Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. У січні 2021 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» з позовною заявою до [PERSON] «про стягнення заборгованості», в якій позивач просить суд стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» з [PERSON] : - заборгованість за надані послуги у сумі 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 05 копійок; - судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок, сплачений судовий збір при подачі позовної заяви. 2.Позиція сторони позивача. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 358 від 17.08.2001 р. товариству з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» з 01.09.2001 р. було передано на обслуговування житлові будинки, у тому числі будинок [ADDRESS] . 18.01.2002 р. укладений договір на обслуговування квартири, будинку та прибудинкової території між товариством з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач). Відповідач з 03.06.1977 р. зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , а також є власником вказаній квартири. На підставі п. 1 договору від 18.01.2002 р. Позивач забезпечував обслуговування квартири, будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , а Відповідач зобов`язаний з 1 по 20 число кожного місяця вносити плату за надані послуги на розрахунковий рахунок позивача відповідно до п. 2.2.4 договору. Багатоквартирний будинок знаходився на обслуговуванні ТОВ «ОСЕЛЯ» до листопада 2016 р. На протязі дії договору від 18.01.2002 р. ТОВ «ОСЕЛЯ» забезпечував виконання робіт по утриманню квартири, будинку та прибудинкової території, тобто виконував свої зобов`язання у повному обсязі. В свою чергу відповідач впродовж багатьох років сплачував надані послуги частково, тобто свої зобов`язання згідно умов договору не виконував, внаслідок чого утворився борг у розмірі 2868,05 грн. Враховуючи те, що боржник впродовж тривалого часу ухиляється від сплати наданих йому послуг 05.07.2016 р. до Заводського районного суду подана заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості на суму 3117,28 грн. на користь ТОВ «ОСЕЛЯ», з нарахуванням інфляції за весь час прострочення на суму 831,24 грн., 3% річних від простроченої суми - 51,92 грн., а також судового збору у сумі 689,00 грн. Всього: 4689,44 грн. 11.07.2016 р. судом видано судовий наказ № 208/4257/16 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ОСЕЛЯ» у повному обсязі. З метою примусового виконання рішення суду 08.10.2018 р. судовий наказ направлений до ВДВС. Заводським ВДВС було звернуто стягнення на пенсію [PERSON] та за період з січня 2019 р. по серпень 2019 р. з пенсії боржника утримано та перераховано на користь позивача 2556,04 грн. 27.06.2019 \~ \~ \~ \~р. Заводським районним судом була винесена ухвала по справі № 208/4257/16-ц про скасування судового наказу № 208/4257/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОСЕЛЯ» заборгованості за надані послуги у розмірі 4000,44 грн. та 689,00 грн. судового збору. На підставі заяви відповідача про поворот виконання рішення по даній справі 08.11.2019 р. судом винесена ухвала про поворот виконання рішення, якою стягнуто з ТОВ «ОСЕЛЯ» на користь [PERSON] 2556,04 грн. 21.01.2020 \~ \~ \~ \~р. Заводським ВДВС у місті Кам`янське винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження № 61011996 на підставі виконавчого листа про стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача 2556,04 грн. Платіжним дорученням № 243 від 22.01.2020 р. позивач перерахував Заводському відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське кошти у розмірі 2991,64 грн. (борг по виконавчому листу - 2556,04 грн.; виконавчий збір - 255,60 грн.; розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 180,00 грн.). Тобто, відповідно ухвали суду від 08.11.2019 р. по справі № 208/4257/16-ц про поворот виконання судового рішення за заявою ТОВ «ОСЕЛЯ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку з [PERSON] грошові кошти відповідачу сплачені повністю. Згідно постанови Заводським ВДВС від 27.01.2020р. виконавче провадження закрито. Отже, в зв`язку з тим, що у листопаді 2016 р. позивачем припинено обслуговування та станом на 01.11.2016 р. виникла заборгованість у сумі 3148,85 грн., відповідачем у грудні 2016 р. було сплачено 5,49 грн. Таким чином, станом на 31.12.2020 р. утворилась заборгованість у розмірі 2868,05 грн. (за мінусом суми, яка вказана на начало періоду). Звертаємо увагу на те, що на протязі дії договору від 18.02.2002 p., укладеного між сторонами, відповідач сплачував заборгованість частково, від послуг ТОВ «ОСЕЛЯ» ні відмовлявся, а приймав їх. Звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є підставою для переривання строку позовної давності в розумінні ч.2 ст.264 ЦК. У висновку ВС від 21.01.2015 у справі № 6-214цс 14 вказано: ч.2 ст.264 ЦК визначено, що позовна давність переривається в разі пред`явлення особою позову до одного з боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. \~ \~ \~ \~ Крім того, в зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору позивач не мав можливості звернутися до суду в межах терміну позовної давності. Відповідно ст. 164 ЦПК України у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленого за подання позовної заяви. ТОВ «ОСЕЛЯ» при подачі заяви про видачу судового наказу сплачений судовий збір у сумі 689,00 грн., що підтверджується квитанцією № 71315 від 30.05.2016 р., а також 210,20 грн. сплачено 29.04.2020 року, платіжне доручення № 328 та 1202,80 грн. сплачено 04.05.2020 р., платіжне доручення № 338, на загальну суму 2102,00 грн. Позивач вважає, що на підставі викладеного у нього є наявні підстави для звернення до суду з цим позовом та для задоволення позовних вимог про стягнення боргу та судового збору в повному обсязі. 3. Позиція сторони відповідачів. Відповідач, [PERSON] , не скористалась своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подала зустрічний позов. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 11.01.2021 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» з позовною заявою до [PERSON] «про\~стягнення заборгованості» (а.с.4-5). 11.01.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу № 208/101/21 передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с.22). 28.01.2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі та справу призначеного до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.25). 04.02.2021 року Представником позивача [PERSON] до суду направлено заяви про відкладення розгляду справу у зв`язку з уточненням позовних вимог (а.с.28). 16.11.2021 року Представником позивача [PERSON] до суду направлено заяви про відкладення розгляду справу у зв`язку з тим, що представник знаходиться на лікарняному (а.с.41). 31.01.2022 року Представником позивача [PERSON] через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без участі представника, на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.46). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином сповіщена про дату, час та місце судового розгляду, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судові повістки - виклики направлялись відповідачам на останню відому суду адресу, та на адресу фактичного місця проживання, а тому в силу ст.131 ЦПК України, вважаються доставленими, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, що знаходяться в матеріалах справи (а.с.33-35, 44-45) та на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідачів неповажними, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Як передбачено п.2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№ 12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідачі будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно них, відзиву на позов не подали про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомили. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 223\~Цивільного процесуального\~кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності сторін. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності із ухвалення заочного рішення на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомлених про день, час та місце судового розгляду справи відповідачів і відсутності будь-яких заяв від них, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. При цьому, судом враховано, що в силу вимог частини 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено,що особовий рахунок № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] був відкритий 03.06.1977 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка є квартиронаймачем на підставі рішення № 185 Дніпровського РВК від 24.04.1987 року та на підставі свідоцтва про приватизацію № [NUMBER] від 19.03.1994 року вона є власником вказаної квартири, право власності зареєстровано в ОКПО «Дніпродзержинське БТІ» за реєстровим номером 21460 в реєстровій книзі № 127, про що є відмітка у особовому рахунку (а.с.11). Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 358 від 17.08.2001 р. товариству з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» з 01.09.2001 р. було передано на обслуговування житлові будинки, у тому числі будинок [ADDRESS] (а.с.16). На підставі договору укладеного 18.01.2002 р. на обслуговування квартири, будинку та прибудинкової території між товариством з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» та [PERSON] , Позивач забезпечував обслуговування квартири, будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , а Відповідач зобов`язаний з 1 по 20 число кожного місяця вносити плату за надані послуги на розрахунковий рахунок позивача відповідно до п. 2.2.4 договору (а.с.12). На підставі рішення № 642 від 25.07.2008 року виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради були внесені зміни до рішення № 476 виконкому міської ради від 11.06.2008 року «Про граничні тарифи на послуги з утримання будинків, споруд та при будинкових територій у м. Дніпродзержинську» (а.с.17-18). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності ТОВ «Оселя» є комплексне обслуговування об`єктів (а.с.19). На протязі дії договору від 18.01.2002 р. ТОВ «ОСЕЛЯ» забезпечував виконання робіт по утриманню квартири, будинку та прибудинкової території, тобто виконував свої зобов`язання у повному обсязі, в свою чергу Відповідач впродовж багатьох років сплачував надані послуги частково, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2868,05 грн. 11.07.2016 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська видано судовий наказ № 208/4257/16 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ОСЕЛЯ» на суму 3117,28 грн., з нарахуванням інфляції за весь час прострочення на суму 831,24 грн., 3% річних від простроченої суми - 51,92 грн., а також судового збору у сумі 689,00 грн., всього на суму: 4689,44 грн., який було 08.10.2018 р. направлено до ВДВС, що підтверджується постановою про відкриття провадження ВП № 57380711 від 09.10.2018 року (а.с.13). Судом встановлено, що Заводським ВДВС було звернуто стягнення на пенсію [PERSON] та за період з січня 2019 р. по серпень 2019 р. з пенсії боржника утримано та перераховано на користь позивача 2556,04 грн. Як встановлено в судовому засіданні, 21.01.2020 р. Заводським ВДВС у місті Кам`янське винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження № 61011996, на підставі Ухвали від 27.06.2019 р. Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по справі № 208/4257/16-ц про скасування судового наказу № 208/4257/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОСЕЛЯ» заборгованості за надані послуги у розмірі 4000,44 грн. та 689,00 грн. судового збору на підставі заяви відповідача про поворот виконання рішення по даній справі 08.11.2019 р. судом винесена ухвала про поворот виконання рішення, якою стягнуто з ТОВ «ОСЕЛЯ» на користь [PERSON] 2556,04 грн. Платіжним дорученням № 243 від 22.01.2020 р. позивач перерахував Заводському відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське кошти у розмірі 2991,64 грн. (борг по виконавчому листу - 2556,04 грн.; виконавчий збір - 255,60 грн.; розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - 180,00 грн.) (а.с.14). Згідно постанови ВП № 61011996 Заводським ВДВС від 27.01.2020р. виконавче провадження закрито, у зв`язку з тим, що відповідно Ухвали суду від 08.11.2019 р. по справі № 208/4257/16-ц про поворот виконання судового рішення за заявою ТОВ «ОСЕЛЯ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку з [PERSON] , грошові кошти відповідачу сплачені повністю (а.с.15). Отже, в зв`язку з тим, що у листопаді 2016 р. Позивачем припинено обслуговування та станом на 01.11.2016 р. у Відповідача виникла заборгованість у сумі 3148,85 грн., відповідачем у грудні 2016 р. було сплачено 5,49 грн., таким чином, станом на 31.12.2020 р. утворилась заборгованість у розмірі 2868,05 грн. за мінусом суми, яка вказана на начало періоду, що підтверджується наданим розрахунком ( а.с.6-10). 6. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Положеннями\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями\~12, 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст.\~55, ст.\~124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі\~статтею 9 Конституції України\~є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 10-13 ЦПК України\~- суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18\~ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Відповідно до ст. ст.\~76,81 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 89 ЦПК України\~встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 95 ЦПК України\~передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно умов договору укладеного 18.01.2002 р. на обслуговування квартири, будинку та прибудинкової території між товариством з обмеженою відповідальністю «ОСЕЛЯ» та [PERSON] , Позивач забезпечував обслуговування квартири, будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , а Відповідач зобов`язаний з 1 по 20 число кожного місяця вносити плату за надані послуги на розрахунковий рахунок позивача відповідно до п. 2.2.4 договору (а.с.12). ТОВ «ОСЕЛЯ» відповідно умов договору від 18.01.2002 p. виконувало свої зобов`язання відносно надання послуг з управління багатоквартирним будинком до 2016 року. В свою чергу боржник свої зобов`язання у повному обсязі не виконала, чим порушила умови договорів. Особовий рахунок № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] був відкритий 03.06.1977 року на ім`я Відповідача, [PERSON] , [INFO] , яка є квартиронаймачем на підставі рішення № 185 Дніпровського РВК від 24.04.1987 року та на підставі свідоцтва про приватизацію № [NUMBER] від 19.03.1994 року вона є власником вказаної квартири, право власності зареєстровано в ОКПО «Дніпродзержинське БТІ» за реєстровим номером 21460 в реєстровій книзі № 127, про що є відмітка у особовому рахунку (а.с.11). Виходячи із змісту ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Як зазначає ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями частини 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень\~статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України,\~суд\~стягує солідарно\~з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позову до суду, в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Outcome: approved