Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

20.12.2021 року позивач звернулась до суду з позовом та просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що в 2010 році між сторонами було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбні відносини та в Новоград-Волинському міськрайонному суді перебуває на розгляді позов про розірвання шлюбу. Позивачу відомо, що відповідач неофіційно працевлаштований на ремонтно-будівельних роботах, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому може сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дітей у визначеному позивачем розмірі сторони не досягли, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. В судове засідання позивач не прибула. Надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити з підстав заявлених у них. Відповідач в судове засідання не прибув. Про день розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином 30.12.2021 року, проте у визначений судом строк відзиву на позов та пояснень, заперечень проти позову не надійшло. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду також не надійшло. Зважаючи на викладене суд, відповідно до вимог ст.ст. 223, 279 ЦПК України, проводить розгляд за наявними у справі матеріалами. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Сторони є батьками малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.4,5). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2022 року - 2100 грн., з 01.07.2022 року - 2201 грн., з 01.12.2022 року - 2272 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2022 року - 2618 грн., з 01.07.2022 року - 2744 грн., з 01.12.2022 року - 2833 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Одночасно при ухваленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців не має (доказів на спростування не надав), а тому має можливість утримувати своїх малолітніх дітей. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів. Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання дітей аліменти в розмірі по 2000 грн., оскільки не має постійного доходу, тому суд вважає доцільним визначити розмір аліментів в розмірі по 1800 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує також положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, з метою захисту інтересів сторін та їх малолітніх дітей, а також виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості, суд частково задовольняє позовні вимоги. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з 20.12.2021 року. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial