Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому зазначила, що вона працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Дніпрокераміка», що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Пологи, вул.Магістральна,519. На початку квітня 2021 року за місцем роботи її повідомили про те, що з її заробітної плати здійснюються відрахування у розмірі 20 відсотків на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича по виконавчому провадженню №64653447 від 18 березня 2021 року. Виконавче провадження ВП №64653447 відкрито на підставі виконавчого напису №17741, виданого 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. Після ознайомлення з постановою приватного виконавця Табінського О.В., на підставі якої здійснюється стягнення, позивачці стало зрозуміло, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, а саме: виконавчий напис № 17741, виданий 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з наступним. Так, зокрема, нотаріус перед вчиненням оспорюваного виконавчого напису не перевірив і не встановив безспірність заборгованості, а також дотримання вимог законодавства щодо строку, за який може бути проведено стягнення заборгованості за виконавчим написом, оскільки, за твердженням позивачки, вона не мала ніяких правовідносини із TOB «Росвен Інвест Україна» і тим більше не укладала ніяких договорів (кредитних, позики тощо) із даною компанією. За таких обставин у неї відсутня заборгованість перед відповідачем. Крім того, відповідач до позивачки ніяких претензій щодо наявної заборгованості не висував. Тому, за твердженням позивачки, заборгованість, про яку вказано в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірною і тому не може бути стягнута. Також позивачка звертає увагу на те, що інформація про нотаріуса Горая Олега Станіславовича, свідоцтво №8679, в Єдиному реєстрі нотаріусів відсутня. Вказане також ставить під сумнів законність оспорюваного виконавчого напису. Крім того, позивачка зазначає, що виконавче провадження ВП №64653447 відкрито на підставі виконавчого напису №17741, виданого 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. При цьому постанова приватного виконавця Табінського О.В виконується за місцем її роботи, а саме: товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпрокераміка», що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Пологи, вул.Магістральна,519. Позивачка зареєстрована у місті Пологи і ніколи не проживала та не була зареєстрована у місті Києві чи Київській області. Таким чином, за твердженням позивачки, Пологівський район не є виконавчим округом приватного виконавця Табінського О.В. Тому, підсумовує позивачка, у зв`язку із грубим порушенням приватним виконавцем вимог щодо територіальності, в наявності є порушення вимог законодавства щодо виконання виконавчого напису. У зв`язку з зазначеним позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №17741 від 01 лютого 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., яким звернуто стягнення на доходи [PERSON] , [INFO] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість в розмірі 23061,91 грн. Позивачка у дане судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просить провести судовий розгляд справи без її участі і не заперечує проти ухвалення у даній справі заочного рішення. Відповідач, будучи неодноразово завчасно належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать численні поштові повідомлення про вручення судових повісток, у судове засідання не направив для участі у справі свого повноваженого представника, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, витребувані ухвалою суду від 13 квітня 2021 року докази суду не надав без зазначення причин цього, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вирішує справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Треті особи у справі, будучи належним чином повідомленими про наявність спору в суді і про час та місце розгляду справи, у судове засідання також не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, пояснення на позов та витребувані ухвалою суду від 13 квітня 2021 року докази не надали без повідомлення причин цього. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачкою, відсутність заперечень проти задоволення позову з боку відповідача і третіх осіб, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 18 березня 2021 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] при примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. №17741 від 01 лютого 2021 року суми боргу 23061,91 грн., основної винагороди приватного виконавця 2306,19 грн., витрат на проведення виконавчих дій 975,50 грн. При цьому, у вказаній постанові зазначено, що заборгованість у [PERSON] виникла перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» згідно кредитного договору від 18 червня 2011 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, якою було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів`в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а, отже, з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 01 лютого 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на переконання суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 01 лютого 2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Як встановлено із дослідженої судом копії постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. від 18 березня 2021 року, в оскаржуваному виконавчому написі ведеться мова про те, що заборгованість у [PERSON] виникла перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» згідно кредитного договору від 18 червня 2011 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». Однак, суду ані відповідачем, ані третіми особами не було надано ні копії самого оскаржуваного виконавчого напису, ні будь-яких належних доказів на підтвердження того, що дійсно між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір від 18 червня 2011 року, у зв`язку з невиконанням умов якого у позивачки виникла заборгованість, а також що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права вимоги як стягував щодо заборгованості за вказаним кредитним договором (наприклад, ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, копій договорів про відступлення прав вимоги, тощо). Отже, суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Оскільки даний позов було забезпечено ухвалою суду від 13 квітня 2021 року, а саме: до розгляду по суті даної справи і набрання рішенням суду законної сили зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №64653447 на підставі виконавчого напису №17741 від 01 лютого 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., суд вважає за необхідне зазначити строк дії вказаного заходу забезпечення позову відповідно до вимог ч.7 ст.158 ЦПК України. За правилами ст.141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1362,00 грн. (908,00 грн. за подачу позову до суду + 454,00 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved