Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача у якому просить витребувати у відповідача автомобіль марки «Lang Rover Discovery Sport», д. н. з. [NUMBER] , 2017 року випуску, з незаконного володіння та повернути автомобіль позивачу. В обґрунтування позову покликається на те, що сторони перебували у шлюбних відносинах. За час таких відносин відповідачем було подаровано позивачу автомобіль, що підтверджено договором дарування. З червня 2020 року позивач не проживає із позивачем, а у березні 2021 року шлюбні відносини припинено. Попри те, автомобіль залишився за попереднім місцем проживанням. Зверталась до відповідача із проханням повернути транспортний засіб, однак такі були залишені поза увагою. У зв`язку із цим, звернулась із заявою у правоохоронні органи, однак отримала відповідь про відсутність даних про вчинення кримінального правопорушення. Відтак, оскільки відповідач незаконно утримує спірний автомобіль, просить у відповідності до ст. ст. 386, 387 ЦК України позов задовольнити. Відповідачем подано відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що дійсно автомобіль за договором дарування був подарований позивачу. Твердження позивача про незаконне утримання спірного автомобіля, не відповідають дійсності. Де знаходить транспортний засіб невідомо. 02 серпня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження 07 жовтня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. 12 жовтня 2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов повністю з підстав викладених у позовній заяві. Просять такий задовольнити. Відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги заперечує повністю з підстав викладених у відзиві. Суд, враховуючи що сторона позивача не заперечує проти вирішення справи у відсутності відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного. З 2011 року сторони перебували у шлюбних відносинах, які припинені судовим рішенням від 05 березня 2021 року (справа № 758/179/21). Суд установив, 14 травня 2018 року [PERSON] подарував [PERSON] автомобіль марки «Lang Rover Discovery Sport», д. н. з. [NUMBER] , 2017 року випуску, що підтверджено договором дарування автомобіля, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук І. Ю., зареєстровано у реєстрі за № 758. Право власності позивача на автомобіль підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , що містить у матеріалах справи. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. ЦК України передбачено як один із способів захисту порушених прав віндикація або реституція. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконної володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18). Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Повертаючись до матеріалів справи суд відмічає, що 18 травня 2018 року спірний автомобіль перереєстровано на [PERSON] , [INFO] на [PERSON] , [INFO] на [PERSON] . Дані обставини підтверджено листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві Головного сервісного центру МВС від 19 січня 2022 року № 31/265-13651. Позивач за захистом свого порушеного права звернулась до суду із позовною заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння 16 липня 2021 року, що підтверджено вхідним штампом Подільського районного суду м. Києва. Відповідачем зазначено [PERSON] , хоча такий не є останнім набувач спірного майна, згідно з листа від 19 січня 2022 року № 31/265-13651. Отже, суд прийшов до переконання про те, що відповідачем у даній справі має виступати останній набувач у володінні якого перебуває спірний транспортний засіб. Оскільки позов подано не до тієї особи, враховуючи вимоги ст.51 ЦПК щодо можливості заміни неналежного відповідача виключно за клопотанням позивача, який таке клопотання не заявив, попри те, що судом дане право йому роз`яснювалось, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, що не перешкоджає йому звернутися з позовом до належного відповідача в подальшому. Такі висновки суду узгоджуються з висновками щодо застосування відповідних норм права наданих Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц). Інші доводи відповідача наведені у відзиві - таємне викрадення годинника, повернення дитини до попреднього місця проживання, не стосуються даного предмету доказування, а тому суд не бере до уваги при вирішенні цієї справи. Будь-яких інших фактичних обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документом, який міститься у матеріалах справи, який необхідно покласти на останнього.

Outcome: dismissed