Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

20 вересня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкових території, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача заборгованість за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкових території у розмірі 2912,13 грн. та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] володіє квартирою [ADDRESS] . Зазначена квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює Виробничий кооператив «ЖЕК «Комфорт-Новобуд», який є виконавцем на вказаному будинку, на підставі договору про надання послуг з утримання будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01.04.2016, та Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] від 30.08.2018. Відповідач за період з 31.07.2018 по 31.07.2021 має заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2202,73 грн. Крім того, за вказаний період відповідачу нараховано 3% річних в розмірі 198,43 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 510,97 грн. Тобто загальна сума боргу складає 2912,13 грн. 31.07.2021 між ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги за зобов`язанням до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Таким чином, з 31.07.2021 у позивача, замість ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд», виникло право стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 вересня 2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в своєму позові зазначив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно договору №724/11/03401/16-002 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01.04.2016, ПАТ «Укрсоцбанк» доручає організації ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» надавати послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» бере на себе забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби мешканців будинку у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості. (а.с. 8-10) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . (а.с. 20-21) Відповідно до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] , від 30 серпня 2018 року між ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд», в особі голови Щупаченко І.І. та уповноваженої співвласниками особою - [PERSON] , що діє на підставі протоколу загальних зборів від 21.08.2018, ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. (а.с. 12-15) Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992(в редакції постанови від 24 січня 2006 р. № 45) власник та наймач (орендар) квартири, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) віднесено до житлово-комунальних послуг. ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» є організацією, яка уповноважена надавати послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, а також з організації та задоволення потреб мешканців будинку в житлово-комунальних та інших послугах, укладання договорів з суб`єктами господарювання для забезпечення житлового фонду комунальними послугами, нарахування, обліку та збору плати за надані споживачам послуги, а тому має право вимагати від відповідача оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, виконавцем яких є позивач, а також плати за інші надані житлово-комунальні послуги. Відсутність підписаного договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки за пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Підставою для нарахування ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» вартості послуг слугувала структура внесків з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою [ADDRESS] . (а.с. 16) Проте, відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не виконувала, плату за спожиті послуги з липня 2018 року не здійснювала, внаслідок чого у відповідача склалась заборгованість перед ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» за період з 31 липня 2018 року по 31 липня 2021 року з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2912,13 грн. з яких: 2202,73 грн. - основна сума боргу; 510,97 грн. інфляційні витрати; 198,43 грн. - 3% річних. 31 липня 2021 року Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив «Комфорт-Новобуд» та [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги за зобов`язанням до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. (а.с. 23). Таким чином, [PERSON] отримав право вимоги стягнути з [PERSON] грошові кошти за період з 31 липня 2018 року по 31 липня 2021 року, зокрема: щодо оплати житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 2202,73 грн.; щодо сплати трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 709,40 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що відповідач до суду не з`явилася, будь-яких доказів, які б спростовували позицію позивача до суду не надала, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 31 липня 2018 року по 31 липня 2021 року в розмірі 2912,13 грн. з яких: борг по не сплаті - 2202,73 грн, інфляційні витрати - 510,97 грн., 3% річних - 198,43 грн. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом було встановлено, що 20 травня 2021 року між позивачем та адвокатом Кудрявцевим В.І. було укладено Договір про надання правової допомоги №2021.05.20/1, відповідно до п. 1 якого, адвокат надає правову допомогу клієнту, а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити правову допомогу адвоката. (а.с. 24-25) Відповідно до акту про наданих послуг за Договором про надання юридичних послуг №2021.05.20/1 від 20.05.2021, на виконання зобов`язань за вказаним договором адвокат надав клієнту наступну правову допомогу: -вивчення матеріалів наданих клієнтом з вивченням судової практики 6 годин, вартість 2 400, 00 гривень; -складання позовної заяви, збір та підготовка доказів (додатків) до [PERSON] , 4 години - вартість 2 000, 00 гривень; -подача позовної заяви в суд 2 години, вартість 600, 00 гривень. Всього адвокат Кудрявцев В.І. за Договором про надання юридичних послуг №2021.05.20/1 від 20.05.2021 надав клієнту правову допомогу у кількості 12 годин на загальну суму 5 000, 00 гривень. (а.с. 27) Суд, враховуючи виконану адвокатом роботу та складність справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved