Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , третя особа служба у справах дітей Олешківської районної державної адміністрації про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НЕС0G40000004817 від 20.03.2008 року у розмірі 36 696,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 292 469,60 грн. за курсом НБУ - 8,97 грн. станом на 07.06.2011 року на трикімнатну квартиру, загальною площею 64,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № НЕС0G40000004817 від 20.03.2008 р.) АТКБ «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням прав власності, а також наданням АТКБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити та зняти з реєстраційного обліку в органах УМВС Цюрупинського району Херсонської області [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1981 року народження, [PERSON] , 2006 року народження та інших осіб, які зареєстровані і проживають у квартирі (а.с. 3-4, 44, 95 т. 1, 105-108 т. 2). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору [PERSON] 20.07.2008 року отримав кредит у розмірі 136 350,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.03.2028 року шляхом сплати щомісячного платежу для погашення заборгованості, який включає в себе заборгованість за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконував, а тому позивач має право достроково вимагати повернення усієї суми кредиту. Заборгованість за кредитом станом на 02.06.2011 року становить 36 696,31 доларів США та складається із: - заборгованості за кредитом у розмірі 29 209,35 доларів США; - 4 971,61 доларів США заборгованості за процентами; - 805,15 доларів США заборгованості за комісіями; - 1710,20 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладено 20.03.2008 року договір іпотеки № НЕС0G40000004817, за яким в іпотеку надано трикімнатну квартиру, загальною площею 64,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. У зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки суд вправі за заявою іпотекодержателя винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. [PERSON] звернуся з зустрічним позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за яким просить застосувати наслідки недійсного правочину, а саме зобов`язати відповідача за зустрічним позовом: - грошові кошти зараховані на рахунок № [NUMBER] у доларах США відповідно до положень нікчемних додаткових угод від 21.07.2011 року до договору про іпотечний кредит, кредитного договору перерахувати на рахунок № [NUMBER] передбачений договором про іпотечний кредит та кредитним договором від 20.03.2008 року; - здійснити перерахунок у гривневому еквіваленті сплачених [PERSON] грошових сум до каси банку в доларах США на рахунок № [NUMBER] ; - здійснити перерахунок суми боргу [PERSON] за договором про іпотечний кредит та кредитним договором від 20.03.2008 року. Зустрічний позов обґрунтовано тим, уклавши 20.03.2008 року договір про іпотечний кредит № НЕС0G40000004817 АТКБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 136 350 грн., а [PERSON] повернути на рахунок № [NUMBER] кредит у вказаній сумі та сплатити відсотки у розмірі 15 % річних та інші платежі передбачені договором зі строком повернення не пізніше 20.03.2020 року на придбання у власність квартири за адресою: [ADDRESS] . Платежі повинні бути здійсненні виключно у національній валюті гривні (п. 1.5.). Крім того, між сторонами було укладено 20.03.2008 року кредитний договір № НЕС0G50000004817 за умовами якого банк зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти у розмірі 27 270 грн. шляхом видачі готівки через касу банку на строк з 20.03.2008 р. по 20.03.2028 року зі сплатою 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та на погашення заборгованості за кредитними угодами № НЕС0G40000004817, НЕС0G50000004817 банк відкриває [PERSON] рахунок № [NUMBER] для зарахування коштів (п. 7.1., 7.2.). Крім того, у п. 8.1. додаткових угод містилося положення про погашення кредиту у строки відповідно до графіку погашення зазначеного в Додатку № 1 без додавання Додатку № 1 до цих угод. [PERSON] виконував взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами. У липні 2008 року банк повідомив [PERSON] про необхідність переведення гривневих кредитів у доларові в одноособовому порядку. Коли дружина [PERSON] завітала до банку їй було надано для ознайомлення по одному примірнику додаткових угод до договорів № НЕС0G40000004817, НЕС0G50000004817, які були підписані зі сторони банку та скріплені печатками. За вказаними додатковими угодами п. 8.1. банк зобов`язався надати кредит у доларах США у розмірі 29 439,30 за договором НЕС0G40000004817 та у розмірі 5887,76 за договором НЕС0G50000004817. [PERSON] не був згоден із умовами та не підписав одержані примірники та продовжував вносити у касу банку грошові кошти у тій грошовій сумі, яку мав змогу платити. З одержаних 02.08.2011 року [PERSON] виписок було встановлено, що з 21.07.2008 року зарахування сплачених ним грошових коштів здійснюється на рахунок № [NUMBER] , який вказаний у додаткових угодах у доларах США всупереч умовам кредитних договорів. Банк в односторонньому порядку було суттєво змінено умови кредитних договорів на підставі додаткових угод, які ним не підписувались. Додаткові угоди до кредитних договорів є нікчемними, оскільки вони не підписані [PERSON] , тобто не створюють юридичних наслідків та заборгованість має бути перерахована з доларів США на гривню. За відзивом на первісний позов АТКБ «Приватбанк» від 19.02.2019 року представником відповідачів первісний позов не визнано та в ньому викладено прохання про відмову у його задоволенні в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що до участі у справі не залучено поручителя [PERSON] відповідно до договору поруки від 20.03.2008 року. АТКБ «Приватбанк» зазначаючи, що відповідач [PERSON] уклав договір про іпотечний кредит за яким було надано кошти у розмірі 136 350,00 грн. строком до 20.03.2028 року зі сплатою 15 процентів річних, але при цьому не зазначає та не мотивує, як основне зобов`язання в розмірі 136 350 грн. перетворилося на 36 696,31 доларів США та просить стягнути суму 36 696,31 в доларах США. 20.03.2008 року було укладено кредитний договір згідно якого [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 27 270 грн. на початковий внесок для придбання квартири. Жодних інших договорів він не укладав. За п. 10.2, 10.3. договору він може бути змінений та доповнений за взаємною згодою сторін, які викладаються у письмовій формі та набувають чинності з моменту їх підписання. Крім того, за п. 8.3. будь-які повідомлення, які направляються позичальнику в рамках договору, повинні бути здійсненні в письмовій формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу позичальника. За п. 8.2. іпотечного договору він може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін, зміни та доповнення викладаються в письмовій формі та набувають чинності з моменту їх нотаріального посвідчення. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, як самих пропозицій таких змін, так і належне повідомлення про пропозицію таких змін. Розрахунок заборгованості за кредитним договором є одним із доказів на підтвердження наявності чи відсутності заборгованості, але не може бути доказом самого платежу, яким є фіскальний чек та в якій валюті він сплачувався. Сплата відповідачем кредиту у доларах США спростовується квитанціями від 25.08.2009 р., 13.08.2019 р., які сплачені у гривні. За відзивом на зустрічний позов [PERSON] представником АТКБ «Приватбанк» зустрічний позов не визнано та в ньому викладено прохання про відмову у його задоволенні в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що після укладення з [PERSON] 20.03.2008 року кредитного договору про отримання кредиту у розмірі 136 350,00 грн. з процентною ставкою 15 % річних, він 15.07.2008 року звернувся до банку з письмовою заявою про переведення валюти кредитування з гривні в долари США. 15.07.2008 року були укладенні додаткові угоди до договору про іпотечний кредит за якими [PERSON] було надано кошти в розмірі 29 439,30 доларів США зі сплатою 1,17 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом яка відповідала 136 009,57 грн. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором на 02.06.2011 року утворилася заборгованість - 36 696,31 доларів США з якої: - 29 209,35 доларів США заборгованість за кредитом; - 4 971,61 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; - 805,15 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; - 1710,20 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Розрахунок заборгованості є доказом того, що після укладення додаткових угод [PERSON] систематичного в період часу з 20.08.2018 року по 02.06.2010 року здійснював сплату на виконання додаткових угод. Отже, він протягом двох років здійснював платежі у доларах США та усвідомлював, що погашає заборгованість за умовами додаткових угод, що свідчить про його волевиявлення на виконання умов цих угод. Службою у справах дітей Олешківської районної державної адміністрації Херсонської області до суду подано висновок про те, що служба вважає за недоцільне виселення дітей з квартири та дозволів [PERSON] на укладення договору від 20.05.2008 року орган опіки та піклування районної державної адміністрації не надавав. Ухвалою судді Заславець Н.В. від 23.04.2018 року постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначити у справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.12.2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 12.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Савчака С.П. від 12.10.2020 року справу прийнято до свого провадження внаслідок повторного автоматизованого розподілу справи через звільнення судді Заславець Н.В., призначено у справі судове засідання по розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 26.04.2021 року залишено без розгляду уточнену позовну заяву АТКБ «Приватбанк» від 27.01.2021 року. В судовому засіданні 26.04.2021 року представник відповідачів за первісним позовом [PERSON] первісний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому. В судовому засіданні 26.04.2021 року представник третьої особи зазначила про недоцільність виселення дітей та підтримала висновок служби у справах дітей. В судове засідання представник АТКБ «Приватбанк» не з`явився направивши до суду листа про розгляд справи без її участі. Заслухавши учасників та дослідивши письмові докази у справі суд встановив. 20.03.2008 року між АТКБ «Приватбанк» (надалі за текстом Банк або АТКБ «Приватбанк») та [PERSON] укладеного договір про іпотечний кредит № НЕС0G40000004817 за яким банк надав кредит у розмірі 136 350,00 грн. до 20.03.2028 року зі сплатою процентів у розмірі 15 % річних, а також інших платежів в порядку та на умовах встановлених договором. Кредит надано на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання (здачі в оренду) за договором купівлі-продажу № ВКЕ № 275124 від 20.03.2008 року, за договором міни, тощо, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за вказаним договором був зобов`язаний щомісячно сплачувати платіж, який складається із заборгованості по кредиту та відсоткам. Банк має право при порушенні зобов`язання нараховувати пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки сплата якої здійснюється у гривні по курсу НБУ на дату сплати. Крім того, Банк при порушенні [PERSON] зобов`язань, передбачених умовами договору, прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотків за користування понад 2 місяці має право вимагати дострокового повернення кредиту в частині або в цілому, сплати відсотків за користування на інших платежів. За листом [PERSON] від 15.07.2008 року він повідомляє про прийняття рішення про зміну валюти кредиту за договором про іпотечний кредит від 20.03.2008 року та просить заборгованість конвертувати в долари США на дату додаткової угоди до договору. За додатковою угодою від 21.07.2008 року до договору про іпотечний кредит № НЕС0G40000004817 від 20.03.2008 року, яка підписана представником Банку та скріплені його печаткою, змінено умови щодо валюти кредитування з гривні на долари США з суми 136 009,57 грн. на 29 439,30 доларів США, процентної ставки на 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування у розмірі 3 % річних. За розрахунком заборгованості на 02.06.2011 року заборгованість становить 36 696,31 доларів США, з яких заборгованість: - за кредитом становить 29 209,35 доларів США, в т.ч. прострочене тіло у розмірі 441,65; - за простроченими процентами 4971,61 доларів США; - за простроченою комісією 805,15 грн.; - за пенею 1710,20 доларів США. За розрахунком заборгованості [PERSON] не сплачує кредитну заборгованість з червня 2010 року. Крім того, за вказаним розрахунком [PERSON] систематично з 20.08.2008 року по 02.06.2010 року здійснював платежі у доларах США на погашення кредитної заборгованості. За квитанціями щодо здійснення платежів [PERSON] (арк. спр. 124, 190 т. 2) ним сплачувались платежі у гривні на погашення заборгованості з пені та для придбання валюти Банком на аукціоні для погашення кредиту. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. На підставі викладеного у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки [PERSON] прийняв пропозиції Банку зазначені в додаткових угодах від 21.07.2008 року щодо зміни умов кредитування, оскільки здійснював платежі на їх виконання, що підтверджується не лише розрахунком заборгованості, а й платіжними документами (квитанціями) на придбання Банком доларів США на валютних аукціонах за надану ним гривню для погашення заборгованості за кредитом. Суд не приймає до уваги посилання представника [PERSON] на докази здійснення платежів [PERSON] у гривні, оскільки ним у гривні здійснювались платежі за пенею, яка відповідно до умов договору та законодавству України сплачується саме у гривні незалежно від валюти кредитування. Крім того, внесення [PERSON] коштів до Банку у гривні для придбання доларів США на валютних аукціонах, які проводилися НБУ не може свідчити про те, що ним здійснювались розрахунки за договором у гривні. Отже, зазначене свідчить про вільне волевиявлення [PERSON] , яке направлене на реальне настання наслідків за додатковими угодами, а тому не підписання ним додаткових угод не є підставою для того, щоб вважати їх недійсними та застосовувати наслідки недійсності правочинів. За іпотечним договором № НЕС0G40000004817 від 20.03.2008 року [PERSON] передав в іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з договору про іпотечний кредит № НЕС0G40000004817 від 20.03.2008 року з усіма додатковими угодами, додатками, змінами та доповненнями до нього, які чинні на момент укладення цього договору та можуть бути укладенні після цього укладання. За іпотечним договором (п. 4.2., 4.3.) звернення стягнення здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду. Банк відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя має право звернути стягнення на квартиру шляхом: - продажу від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»; - прийняття у власність в порядку визначеному ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Квартира належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 20.03.2008 року за реєстровим № 448 і зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за реєстровим № 2769814. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. На підставі аналізу вимог ст. 33, 38, 39, 41 ЗУ «Про іпотеку» продаж предмету іпотеки Банком від свого імені будь-якій особі здійснюється ним самостійно на підставі п. 4.3. іпотечного договору № НЕС0G40000004817 від 20.03.2008 року, оскільки цей пункт є договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) та передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві та не потребує будь-якого рішення суду. Отже, на підставі викладеного позовна вимога Банку щодо надання йому такого права не підлягає задоволенню, оскільки зазначеним правом особа вже наділена і відповідно відсутні підстави для його захисту рішенням суду. За довідкою виконавчого комітету Олешківської міської ради від 08.11.2018 року № 2862/2-14 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] з 24.04.2008 року; - [PERSON] , [INFO] з 24.04.2008 року; - [PERSON] , [INFO] з 24.04.2008 року; - [PERSON] , [INFO] з 11.04.2014 року. За листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 27.05.2011 року № 30.1.0/2 - QH9 адресованого [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Банк зазначає про прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та пропонує добровільно в тридцятиденний строк звільнити нерухоме майно разом з усіма членами сім`ї та іншими мешканцями. В підтвердження надіслання вказаного листа Банком надано реєстр претензій від 31.05.2011 року за яким лист надіслано на адресу зазначеному у ньому. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України (в редакції на момент звернення до АТКБ «Приватбанк») звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов`язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги Банку про виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані і проживають у квартирі, оскільки доказів отримання будь-ким із членів сім`ї вимоги АТКБ «Приватбанк» про виселення Банком не надано. Надсилання вимоги не є доказом її отримання і це при тому, що вказана вимога була надіслана [PERSON] за адресою за якою він та інші відповідачі за первісним позовом не проживають з 24.04.2008 року. У зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову АТКБ «Приватбанк» судові витрати понесенні ним зі сплати судового збору у розмірі 3758,70 грн. слід покласти на нього відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову [PERSON] судові витрати понесенні ним зі сплати судового збору у розмірі 189,00 грн. слід покласти на нього відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову АТКБ «Приватбанк» судові витрати понесенні [PERSON] зі сплати судового збору у розмірі 1879,30 грн. слід стягнути на її користь з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed