Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування, Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області, як орган опіки та піклування, про визначення способу участі у спілкуванні з дитиною, зобов`язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Позов мотивував тим, що він є батьком малолітнього [PERSON] , з яким він з серпня 2018 року проживає окремо. Весь час він намагався налагодити стосунки із відповідачкою, але досягнути згоди щодо участі батька у вихованні дитини не вдалось. Зі сторони відповідачки завжди були перепони. Орган опіки та піклування ухвалили рішення щодо участі батька у вихованні дитини, але це рішення не виконується і він не згоден із встановленим органом способом. Тому вимушений звернутись до суду із вказаним позовом, вимоги якого у подальшому було уточнено, а саме: скасувати розпорядження Мигіївської сільської ради від 04.02.2021 № 15 Про визначення способу участі батька у вихованні дитини; зобов`язати відповідачку не перешкоджати позивачу бачитись та вільно спілкуватись з сином; зобов`язати відповідачку сприяти позивачу бачитись та вільно спілкуватись із сином; визначити такий спосібучасті батька у вихованні сина: кожен повний перший, другий, третій тиждень кожного місяця з п`ятниці о 13:00, але якщо дитина перебуває у школі, то в час закінчення уроків, позивач забирає сина зі школи і в понеділок приводить його до школи і передає позивачці; спільний відпочинок: першу половину всіх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з сином особисто і засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку; в день побачення позивача із сином він має право забирати сина з дому чи школи особисто; зобов`язати відповідачку за день до дня зустрічі позивача із сином надавати йому письмово або через смс чи Вайбер на номер [NUMBER] точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування сина; визнати дії відповідачки (створення перешкод позивачу спілкуватись та бачитись із сином, та створення перешкод сину спілкуватись і бачитись із позивачем) аморальними та такими, що можуть зашкодити нормальному розвитку дитини; зобов`язати відповідачку не перешкоджати дитині бачитись та вільно спілкуватись з позивачем; визнати участь позивача у вихованні дитини такою, що не шкодить нормальному розвитку дитини; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 24.05.2021 позов залишено без руху; надано строк на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 02.06.2021 відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; орган опіки та піклування зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 06.07.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області, як орган опіки та піклування; зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 16.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судовому засідання позов підтримав в повному обсязі; зазначив, що має можливість займатись вихованням дитини, дбати про його фізичний та моральний розвиток; просив суд не погодитись із висновком органу опіки та піклування в частині запропонованого порядку участі батька у вихованні дитини. Представник відповідачки зазначив, що відповідачка не заперечує проти участі батька у вихованні дитини; оскільки батьки між собою не вирішили питання щодо участі у вихованні дитини, то вважає, що порядок такої участь має бути визначена судом; водночас представник вважає, що не всі вимоги позову може бути задоволено, оскільки не є правильним способом захисту. У подальшому представник подав заяву про розгляд справи у відсутність його та відповідачки. Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування, надала відповідний висновок щодо розв`язання спору; представник надав заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області, як орган опіки та піклування, надав відповідний висновок щодо розв`язання спору; представник у судовому засідання зазначив, що позов має бути задоволено частково, з урахуванням наданого висновку; у подальшому надав заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та свідків, суд прийшов до таких висновків. [PERSON] народився [INFO] в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області; батько: [PERSON] ; мати: [PERSON] ; свідоцтво про народження від 16.09.2014 серії [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області; громадянин України. Позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів з приводу вчинення перешкод відповідачкою у вихованні ним сина, на що отримав відповідні листи із рекомендацією звернутись до суду для вирішення питання у судовому порядку; лити Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 03.12.2019 №20531/7019, від 20.11.2019 № 19804/70-2019, від 20.03.2020 № 4612/70-2020, від 31.03.2020 № 5080/70-2020, від 24.03.2020 № 4720/70-2020. Розпорядженням Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 04.02.2021 № 15, зокрема, рекомендовано брати участь у вихованні дитини за таких графіком: кожні перші та треті вихідні з 10:00 до 17:00 суботи та з 10:00 до16:00 неділі (перші три місяці після психологічної підготовки дитини, проводити зустрічі на ігрових майданчиках, дитячих розважальних місцях, починаючи з двох годинта поступово збільшуючи час, переходячи до постійного графіку та можливості перебування дитини за місцем проживання батька; рекомендовано батькові в дні побачень здійснювати особистий нагляд за сином; побачення повинні відбуватись в місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей та за місцем проживання батька; в канікулярний період та святкові дні за згодою та домовленістю з матір`ю дитини; передача дитини відбувається із рук в руки; після побачення з дитиною, батько зобов`язаний гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання та не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 13.09.2021 № 6763/03.01-26 орган опіки вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітньої дитини, такий порядок побачень батька з сином та участі у його вихованні: кожні перші та треті вихідні з 10:00 до 17:00 суботи та з 10:00 до 16:00 неділі за місцем проживання батька; після побачення з дитиною батько зобов`язаний гарантувати повернення малолітнього сина за місцем проживання матері; першу половину літніх каніку малолітня дитина проводитиме з батьком; матері не перешкоджати та сприяти батьку дитини бачитись з сином; матері забезпечити вільне спілкування дитини з батьком в телефонному режимі, через Вайбер або іншими засобами зв`язку. Згідно з висновком Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, як органу опіки та піклування, від 16.11.2021 № 2020-04.04 орган опіки та піклування вважає за доцільне спілкування батька з малолітнім сином та його вихованням, оскільки матеріально-побутові умови цьому відповідають (додано відповідний акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сімї від 04.11.2021 № 10). Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що [PERSON] є її онуком, позивач - її сином; з метою спілкування з онуком вона приходила до дитячого садочка, а потім до школи де він навчається; так само і робить її син, позивач у справі; син дуже любить [PERSON] та намагається приймати участь у його житті, спілкується з ним, купляє подарунки, займається підвищенням рівня знань; [PERSON] любить з ним спілкуватись, чекає на зустрічі; саме через непорозуміння між батьками, оскільки є перепоні зі сторони матері дитини, син звернувся до суду. Свідок [PERSON] , яка є директором навчального закладу де навчається [PERSON] , у судовому засіданні зазначила, що батько [PERSON] приходить до школи, хоча частіше це робить бабуся дитини, приймає участь у його вихованні, спілкується з вчителями, піклується про його розвиток; дитина розвинена, проявляє зацікавленість в отриманні нових знань, легко їх сприймає; батько дитини має досвід проведення додаткових занять із дітьми; мати дитини зверталась з проханням не надавати дитину татові. Позивач надав диск, на якому зафіксовано відео за участю позивача та його сина [PERSON] : спільне проведення часу, гра дитини на майданчику, отримання від батька подарунків. Крім того, відео містить зображення щодо спроб позивача поспілкуватися з дитино та провести разом час, разом з тим він отримував відмову. Оскільки батьки не можуть прийти до обопільної згоди в порядку участі у вихованні дитини, то дане питання може бути вирішене в судовому порядку. Під час вирішення даного спору суд приймає до уваги таке. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України, сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання врегульовано Сімейним кодексом України. Згідно із ч. 6 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1995, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Згідно з положеннями ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів; батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини У відповідності до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. За змістом ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У преамбулі Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХН від 27.02.91 зазначено, що держави-учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд ураховує те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із дитиною, судом не встановлено підстав для усунення позивача від спілкування з його малолітнім сином, а тому суд вважає, що сторонам слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування позивача з дитиною. Сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з сином його батьком; із запропонованим порядком органом опіки та піклування позивач не згоден, крім того, і після встановлення такого порядку позивач не має змоги реалізувати своє право на участь у вихованні дитини, внаслідок чого був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Під час розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача із дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки між сторонами існують непорозуміння щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, батько дитини має право на спілкування з нею в порядку, визначеному судом. Зважаючи на встановлені судом обставини, суд вважає за можливе не погодитись із висновком опіки та піклування, оскільки запропонований графік не є достанього обґрунтованим, зокрема в частині недоцільності спільного проведення батьком та дитиною вихідних з ночівлею за місцем проживання батька. Водночас, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, щодо проведення з дитининою трьох вихідних поспіль, не є обґрунтованими та такми, що можуть бути задоволені, оскільки таким чином буде порушено баланс прав батьків та не відповідатиме інтересам дитини. Ураховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що має бути визначено такий спосіб участі позивача у спілкування та вихованні дитини: з 13:00 п`ятниці першого та третього тижнів кожного місяця, але не раніше, ніж закінчуються шкільні заняття, до 09:00 понеділка другого та четвертого тижнів кожного місяця, але не пізніше ніж до початку шкільних занять, із правом батька забирати дитину зі шкільного закладу за місцем навчання дитини до місця свого проживання; першу половину осінніх та весняних канікул, другу половину зимових канікул, перші два тижні кожного літнього місяця з правом батька забирати дитину до місця свого проживання. Крім того, суд вважає за необхідне забов`язати відповідачку не чинити перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, а також зобов`язати позивача та відповідачку попереджати один одного про зміну обставин, що можуть вплинути на дотримання встановленого графіку. Суд вважає, що саме такий спосіб визначення участі батька у виховані дитини буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, сторони не позбавлені можливості згідно з вимогами ст.158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст.159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу участі у вихованні дитини. Щодо вимог позивача про скасування розпорядження Мигіївської сільської ради від 04.02.2021 № 15 Про визначення способу участі батька у вихованні дитини, суд зазначає таке. Оскільки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом визначення способу його участі у спілкуванні та вихованні дитини в судовому порядку, то рішення органу опіки та піклування не є таким, що породжуватиме певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин; таким чином, обраний позивачем спосіб захисту є неналежним; у задоволенні такої позовної вимоги слід видмовити. Щодо вимог позивача про визнання дій відповідачки (створення перешкод позивачу спілкуватись та бачитись із сином, та створення перешкод сину спілкуватись і бачитись із позивачем) аморальними та такими, що можуть зашкодити нормальному розвитку дитини; визнання участі позивача у вихованні дитини такою, що не шкодить нормальному розвитку дитини, суд приходить до висновку, що вимоги не є такими, що відповідають способу захисту у зазначених правовідносинах. За таких обставин у задоволенні таких вимог слід відмовити. Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до частини першоїст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати пов`язані зі сплатою судового збору покласти відповідачку.

Outcome: partial