Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

09 серпня 2021 року (згідно інформації про поштове відправлення) представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк») - Балагурак В.В. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року відкрито провадження за правила спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] та довідку про склад сім`ї та зареєстрованих осіб на день смерті [PERSON] [INFO] (згідно інформації про поштове відправлення) позивачем до суду подано уточнену позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 10 січня 2022 року уточнену позовну заяву прийнято до провадження. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернула до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.04.2008 року. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою [PERSON] підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які були надані на ознайомлення в письмовій формі. «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які відповідно до заяви були отримані [PERSON] для ознайомлення в письмовій формі, є формулярами та стандартними формами. Підписавши анкету-заяву між сторонами, відповідно до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). При цьому, [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала відповідну кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 14000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином, АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] , як позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник [PERSON] померла [INFO] . Позивач вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання померлої [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини відповідачі постійно проживали з спадкодавцем і протягом 6 місячного строку від дня відкриття спадщини не відмовилися від її прийняття, посилаючись на положення частини третьої статті 1268 ЦК України. Позивачем на виконання вимог норм закону до Згурівської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора. Заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 07.04.2008 року становить 11828,07 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. Враховуючи викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 11828,07 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки суд не повідомили, відзиву на позов та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подали. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористались, хоча це право було роз`яснено їм судом в ухвалах від 26.08.2021 року та 10.01.2022 року Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ненадання відповідачами відзвиву, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подали та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] звернула до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.04.2008 року, із зазначення бажаного кредитного ліміту 1400,00 грн за платіжною карткою "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (копія заяви - а. с. 26). [PERSON] було надано кредитну картку № [NUMBER] , термін дії 04/12, в подальшому карта перевипускалась, останній раз 10.12.2013 року - № [NUMBER] , термін дії 12/17 (довідка - а. с. 38). Позивач 23.04.2008 року здійснив старт карткового рахунку № [NUMBER] та надав [PERSON] у користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 1400,00 грн на вказаний вище картковий рахунок, який максимально було збільшено 10.12.2013 року до 14000,00 грн, 12.01.2014 року зменшено до 0,00 грн, 31.01.2017 року збільшено до 600,00 грн (довідка - а. с. 25). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 41). 19.11.2020 року за вих. № SAMDN51000020836316, АТ КБ «ПриватБанк» направлено до Згурівської державної нотаріальної контори претензію кредитора про включення кредиторських вимог в спадкову масу (копія претензії кредитора - а. с. 50). З відповіді Згурівської державної нотаріальної контори вбачається, що претензія зареєстрована в книгу обліку спадкових справ 22.12.2020 року № 860. Спадкоємці повідомлені про майнові претензії кредитора спадкодавця (копія відповіді - а. с. 44, копії повідомлень - а.с.93,124). Позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист-претензію щодо проведення оплати заборгованості померлої [PERSON] за кредитним договором (копія листа-претензії - а.с.45). З матеріалів спадкової справи № 13/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що спадкоємцями померлої є відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] (копія спадкової справи - а. с. 74-125). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України (в редакції на день відкриття спадщини) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України (в редакції на день відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом вищенаведених норм задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у спадкоємців обов`язок перед кредитором спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положення ст.1282 ЦК України. При вирішенні цієї категорії справ суди мають встановити: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст. 1281 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - дійсний розмір вимог кредитора (перевірити розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця. Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Така правова позиція визначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц. Пункт 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, передбачає право нотаріуса приймати претензії від кредиторів спадкодавця за місцем відкриття спадщини у строк, встановлений у статті 1281 ЦК України. Суд вважає, що вимога банку до спадкоємців через нотаріуса, заявлена у строк, передбачений статтею 1281 ЦК України. За змістом ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку прийняли. Відповідачі є спадкоємцями померлої в рівних долях. Інші спадкоємці відсутні. Відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, так відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9101 га, кадастровий номер 3221982700:06:003:0002, згідно державного акту серії ЯЕ № 823979, відповідач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9101 га, кадастровий номер 3221982700:07:001:0019, згідно державного акту серії ІІ-КВ № 090278. Вартість майна, успадкованого кожним із відповідачів, перевищує розмір заборгованості померлої [PERSON] . Відповідачі доказів того, що вартість спадкового майна є меншою, ніж борг спадкодавця, не надали (копія спадкової справи - а. с. 74-125). Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то до відповідачів у порядку спадкування перейшли зобов`язання [PERSON] з повернення кредиту. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Право на захист є складовою суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 23 травня 2018 року № 192/2761/14). З матеріалів справи встановлено, що станом на 31.12.2016 року розмір заборгованості, а саме тіло кредиту, складало 15110,44 грн. Позивач просить стягнути тіло кредиту у розмірі 11828,07 грн, що є меншим, ніж сума заборгованості на день смерті [PERSON] , проте визначення заборгованості у такому розмірі є правом позивача. Суд не приймає до уваги усі рухи по рахунку [PERSON] , які мали місце після її смерті (виписка по рахунку - а. с. 15-24). Як роз`яснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Таким чином, нараховані позивачем до сплати зобов`язання після смерті [PERSON] фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати. Зобов`язання по поверненню позики включається до складу спадщини, тому у такому випадку застосовуються не умови договору позики щодо строків повернення позики чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року по справі № 6-2962цс16. Статтею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи доведеність факту наявності та обсягу спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємці останньої - відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] , несуть відповідальність перед кредитором, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців боржника про стягнення боргу. Заборгованість підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до одержаної частки у спадковому майні. Частки відповідачів є рівними, та становлять по Ѕ. В даному випадку загальний розмір кредитної заборгованості має бути розподілений між відповідачами пропорційно до одержаної частки у спадковому майні, тобто порівну. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.04.2008 року у розмірі 9514,03 грн; з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.04.2008 року у розмірі 9514,03 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у частковому відношенні у розмірі по 1135,00 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved