Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

У квітні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулись до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в якому просили: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України безпідставно набуте страхове відшкодування у розмірі 22 369,50 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 21 березня 2019 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 29 342,90 грн. 10.09.2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області та Постановою Київського апеляційного суду від 24.02.2021 р. винесено рішення про часткове задоволення позову та стягнуто з винної особи [PERSON] 6 973,40 грн. страхового відшкодування та 504,48 грн. судового збору. З огляду на те, що Кагарлицький районний суд Київської області задовольнив позовні вимоги частково, стягнувши 6 973,40 грн., позивач вважає , що правова підстава для отримання відповідачем коштів в розмірі 22 369,50 грн. від позивача відпала і вказані кошти підлягають поверненню, у зв`язку з чим, останні звернулися до суду із відповідним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 08.06.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 21.09.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив, що [PERSON] 20 січня 2019 року, рухаючись в м. Києві, керуючи транспортним засобом SAAB д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем Lexus RX300 д.н.з. [NUMBER] , що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2019 р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Lexus RX300 д.н.з. [NUMBER] , до належить [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 25/01-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодження транспортному засобу Lexus RX300 д.н.з. [NUMBER] складає 36 637,82 грн. Зазначена шкода особисто [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8274318 з терміном дії - з 06.10.2018 р. до 05.10.2019 р. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 21 березня 2019 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 29 342,90 грн., що підтверджується копією наказу МТСБУ № 2821 від 20.03.2019 р. про сплату та копією платіжного доручення № 936232 від 21.03.2019 р. Ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону, після проведення виплати потерпілому у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до винної особи [PERSON] 31.03.2020 року позивач звернувся з позовом до винної особи [PERSON] у Кагарлицький районний суд Київської області про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 29 342,90 грн. та судового збору 2 102,00 грн. 10.09.2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області та Постановою Київського апеляційного суду від 24.02.2021 р. винесено рішення про часткове задоволення позову та стягнуто з винної особи [PERSON] 6 973,40 грн. страхового відшкодування та 504,48 грн. судового збору. За таких обставин, з огляду на те, що позивач МТСБУ відшкодував потерпілому шкоду, завдану з вини відповідача, а також з урахуванням обставин ДТП, зазначених працівником поліції пошкоджень автомобіля та їх вартості, Кагарлицький районний суд Київської області задовольнив позовні вимоги частково, стягнувши 6 973,40 грн., тобто збиток, який безпосередньо пов`язаний із ДТП. Вказані висновки суду повністю відповідають матеріалам ДТП, зокрема схемі ДТП та описаним працівником поліції пошкодженням, які додані до схеми ДТП і в яких поліцейський зазначає про пошкодження на автомобілі «Lexus RX300» лише заднього правого колеса, а у автомобілі «SAAB» - переднього бампера. Жодних відомостей про пошкодження дверей, накладок тощо, які є очевидно видимими і мали бути зазначені поліцейським, немає. Таке повністю відповідає поясненням потерпілого [PERSON] , які останній надав поліцейському, вказавши, що пошкоджене лише заднє праве колесо. Оскільки вказані обставини встановлені Постановою Київського апеляційного суду від 24.02.2021 року по справі № 368/413/20, яка набрала законної сили, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, вищезазначені обставини не підлягають доказуванню. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому вважається, що правова підстава для отримання відповідачем коштів в розмірі 22 369,50 грн. від позивача відпала і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України як безпідставно одержані відповідачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України безпідставно набуте страхове відшкодування у розмірі 22 369 (двадцять дві тисячі триста шістдесят дев`ять) грн. 50 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved