Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Адвокатом Зарічною Л.А. подано до суду позов [PERSON] до [PERSON] про визнання за [PERSON] \~ права власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , припинивши право власності [PERSON] на цю Ѕ частину житлового будинку, а також стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по справі. Свої вимоги\~ [PERSON] мотивує тим, що з 18.07.1981 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 13.08.2009 року був розірваний. За час спільного проживання в шлюбі подружжям було набуте нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] , проте у правовстановлюючих документах [PERSON] зазначений одноособовим власником даного житлового будинку. З часу будівництва вказаного будинку та до часу виникнення спірних відносин, що мали місце 17.10.2021 року, коли відповідач побив позивачку та вигнав її з будинку, незважаючи на юридичне розірвання шлюбу, сторони продовжували проживати разом, що підтверджується відповідними записами у домовій книзі. Як зазначає в позові [PERSON] , з моменту розірвання шлюбу жоден із подружжя не вчиняв дій, які порушували або заперечували права іншого співвласника, тому позивачка не знала і не могла знати про такі порушення, у зв`язку з чим позовна давність в даному випадку не обчислюється, а факт розлучення не свідчить про порушення права власності. Проте на даний час відповідач заперечує факт виникнення права спільної сумісної власності на вказане спільно набуте нерухоме майно та стверджує, що будинок належать лише йому на праві особистої приватної власності та застосувавши силу і завдавши тілесних ушкоджень [PERSON] , вигнав її з житла. Зважаючи на те, що вказаний будинок був надбаний та збудований сторонами у період шлюбу та за спільні кошти, на переконання позивачки, такий являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто в рівних частинах є власністю [PERSON] та [PERSON] , хоча документально будинок і оформлений лише на ім`я відповідача, а оскільки згоди на добровільний поділ вказаного вище майна між подружжям досі не досягнуто, та не погоджуючись на припинення права власності на вказаний будинок та отримання грошової компенсації, оскільки ні позивачка, ні відповідач не мають можливості сплатити таку, тому позивачка змушена була звернутися до суду з відповідним позовом, так як у позасудовому порядку вирішити цей спір неможливо. У підготовче судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте остання завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.п.28-29). Відповідач не з`явився до суду також, проте відповідно до адресованої суду письмової заяви позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності (а.п.26). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положеннями\~ст.200 ЦПК України\~передбачено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до\~ч.4\~ст.206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги беззаперечно підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що згідно із ч.1\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою\~ст.15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову. Так, достовірно встановленим фактом є те що сторони перебували у юридичному шлюбі у період з 18.07.1981 року по 13.08.2009 року, що також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.п.10). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 24.09.1993 року на підставі рішення виконкому Прилуцької районної ради народних депутатів №44 від 28.02.1989 року, [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок з належною частиною господарсько-побутових споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.п.7), що також підтверджується копією довідки №1168 від 30.01.2008 року, виданої КП «Прилуцьким МБТІ» (а.п.6), та копією технічного паспорта на даний будинок (а.п.12-14). Згідно з копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] з 10.01.1996 року значаться прописаними у даному будинку по теперішній час (а.п.8-10). Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки від 31.10.2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , ринкова вартість житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 103,1 м?, станом на 31.10.2021 року складає 208434,00 грн (без ПДВ). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд застосовує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 Цивільного кодексу України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~статтею 41 Конституції України, відповідно до ч.4 якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.319\~ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved