Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач Рівненський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11667,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 жовтня 2015 року між Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №82 в сумі 38000,00 гривень строком на 10 років під 2% річних для розвитку сільського туризму в с.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області. На підставі додаткового договору від 08 грудня 2017 року до договору про надання кредиту №82, суму кредиту збільшено до 50 000,00 гривень. У відповідності до п. 2.7. Договору №82 від 15.10.2015 позичальник взяв на себе зобов`язання повертати кредит у строк, визначений п.1.1 цього Договору, тобто, до 25 листопада 2025 року. Позичальник свої зобов`язання за договором не виконує, останній платіж по договору було здійснено 31 жовтня 2017 року. Позичальником не повернуто чергові платежі, а саме: за період до 20.11.2020 - 3900,00 гривень, до 20.11. 2021 - 5300,00 гривень. Також не сплачено 2467,00 гривень відсотків за користування кредитним коштами. Станом на день звернення до суду позичальник зобов`язаний повернути по договору кредиту № 82 від 15.10.2015 грошові кошти в розмірі 9200,00 гривень основного боргу та 2467,00 грн. відсотків за користування кредитом. Посилаючись на норми статей 526,629,1049 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №82 від 15 жовтня 2015 року в розмірі 9200,00 гривень основного боргу, 2467,00 гривень відсотків за користування кредитом, витрати в справі покласти на відповідача. Ухвалою суду від 09.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено до судового розгляду з повідомленням сторін. У визначений судом строк відповідач відзиву не подала. Під час судового розгляду справи представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та доповнив, що станом на час розгляду справи борг за договором позики не повернуто, тому просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі та підтвердила, що дійсно отримувала у Рівненському обласному фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі кредит та те, що зазначений борг своєчасно не повернула. Заслухавши пояснення сторін, суд ухвалює рішення відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України. За приписами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що 15 жовтня 2015 року між Рівненським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі Фонд) та [PERSON] укладено договір №82 про надання кредиту . Згідно п. 1.1. Договору Фонд надає Позичальнику [PERSON] кредит на строк десять років для розвитку сільського туризму в с.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області на суму 38000,00 гривень під два відсотки річних в гривнях за користування кредитом, а Позичальник зобов`язується погасити кредит та сплатити відсотки за користування ним до 25 листопада 2025 року на умовах цього договору. Платіжними дорученнями №2 від 19.10.2015 та №27 від 29.10.2015 підтверджується, що на рахунок [PERSON] . Фондам перераховано кошти в сумі 38000,00 гривень (а.с.6). Крім того, 08 грудня 2017 року між Фондом та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору №82 від 15 жовтня 2015 року, згідно якого сторони дійшли згоди та у пункті 1.1 кредитного договору №82 від 15.10.2015 визначили суму кредиту у розмірі 50000,00 гривень (а.с.7). Платіжним дорученнями №11 від 20.12.2017 підтверджується, що на рахунок [PERSON] . Фондам перераховано кошти в сумі 12000,00 гривень (а.с.8). Тобто, Фонд умови Договору виконав у повному обсязі та надав Позичальнику кредит у розмірі 50000,00 гривень. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконала, в результаті чого, станом на день подачі позовної заяви (20.11.2021) за договором кредиту не повернуто чергові платежі, а саме: за період до 20.11.2020 - 3900,00 гривень, до 20.11. 2021 - 5300,00 гривень та 2467,00 гривень відсотків за користування кредитним коштами (а.с.9). За приписами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №82 від 15.10.2015, станом на 20.11.2021 заборгованість [PERSON] перед Фондом становить 9200,00 гривень - борг по основному платежу, 2467,00 гривень -відсотки за користування кредитом (а.с.9). Розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється. За приписами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень, що документально підтверджені (а.с.1).

Outcome: approved