Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 31 серпня 2021 року [PERSON] звернулись до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що 01.09.2020 о 02 год. 35 хв. водій ТОВ «Осмолода-Транс» [PERSON] , керуючи автомобілем підприємства марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись ділянкою автодороги Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , та маючи можливість для надання допомоги, втік з місця події. Від отриманих травм [PERSON] помер на місці події, та тіло загиблого було виявлено випадковим свідком - велосипедистом лише через чотири дні після ДТП - 05.09.2020 р. За фактом настання цієї події 05.09.2020 р. було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під та розпочато досудове розслідування. У постанові про закриття кримінального провадження від 12.02.2021 р. зазначено, що згідно висновку судово-медичної експертизи №131, комісійної судово-медичної експертизи №4 та медико-криміналістичної експертизи №186 установлено, що смерть [PERSON] , настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи склепіння черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, крововиливами у м`які покриви голови, забійною раною волосистої частини голови, що ускладнилась набряком і набуханням головного мозку. Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/11/3-369МРВ/20 від 26.11.2020 р., волокна на правому передньому крилі автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , мають спільну родову належність з волокнами штанів потерпілого. Отже, між наїздом на [PERSON] , (тобто дією джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України) та смертю останнього наявний причинно-наслідковий зв`язок. Водій [PERSON] , в порушення вимог п.п.2.10 а) г) Правил дорожнього руху, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не вжив заходів для надання [PERSON] заходів домедичної допомоги, не викликав бригаду швидкої медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно залишив його у небезпечному для життя стані та втік з місця події. 21.04.2021 р. Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області винесено вирок у справі №345/789/21, яким [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.135 КК України. Тому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Осмолода-Транс» його користь 280000 гривень - відшкодування моральної шкоди , завданої смертю батька. 28 вересня 2021 року від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву , відповідно до якого позовні вимоги вважає необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Стверджує, що позивач не був та не є потерпілим у кримінальному провадженні № 12020090170000787 від 05.09.2020 року в розумінні вимог ст.55 КПК України. [PERSON] ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи не подавав заяв та не заявляв клопотань про залучення його як потерпілого. З часу виникнення дорожньо-транспортної пригоди пройшло більше року, а позивач лише зараз здогадався, що у нього був батько і що йому нібито заподіяна моральна шкода. Відповідно до вироку Калуського міськрайонного суду від 21.04.2021 року потерпілою у даному кримінальному провадження є лише донька загиблого [PERSON] якій відшкодована заподіяна шкода. Не зважаючи на те, що [PERSON] потерпілим не визнаний, ПП «Страхова група ТАС» виплатила йому 20 000 грн. у відповідності до п.27.3 ст.27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», що він сам і підтверджує в позовній заяві, вказану суму він не оспорював. У позовній заяві [PERSON] стверджує, що внаслідок смерті батька йому було заподіяно моральну шкоду яка потягнула за собою душевні переживання та вибила його із звичайного ритму життя, що він відчуває пригнічення, гостре відчуття несправедливості, що він позбавлений батьківської підтримки, тощо. Однак, жодного доказу на підтвердження своїх слів не надає. Те, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є сином загиблого ще не означає, що він має право на відшкодування моральної шкоди. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що потерпілий [PERSON] , сам вийшов на проїжджу частину у нічну пору доби, перебував у стані алкогольного сп`яніння та сам створив водію [PERSON] небезпеку для руху. За життя він ніде не працював, а на життя заробляв різноробочим на сезонних роботах. Уданому випадку позивач не надав жодних доказів погіршення стану свого здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, жодних доказів того, що у нього відбулись зміни у життєвому устрої, адже він проживав далеко від батька і з ним не спілкувався, не проводив разом час.Таким чином, враховуючи наведене у відзиві просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] за недоведеністю та безпідставністю. 04 жовтня 2021 року від директора ТзОВ «Осмолода-Транс» Вахрушева В.С. поступив відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що не має будь-якої вини чи причинно-наслідкового зв`язку між смертю [PERSON] та діями працівників чи посадових осіб ТзОВ «Осмолода-Транс», в тому числі : самого ТзОВ «Осмолода-Транс». Сума в розмірі 20 000 грн., які позивач отримав від ПрАТ «Страхова група «ТАС» в рахунок відшкодування моральної шкоди є більш ніж достатнім розміром спричиненої позивачу моральної шкоди за даних обставин зі сторони ТзОВ «Осмолода-Транс», який відповідає вимогам розумності та справедливості. Заявлена позовна вимога до ТзОВ «Осмолода-Транс» про стягнення моральної шкоди в розмірі 280 000 грн. явно завищена, не відповідає вимогам ст.ст. 23, 1167 ЦК України, принципу розумності та несправедливості, та містить завуальовану ціль на безпідставне збагачення, а не на відновлення порушеного права, яке нібито спричинено відповідачем чи третьою особою. Єдиною обставиною, що не потребує доказуванню по даній справі є те, що працівник ТзОВ «Осмолода-Транс» [PERSON] був засуджений вироком Калузького міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, а саме, вчинив завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через отримання тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яку він вчинив. Померлий [PERSON] грубо порушив Правила дорожнього руху України перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, які стали причиною наїзду на нього, що вбачається із постанови про закриття в частині кримінального провадження від 12 лютого 2021 року. При судово-токсикологічному дослідженні біологічних взірців від група [PERSON] , виявлено етиловий спирт у концентрації в крові - 0,85 проміле, в сечі - 1 проміле. При цьому, біологічний матеріал для токсикологічного дослідження відібрано після 05 вересня 2021 року, тобто більш ніж через чотири доби після виникнення ДТП в якій загинув [PERSON] . Етиловий спирт має здатність вивітрюватися. У випадку не порушення покійним [PERSON] вищезгаданих ПДР України, тоді б дана дорожньо-транспортна пригода не відбулася, а [PERSON] залишився б жити. Саме тому відповідач ТзОВ «Осмолода-Транс» чи третя особа [PERSON] не може нести будь-яку відповідальність за смерть [PERSON] , причиною якої стали саме дії покійного. Заявлена позивачем сума моральної шкоди з урахуванням суми, яку він отримав від ПрАТ Страхова група «ТАС» дорівнює мінімальній заробітній платі на момент настання ДТП в загальній сумі за 5 років праці пересічного громадяна України, з розрахунку 5000 грн. мінімальна заробітна плата в місяць. Відповідно до встановлених в ході кримінального провадження обставин, які вже не потребують окремого доказування відповідно до вимог ст.82 ч.6 ЦПК України, вбачається внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] помер на місці події від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи та склепіння черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, крововиливами в м`які покриви голови, забійною раною волосистої частини голови, що ускладнилася набряком та набуханням головного мозку, внаслідок чого він не міг вижити при наданні кваліфікованої медичної допомоги. Тобто у випадку відсутності в діях водія [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 135 ч.1 КК України, однаково уникнути смерті [PERSON] б не вдалося. Якби смерть настала внаслідок вчинення [PERSON] суспільного-небезпечного діяння, яке передбачене ст. 135 ч.1 КК України, тоді б дії [PERSON] були б кваліфіковані за ст. 135 ч.3 КК України, і тоді можна б було говорити про те, що смерть настала внаслідок злочинних дій працівника ТзОВ «Осмолода-Транс». За таких обставин, ТзОВ «Осмолода-Транс» повинна б була нести цивільно-правову відповідальність перед потерпілими в повному обсязі їх величини страждань. Позивач не надав доказів, що звертався до відповідача про врегулювання майнових вимог,як і не надав доказів відмови відповідача у відшкодуванні моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. З вказаним позовом не позивач, а саме його представник в інтересах позивача, до суду тільки 20 серпня 2021 року, тобто майже через рік після смерті батька, що слід враховувати при визначенні глибини страждань позивача, у зв`язку із смертю батька. Також, позивач ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду справи не клопотав про залучення його потерпілим по кримінальному провадженню, в якому було засуджено [PERSON] .. Не брав позивач участі в жодному відкритому судовому засіданні по кримінальному провадженню. В межах кримінального провадження була визнана потерпілою донька загиблого [PERSON] , якій відшкодована заподіяна шкода. Вона здійснювала поховання батька, та піклувалася про нього. В свою чергу, донька покійного [PERSON] не заявляє вимог щодо стягнення з відповідача на її користь коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди, хоча отримала рівнозначну з позивачем відшкодування (страхову виплату) в якості моральної шкоди, та зазнала не менше душевних страждань. Позивач на підтвердження того, що внаслідок дій відповідача чи третьої особи, йому завдано моральної шкоди на суму понад 20 000 грн. (які він вже отримав від страховика), належних та допустимих доказів не надав. ТзОВ «Осмолода-Транс» не був учасником кримінального провадження № 20200901700000787, тому з метою об`єктивного розгляду цивільної справи, слід витребувати належним чином завірену копії ряду матеріалів кримінального провадження № 20200901700000787 з СУ ГУ НП в Івано-Франківській області та належним чином завірені копії ряду матеріалів страхової справи в ПрАТ «Страхова група «ТАС». Позивач заявив, що його витрати на професійну правничу допомогу по даній справі становлять до 25 000 грн., однак такий розмір заявлених судових витрат не співмірний та не відповідає складності справи, кваліфікація і досвіду адвоката, та інші істотним обставинам. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які І очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить: витрати на правничу допомогу адвоката; витрати на залучення експертів (спеціалістів). Що стосується детального розрахунку витрат, які відповідач може понести на правничу допомогу адвоката, то їх можна буде розрахувати тільки вкінці розгляду справи, оскільки дана і обставина залежить від часу та порядку розгляду справи, процесуальної поведінки відповідача. При цьому, згідно умов договору про надання правничої допомоги від 24 вересня 2021 року, укладеного між ТзОВ «Осмолода-Транс» та адвокатом, вартість однієї години правової допомоги та/або участі в одному судовому засіданні (судодень) становить 1000 грн. Тому просять суд в задоволенні позову - відмовити в повному обсязі, у зв`язку із недоведеністю та безпідставністю позовних вимог тастягнути з [PERSON] на їх користь понесені судові витрати за розгляд вказаної справи. 14 жовтня 2021 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] поступили пояснення щодо позову, відповідно до якого вказує, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася саме з вини [PERSON] , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння порушив Правила дорожнього руху України, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Він Правил дорожнього руху України до наїзду на пішохода не порушував, а також технічно не міг уникнути зіткнення з пішоходом. Розмір відшкодування в такому випадку, який може бути стягнений з відповідача ТОВ «Осмолода-Транс» повинна виходити із того, що вини її працівника в смерті батька позивача не має. Його роботодавець за результатом розгляду даної справи, в подальшому може звернутися до мене із регресним позовом про відшкодування моральної шкоди, яку суд може покласти на ТОВ «Осмолода-Транс». В такому випадку, він вже буде позбавлений можливості спростовувати розмір такої шкоди Отже, безсумнівно позивач зазнав моральних страждань, у зв`язку із втратою батька, однак є несправедливо та незаконно вимагати стягнути з відповідача моральну шкоду, з урахуванням відсутності його вини та його роботодавця в смерті [PERSON] , враховуючи і те, що загиблий знехтував правилами безпеки руху, перебував у нетверезому стані, виходячи з принципу розумності і справедливості, отриманих позивачем коштів в сумі 20 000 грн. достатньо для відшкодування моральної шкоди позивача за даних обставин. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно копії постанови про закриття в частині кримінального провадження від 12.02.2021 року постановлено: 1. Кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12020090170000787 від 05.09.2020, закрити в частині кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу даного правопорушення. (а.с. - 7-10). Відповідно до копії вироку Калушського міськрайонного суду Івано-Франківської області № 345/789/21 від 21.04.2021 року, 01.09.2020 о 02.35 год. Водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався ділянкою автодороги Н-10 Стрий-Чернівці-Мамалига, що між населеними пунктами м. Калуш та с. Вістова Калуського району Івано-Франківської області у напрямку м. Чернівці. У цей час на проїзну частину дороги у невстановленому місці справа наліво відносно руху автомобіля почав перетинами пішохід - [PERSON] , 1960 року народження, чим створював водію [PERSON] небезпеку для руху. При наближенні до потерпілого водій [PERSON] не мав можливості виявити пішохода [PERSON] , який був одягнений в темний одяг, на достатній відділі для уникнення наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, в результаті чого вчинив автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI наїзд на потерпілого. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] помер на місці події від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток основи та склепіння черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, крововиливами в м`які покриви голови, забійною раною волосистої частини голови, що ускладнилася набряком та набуханням головного мозку, внаслідок чого він не міг вижити при наданні кваліфікованої медичної допомоги. Ухвалено [PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, та призначити покарання - 2 (два) роки позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік. (а.с.11-13). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 вересня 2020 року(а.с. 14). [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.1988 року (а.с. 15). Автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] належить ТзОВ «Осмолода транс», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 38). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Стаття 23 ЦК України Відшкодування моральної шкоди 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1167 ЦК України Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Стаття 1168 ЦК України Відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи 1. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. 2. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Стаття 1187 ЦК України Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 3. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. 4. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 5. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. V.Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною першою цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другою цієї статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що узгоджується з пунктом 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Суд відхиляє посилання представника відповідача та третьої особи на те, що відсутня вина водія [PERSON] у смерті [PERSON] , оскільки, якщо моральна шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується незалежно від вини. Позивачем доведено, що внаслідок смерті батька йому завдано моральної шкоди. Суд також приймає доводи позивача, що така шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, та між ними є безпосередній причинний зв`язок. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду. Що стосується розміру моральної шкоди, суд доходить таких висновків. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними 25 травня 2005 року) розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості їх відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити у рішенні відповідні мотиви. Таким чином суд вважає, що оскільки позивач втратив батька, тобто близького родича, він зазнав значних душевних страждань. Втрата батька є одною з найбільш травмуючих подій життя, є довічною та непоправною.З урахуванням глибини страждань, пов`язаних з втратою позивачем батька, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що з ТзОВ «Осмолода-Транс» на користь [PERSON] слід стягнути моральну шкоду в розмірі 110000 гривень. VI. Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Осмолода-Транс» підлягає стягненню на користь держави сума судового збору- 1% від задоволеної ціни позову- 110 000 гривень 00 коп.= 1100 грн.00 коп. На підставі наведеного, ст.. ст.. 23, 1166, 1168, 1187 ЦК України,

Outcome: partial