Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 02.03.2020 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-268016, згідно якого їй був наданий кредит у сумі 243270 грн. на строк до 28.02.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 35 % річних. Відповідачка зобов`язалась погашати заборгованість шляхом внесення щомісячних платежів по 8719 грн. щомісячно протягом 60 місяців. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 07.06.2021 року має заборгованість у сумі 307506 грн. 60 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 232497 грн. 33 коп., заборгованості за відсотками 75009 грн. 27 коп. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30750 грн. 66 коп., та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4612 грн. 60 коп. Ухвалою суду від 21.10.2021 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у загальному порядку, призначено підготовче провадження. Відповідачці наданий строк на подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 16.12.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив. Як вбачається\~з витягу\~з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя, щодо реєстрації місця проживання фізичної особи [PERSON] вбачається, що станом на 20.10.2021 року інформація про поточну реєстрацію місця проживання відсутня, місце попередньої реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачка повідомлялася про розгляд справи, шляхом оголошення. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідачка не з`явилася до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надала, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст.3,6,627\~ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Суд встановив, що 02.03.2020 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-268016 (а.с.17-19), згідно якого їй був наданий кредит у сумі 243270 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 35 % річних. Відповідно до п. 1 Договору позивач зобов`язався надати у власність Відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 2.3 Договору встановлено термін кредитування 60 місяців, а саме до 28.02.2025 року, який порушено Відповідачем. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами відповідно до п. 2.8. Договору. Відповідно до Графіку платежів за кредитним договором, Відповідачка зобов`язалась погашати заборгованість шляхом внесення щомісячних платежів по 8719 грн. щомісячно. Згідно з п. 4.1. Договору, Відповідач зобов`язується сплачувати Позивачу 35 % річних за користування кредитом. Пунктом 6.1. Договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Договором. Відповідно до п. 7.1. Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором боржник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконання грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. Відповідачка не виконує свої зобов`язання за Договором, що призвело до порушення прав позивача. 30.04.2021 року на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокового погашення заборгованості (а.с. 28), яка відповідачкою не отримана та невиконана (а.с. 29, 30). Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідачки перед банком за вищевказаним кредитним договором станом 07.06.2021 року має заборгованість у сумі 307506 грн. 60 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 232497 грн. 33 коп., заборгованості за відсотками 75009 грн. 27 коп. (а.с. 7). З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачці кредитні кошти, які остання повинна була повертати шляхом внесення щомісячних платежів. Однак, як встановлено судом, відповідачка порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки неналежним чином виконувала свої зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту, процентам за користування кредитом та пенею підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Враховуючи, що [PERSON] допустила прострочення за договором кредиту, тому з неї достроково на користь АТ «КРЕДОБАНК» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № CL-268016 від 02.03.2020 року, у розмірі 307506 грн. 60 коп. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу судом встановлено наступне. Частиною 1\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). Ст. 137 ЦПК України\~передбачає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30750 грн. 66 коп. Як вбачається з матеріалів справи позивачем надані суду докази укладання між АТ «Кредобанк» та адвокатським об`єднанням «Бізнес і право» договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року (а.с. 38). 16.06.2020 року адвокатом Павленком С.В. оформлений ордер КС № 573217 на надання правової допомоги АТ «Кредобанк» (а.с.40). При цьому, в матеріалах справи відсутні детальний опис робіт, виконаних адвокатом та докази, що свідчать про оплату гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат пов`язаних із отриманням професійної правової допомоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial