Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача Київської митниці Держмитслужби на користь Слуцької Галини Олександрівни - 26 060,00 грн. матеріальної шкоди, понесеної нею на правничу допомогу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.03.2020 у справі №760/3823/20 про притягнення до адміністративної відповідальності Слуцької Галини Олександрівни за порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення; вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил від 20.12.2019 №0924/10000/19 та опису предметів від 2019 за протоколом про ПМП №0924/1000/19 постановлено повернути Слуцькій Галині Олександрівні , керівнику «СЕРВУС СІСТЕМС ІНТЕГРЕЙШН» Постановою Київського апеляційного суду від 11.06.2020 у справі №760/3823/20 постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13.03.2020 змінено: вилучено з мотивувальної частини постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.03.2020 посилання на те, що керівник ТОВ «СЕРВУС СІСТЕМС ІНТЕГРЕЙШН» Слуцька Г.О. не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, а в іншій частині щодо закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях Слуцької Г.О. складу адміністративного правопорушення та в частині повернення Слуцькій Г.О. , керівнику «СЕРВУС СІСТЕМС ІНТЕГРЕЙШН», вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил від 20.12.2019 №0924/10000/19 та опису предметів від 2019 за протоколом про ПМП №0924/1000/19 - залишено без змін. Оскільки питання про стягнення з Київської митниці Держмитслужби на користь Слуцької Г.О. понесених нею витрат на правову допомогу не вирішувалось, так як КУпАП та МК України не урегульовано питання стягнення витрат на правову допомогу, просила суд задовольнити позов та стягнути з Київської митниці Держмитслужби на її користь понесені витрати на правничу допомогу в сумі 26 060,00 грн. 16.12.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2020 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив та пояснення на позов. 05.03.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача Державної митної служби України Київської митниці Держмитслужби - В.В. Юрків, в якому останній просить у позові відмовити. Зазначає, що відповідно до ч.2-4 ст. 137 ЦПК України - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Разом з тим, представник відповідача вважає, що матеріали позовної заяви не містять в повному обсязі документального підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, оскільки відсутня копія ордеру про надання правничої допомоги адвокатом Галенком О.М., а тому в задоволенні позову слід відмовити. 23.02.2021 від позивачки надійшов відповідь на відзив, в якому остання просить задовольнити позовні вимоги, та на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу додала копію ордеру про надання правничої допомоги адвокатом Галенком О.М. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача Київської митниці Держмитслужби на її користь 26 060,00 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відшкодування шкоди є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, застосування якого можливе за наявності наявність усіх його елементів: протиправна поведінка; шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина або незалежно від вини у випадках, передбачених ст.ст.1173, 1174 ЦК України. Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.03.2020 у справі №760/3823/20 про притягнення до адміністративної відповідальності Слуцької Галини Олександрівни за порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю і її діях складу адміністративного правопорушення; вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил від 20.12.2019 №0924/10000/19 та опису предметів від 2019 за протоколом про ПМП №0924/1000/19 постановлено повернути Слуцькій Галині Олександрівні , керівнику «СЕРВУС СІСТЕМС ІНТЕГРЕЙШН» (а. с. 4-8) Постановою Київського апеляційного суду від 11.06.2020 у справі №760/3823/20 постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13.03.2020 змінено: вилучено з мотивувальної частини постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.03.2020 посилання на те, що керівник ТОВ «СЕРВУС СІСТЕМС ІНТЕГРЕЙШН» Слуцька Г.О. не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, а в іншій частині щодо закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях Слуцької Г.О. складу адміністративного правопорушення та в частині повернення Слуцькій Г.О. , керівнику «СЕРВУС СІСТЕМС ІНТЕГРЕЙШН», вилучених відповідно до протоколу про порушення митних правил від 20.12.2019 №0924/10000/19 та опису предметів від 2019 за протоколом про ПМП №0924/1000/19 - залишено без змін (а. с. 9-14). За положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, позивачка у пред`явленому позові зазначає, що при розгляді у судах справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України нею було здійснено витрати на правову допомогу у розмірі 26 060,00 грн., на підтвердження чого надає копію договору про надання правової допомоги № 10/12 від 11.06.2020 та копію Додаткової угоди № 1 від 07.02.2020 до договору про надання правової допомоги № 10/12 від 11.06.2020 (а. с. 15-17, 18). Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто, правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Способи захисту цивільних прав визначено ч. 2 ст. 16 ЦК України. З точки зору закону для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: наявність протиправної поведінки; факт понесення збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Як зазначено вище, позивач при зверненні до суду збитками вважає матеріальні витрати, понесені на оплату вартості правової допомоги при розгляді судом спору про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в частині, не стягнутій рішенням суду. Тобто, позивач при зверненні до суду ототожнює поняття збитків з витратами на оплату правової допомоги. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах Великої Палати від 14 квітня 2020 року в справі № 925/1196/18, від 21 листопада 2018 року в справі № 462/6473/16-ц, від 18 грудня 2019 року в справі № 688/2479/16-ц, від 29 травня 2019 року в справі № 489/5045/18, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок не реалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Виходячи з цього, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається із матеріалів справи, позивачка у позовній заяві не наводить фактів завдання їй матеріальної шкоди саме Київською митницею Держмитслужби, а вказує на те, що під час розгляду справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, судом не вирішувалось питання про стягнення понесених нею судових витрат на правничу допомогу. Доказів завдання органами Київської митниці Держмитслужби матеріальної шкоди, як такої, в позові не наведено. Таким чином, з огляду на наведене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed