Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант»), в якому просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 98 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.09.2018 року о 08-40 год. в с. Копили по вул. Стрельнікова, 1в, Полтавського району, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , при виконанні маневру розвороту не переконався в його безпечності, не надав перевагу в русі автомобілю марки Mersedes-Benz SL, д.н.з. [NUMBER] , яким керував позивач, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги ПДР, за що ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.07.2019 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 4477949 цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно зі Звітом про оцінку колісного транспортного засобу, який знаходиться у відповідача, збитки складають 216 826,00 грн. з ПДВ та 180 688,00 грн. без ПДВ. 23.07.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, вказана заява була залишена відповідачем без належного реагування. 08.10.2019 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яка також залишилась без відповіді. 25.04.2020 року позивач знову звернувся до відповідача із заявою, на яку отримав відповідь від 03.06.2020 року №12/2287 про те, що у відповідача відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування, зважаючи на пропущений термін звернення за виплатою страхового відшкодування. Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач на підставі ст. 988 ЦК України просив задовольнити позов у заявлений ним спосіб. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.06.2020 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 10-11). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.04.2021 року цивільну справу передано на розгляд Печерському районному суду м. Києва (а.с. 18-19). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 06.07.2021 року вказана справа розподілена на суддю Батрин О.В. Ухвалою суду від 06.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме для надання квитанції про сплату судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 908 грн. або надання належних доказів, які звільняють відповідача від сплати судового збору. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду 22.09.2021 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 15.11.2021 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти позову, посилаючись на те, що позивачем пропущений встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк в один рік з моменту дорожньо-транспортної пригоди на подання заяви про страхове відшкодування, що є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Крім того, позивачем не доведено, що саме він є власником пошкодженого транспортного засобу Mersedes-Benz SL, д.н.з. [NUMBER] . Крім того, станом на час подання позову позивачем не доведено жодним чином розмір заподіяної власнику транспортного засобу Mersedes-Benz SL, д.н.з. [NUMBER] шкоди. Посилання позивача на результати так званого «Звіту про оцінку колісного транспортного засобу, який знаходиться у відповідача» не заслуговують на увагу, оскільки належним чином засвідченої копії такого документу позивачем надано не було, що робить ці посилання не більш, ніж припущеннями. При цьому, позивачем на підтвердження факту звернення ним до ТДВ СК «Альфа-Гарант» надано тільки документ під назвою «опис». Разом з тим на даному документі відсутній номер поштового відправлення, який працівник поштового зв`язку зобов`язаний зазначити на описі. Таким чином, позивачем не надано жодної квитанції або касового чека, якими б підтверджувався факт здійснення ним поштового відправлення 23.07.2019 року на адресу відповідача, також не надано самої заяви, яку він начебто відправляв відповідачу. Більш того, згідно з реєстром вхідної кореспонденції ТДВ СК «Альфа-Гарант» за період з 23.07.2019 року по 15.08.2019 року жодних документів від позивача відповідачу не надходило. Таким чином, позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та незаконними. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 03.09.2018 року о 08-40 год. в с. Копили по вул. Стрельнікова, 1в, Полтавського району, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки Hyundai Sonata, д.н.з. [NUMBER] , при виконанні маневру розвороту не переконався в його безпечності, не надав перевагу в русі автомобілю марки Mersedes-Benz SL, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по автодорозі Київ-Харків-Довжанський зі сторони м. Харкова в сторону м. Полтава, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень та матеріальних збитків. Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.07.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] закрито відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 6). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається зі змісту позовної заяви на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», відповідно до договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ4477949. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У п. 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що ним дотримано вказані строки та вимоги закону щодо подання заяви про виплату страхового відшкодування. Пунктом 37.1.4 ст. 37 Закону передбачено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Листом від 03.06.2020 року № 12/2287 відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, в зв`язку з пропуском останнім строку подання заяви на відшкодування, оскільки тільки 08.10.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримано від позивача заяву про страхове відшкодування, направлена останнім 04.10.2019 року (а.с. 8 (зворотна сторона). При цьому, позивач не надав суду належних доказів подання ним заяви страховику про виплату страхового відшкодування у встановлені законом строки. Посилання позивача про направлення ним заяви на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування 23.07.2019 року суд не приймає до уваги, оскільки належних доказів на підтвердження вказаного позивачем не надано та останнє спростовується наданим представником відповідача витягом з реєстру вхідної кореспонденції відповідача за період з 23.07.2019 року по 15.08.2019 року, відповідно до якого жодних документів від позивача на адресу відповідача не надходило. З огляду на досліджені судом наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позові про стягнення з відповідача страхового відшкодування у зв`язку з пропуском позивачем річного строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування. Також суд зазначає, що в позовній заяві ставиться питання про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 98 000,00 грн. Разом з тим, такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено розмір заподіяної шкоди, внаслідок пошкодження транспортного засобу Mersedes-Benz SL, д.н.з. [NUMBER] . З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed