Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

В вересні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини з нею. В обґрунтування позову зазначила, що між сторонами виник спір з приводу того з ким буде проживати неповнолітня дитина, а тому просила визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.10.2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Відповідачем відзив не надавався. В судовому засіданні позивач, її представник позов підтримали і просила суд його задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник органу опіки та піклування просив справу розглядати за його відсутності, та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . (а/с 8). Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. На час звернення до суду малолітній [PERSON] проживає з матір`ю. перешкоди у спілкуванні батька з дитиною з боку матері не чиняться. [PERSON] зареєстрована як фізична особа - підприємець і, згідно довідки про доходи, має самостійний дохід. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №803 від 30.12.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судові витрати в вигляді сплаченого судового збору в сумі 908 грн. підлягаю стягненню у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved