначені у написі є безспірним. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності у нього грошового зобов`язання за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до нього. За таких обставин підлягає перевірці питання щодо стягнення з боржника за кредитним договором, а сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.01.2018 року № 310/9293/15. Наведене свідчить про надання ТОВ «Фінпром маркет» неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно з яким на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням норм діючого законодавства, оскільки приватний нотаріус не пересвідчився у наявності між сторонами договірних правовідносин, з дня виникнення у відповідача (стягувача) права вимоги минуло більше трьох років, приватний нотаріус не переконався в тому, що ним (боржником) було отримано письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором та він не згоден із сумою боргу. В зв`язку з чим, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 26907 від 27.11.2020 року (в постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зазначений як НМН 582106), вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у сумі 26756,38 грн., що виникла за кредитним договором № 151286/0005XSGF від 18.06.2013 року. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 03.12.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. засвідчену належним чином нотаріальну справу за заявою ТОВ «Фінпром маркет» про вчинення нотаріального напису нотаріуса № 26907 від 27.11.2020 року з копією виконавчого напису, які суду за невідомих причин не надані. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачу та третім особам разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 03.12.2021 року заяву позивача про забезпечення позову за матеріалами даної цивільної справи задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 26907 (в постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем зазначений як НМН 582106) від 27.11.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у сумі 26756,38 грн., що виникла за кредитним договором № 151286/0005XSGF від 18.06.2013 року, який перебуває на примусовому виконанні у Нікольському РВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків) (виконавче провадження № 65253184), до набрання законної сили судовим рішенням. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 24.01.2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді було відмовлено. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Інших клопотань учасниками судового процесу не заявлено. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність за участю його представника - адвокатки Хмаріної О.В. Представник позивача [PERSON] - адвокатка Хмаріна О.В. у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні, а також просила судові засідання проводити без її участі та без участі позивача. Представник відповідача ТОВ «Фінпром маркет» - Яворський Р.І. у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та представник третьої особи: Нікольського РВ ДВС СМУ МЮ Міністерства юстиції (м. Харків) у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином. Відповідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, враховуючи, що відповідачем позов визнається, суд розглянув справу в підготовчому судовому засіданні в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами у відсутність нез`явившихся учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмові заяви представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, у відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту таких прав. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 18.06.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено договір про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту № 151286/0005XSGF, відповідно до умов якого останньому відкрито поточний рахунок та надано кредитний ліміт у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 10000,00 грн. зі строком дії 36 місяців з моменту укладення цього договору. 27.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 26907, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» невиплачені в строк грошові кошти за кредитним договором № 151286/0005XSGF від 18.06.2013 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , за період з 21.02.2018 року по 27.11.2020 року включно у розмірі: 19968,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5941,54 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 796,00 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 26756,38 грн. 23.04.2021 року на підставі вказаного виконавчого напису старшим державним виконавцем Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Харченко А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 65253184). Постановою старшого державного виконавця Нікольського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Харченко А.О. ВП № 65253184 від 30.04.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у УПФУ, за адресою Донецька обл., Мангушський р-н, смт. Мангуш. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.11.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] кредитний договір 151286/0005XSGF від 18.06.2013 року не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.04.2020 р. по справі 158/2157/17. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на вищевказані обставини, а також враховуючи те, що представник відповідача до початку розгляду справи по суті подав заяву про визнання позову, яка не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню. Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатив позивач при подачі позову слід зазначити наступне. Так, відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно положень ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, а саме сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн., а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, в зв`язку з чим позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору при подані позовної заяви в розмірі 454,00 грн. та при поданні заяви про забезпечення позову в розмірі 227,00 грн., а решту суми судового збору слід стягнути з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved