Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 10 вересня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 12 лютого 2018 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу. Після розірвання шлюбу між сторонами виник спір та розбіжності щодо визначення місця проживання та реєстрації неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач забрав сина в супереч волі та інтересів дитини та до теперішнього часу не повернув дитину за місцем постійного мешкання та навчання. За місцем мешкання позивача, за адресою: [ADDRESS] , для виховання, розвитку та проживання дитини створено належні умови, облаштовано кімнату, в якій наявне окреме спальне місце, достатньо місця для ігор та розвитку дитини, велика кількість іграшок, комп`ютерний стіл, шафа - купе. В квартирі зроблений сучасний ремонт, квартира обладнана меблями, побутовою технікою, що підтверджується відповідним актом обстеження умов проживання від 02.06.2020 року, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради. Позивач має постійне місце роботи, з лютого 2014 року обіймає посаду провідного спеціаліста каси перерахунку в АТ КБ «Приватбанк» та має щомісячний стабільний дохід та має змогу належним чином забезпечувати розвиток та інтереси дитини. В свою чергу відповідач не створив належним чином умов для проживання, виховання та розвитку дитини, стабільного доходу не має, оскільки не має постійного місця роботи, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, вчиняв відносно позивача психологічний тиск, наносив побої на очах дитини. Також позивач звертає увагу, що на час мешкання дитини разом з позивачем, були створені найкращі умови для проживання, інтересів та розвитку дитини - [PERSON] , який постійно відвідувала дошкільні заклади освіти: плавання, хокей (Льодова арена в м. Кривому Розі). Просить визнати місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] та надати [PERSON] , [INFO] , дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з мамою за адресою: [ADDRESS] без згоди батька. У судовому засіданні представник позивача, за дорученням адвокат Дербін Д.О. підтримав заявлені вимоги, додатково пояснивши, що відповідно висновку виконавчого комітету Кочубеївської сільської ради ОТГ про визначення місця проживання дитини, затвердженого рішенням № 106 від 30.12.2021 року, орган опіки та піклування Кочубеївської сільської ради ОТГ вважає, що найкращим інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] відповідатиме його спільне проживання з матір`ю [PERSON] , [INFO] за місцем її проживання. Таким чином просив позовні вимог задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги просила задовольнити у судовому порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення слухання справи суду не надав. Представник служби у справах дітей Кочубеївської ОТГ Бериславського району Херсонської області у судове засідання не з`явився, надав листа про розгляд справи без участі служби у справах дітей. Представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної в місті Кривому Розі ради у судове засідання не з`явився, надав листа про розгляд справи без участі служби у справах дітей. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2011 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] в Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 426. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтвом про народження виданого Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 07 березня 2013 року, актовий запис № 115 (а.с. 14). Відповідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с. 15). Відповідно Судового Наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку та доходів, але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до повноліття. (а.с. 16). Після розірвання шлюбу між батьками, малолітній [PERSON] проживав з мамою, яка належним чином піклувалася про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток до 2020 року. З березня 2020 року малолітній [PERSON] проживав разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Працівниками служби у справах дітей виконкому Кочубеївської сільської ради ОТГ проведено обстеження умов проживання дитини за даною адресою. Батько дитини з 05.06.2020 рок працює на посаді спеціаліста з питань спорту, туризму та роботи з молоддю виконавчого комітету Кочубеївської с/р ОТГ, зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . (а.с. 53-54) Мама дитини [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та являється власником даної квартири, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2019 року (а.с. 20). Працює провідним спеціалістом каси перерахунку АТ КБ «ПриватБанк». Працівниками служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті Кривому Розі ради обстежено умови проживання матері [PERSON] за даною адресою, що підтверджується відповідним актом.(а.с. 88-91) 26.11.2021 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] відповідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 26.11.2021 року (а.с. 135) Питання про визначення місця проживання дитини розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кочубеївської сільської ради ОТГ 14.12.2021 року. Під час бесіди з батьками встановлено, що батько [PERSON] висловлює позицію про бажання піклуватися про свою дитину і щоб його син проживав постійно біля нього. Мама [PERSON] вважає, що її син [PERSON] повинен проживати з нею, адже вона має змогу належним чином забезпечувати розвиток та інтереси та потреби дитини, слідкувати за розвитком та здоров`ям дитини і запевнила, що не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. У дитини гарні взаємовідносини і з мамою, і з татом, що підтверджується висновком про визначення місця проживання дитини (а.с. 141-142). Також відповідно даного висновку комісія не виявила причин, через які б мама не могла займатися вихованням своєї дитини та не встановила виняткових обставин, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Кочубеївської сільської ради об`єднаної територіальної громади Херсонської області вважає, що найкращим інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] відповідатиме його спільне проживання з матір`ю [PERSON] , [INFO] за місцем її проживання. (а.с. 141-142) Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України). Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Суд звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. Судом встановлено, що під час бесіди зі спеціалістом служби у справах дітей у дитини гарні взаємовідносини з обома батьками, що також підтверджується висновком про визначення місця проживання дитини. Оцінюючи надані сторонами у справі докази, суд приходить висновку, що матеріально-побутове забезпечення обох батьків, їх ставлення до дитини, позитивні характеристики з місця роботи дають підстави для твердження, що кожний із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання дитини. Разом з тим, після розірвання шлюбу між сторонами виникають суперечки щодо місця проживання сина та місця реєстрації останнього. Внаслідок цих спорів дина з березня 2020 року проживала з батьком, а станом на розгляд справи проживає з матір`ю, батько на підставі судового наказу сплачує аліменти на його утримання. Суд вважає, що насамперед необхідно враховувати інтереси дитини, з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин справи. Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "М. С. проти України" (рішення від 11 липня 2017 року, заява N 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі N 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі N 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу статті 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. Суд вважає, що враховуючи інтереси дитини, її психологічний стан та особливості фізичного розвитку, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, суд дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, [PERSON] , [INFO] , оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини, що також підтверджується висновком органу опіки та піклування Кочубеївської сільської ради об`єднаної територіальної громади. Крім цього, суд зауважує, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дитини з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та її розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я сина, стан його розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Щодо позовних вимог про надання [PERSON] дозволу на реєстрацію місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з мамою за адресою: [ADDRESS] без згоди батька, суд виходить зі слідуючого. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.02.2019 року (а.с. 20). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно частин 1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Як встановлено у судовому засіданні малолітній син на час розгляду справи проживає з матір`ю, а відповідач у добровільному порядку не бажає надати згоду для реєстрації неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з мамою за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства, матеріалів справи, враховуючи, що місце проживання позивача зареєстроване, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з мамою за адресою: [ADDRESS] тобто, місце проживання дитини визначене, що є підставою для задоволення заявленої вимоги.

Outcome: approved