Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Фінпром маркет», вказавши, що 23.09.2020 року за №16437 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість за кредитним 25050 гривень. Вказуючи, що з наданих нотаріусу документів не вбачалось, що заборгованість була безспірною, а сам виконавчий напис був вчинений поза строками позовної давності, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 23.09.2020 року за №16437. Ухвалою суду від 09.08.2021 року заяву представника позивача адвоката Штабовенка Д.В. про забезпечення позову [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особі без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернуто позивачеві. Ухвалою суду від 09.08.2021 року позовну заяву залишено без руху. 25.08.2021 року представником позивача були усунуті недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 01.09.2021 року заяву представника позивача адвоката Штабовенка Д.В. про забезпечення позову [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особі без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення. Ухвалою суду від 17.09.2021 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.09.2021 року, яка залишена без змін постановою колегії судді Запорізького апеляційного суду від 23.11.2021 року, заяву представника позивача адвоката Штабовенка Д.В. про забезпечення позову [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет», треті особі без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення. 05.01.2022 року відповідач направив до суду клопотання про врегулювання спору за участю судді, клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якому просили зменшити розмір витрат на правову допомогу до 1907 гривень та заяву про визнання позову, а також заявлене клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. На підставі вказаної заяви просили задовольнити позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача 454 гривні судового збору за звернення з позовом та 227 гривень за звернення з заявою про забезпечення позову. 21.01.2022 року представник позивача направив до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді, стягнути з відповідача на користь позивача 454 гривні судового збору та повернути позивачеві 454 гривні судового збору, а також стягнути 2500 гривень витрат на правову допомогу. Сторони, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи в підготовче судове засідання не з`явились, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, на задоволенні позову наполягав та просив стягнути 2500 гривень витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 26.01.2022 року клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді залишено без задоволення. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору не скористався своїм правом надати письмові пояснення щодо позову, будь-яких інших заяв чи клопотань сторонами не подавалось та судом не вирішувалося. При дослідженні наданих учасниками справи документів судом встановлено наступне. 26.04.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №1445-047И, відповідно до якого банк відкрив [PERSON] позичковий картковий рахунок та надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності кредит в сумі 47000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5% річних для придбання земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався погасити заборгованість по кредиту у строк до 26.04.2022 року, сплачуючи ануїтетними платежами по 261,11 доларів США щомісячно та інші платежі, відповідно до умов договору. 23.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 16437, про звернення стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінпром маркет», якому ТОВ «ФК «Арбімаркет» відступлено право вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги від 04.08.2020 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором №1445-047И від 26.04.2007 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінпром маркет», стягнути з [PERSON] за період з 11.06.2018 року по 23.09.2020 року включно, суму у розмірі 25000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 50 гривень плати за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 25050 гривень. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. ТОВ «Фінпром маркет» 05.06.2021 року звернулось до Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) з заявою про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису від 23.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в сумі 25050 гривень. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) відкрите виконавче провадження №66079241 19.07.2021 року з виконання виконавчого напису №16437 від 23.09.2020 року виданого приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 25050 гривень. Постановою державного виконавця державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) від 19.07.2021 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] . Постановою державного виконавця державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) від 19.07.2021 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Згідно з випискою з ЄДРЮО, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець. Під час розгляду справи суд виходять з таких норм законодавства. Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп.2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19). Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Суд також погоджується з доводами представника позивача щодо невизнання суми заборгованості, оскільки при вчиненні виконавчого напису не було встановлено порядок нарахування заборгованості та її сукупний розмір. Згідно з п.п. 3.3. п. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як зазначала ВП ВС у постанові від 02.07.2019 року №916/3006/17, кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності, а отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність три роки з дня виникнення права вимоги. За таких обставин, оскільки при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано строк дії договору, не перевірено порядок формування тіла кредиту, а також не встановлена наявність прав вимоги для стягнення такої заборгованості. За обставин, встановлених судом, правових підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису не було, оскільки кредитором не доведено безспірність нарахованих сум, а також виконавчий напис вчинено поза межами строку позовної давності, тому суд прийшов до висновку про визнання його таким, що не підлягає виконанню. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки представник позивача підтримав пред`явлений позов, а відповідач вказав про визнання пред`явлених позовних вимог, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до ст. 142 ч. 1 ЦПК України. Отже, зважаючи на визнання відповідачем позову та заявлені сторонами клопотання, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 гривні та 50% судового збору в сумі 454 гривні підлягають поверненню з державного бюджету. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги від 27.07.2021 року, додаткову угоду до договору №1, акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 27.07.2021 року, відповідно до яких адвокатом Штабовенком Д.В. надані юридичні послуги на суму 2500 гривень, рахунок фактуру №СФ-0000298 від 28.07.2021 року про сплату [PERSON] на користь АО «Юридична компанія «Радник» 2500 гривень та платіжне доручення №280 від 28.07.2021 року на суму 2500 гривень. Як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт, 27.07.2021 року адвокатом Штабовенком Д.В. надані послуги зі складання та подання позову до ТОВ «Фінпром маркет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в сумі 2500 гривень. З рахунку-фактури від 28.07.2021 року встановлено, що 500 гривень підлягають сплаті за складання та подання позову до ТОВ «Фінпром маркет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 2000 гривень за процесуальний супровід справи (подання заяв про забезпечення позову, представництво у судових засіданнях, складання та подання пояснень). Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує, що сума у 2000 гривень, про стягнення якої заявлено позивачем, є сукупною вартістю кількох послуг, а саме: подання заяв про забезпечення позову, представництво у судових засіданнях, складання та подання пояснень. При цьому вартість кожної послуги не визначена. Між тим, представником позивача адвокатом Штабовенком Д.В. послуг з представництва у судових засіданнях не надавалось, адже судом справу розглянуто за відсутності учасників процесу, в тому числі з урахуванням заяви представника позивача адвоката Єлисеєва С.С. про розгляд справи без участі позивача та його предстанвика. Враховуючи, що позивачем не визначено вартість послуг з подання заяви про забезпечення позову, а рівно і за подання пояснень, тож суд не вбачає підстав для стягнення суми у 2000 гривень з відповідача. Сума у 500 гривень за складання та подання позовної заяви, на переконання суду. є співмірною зі складністю справи, тож ці витрати належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved