Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

В грудні 2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Перший відділ ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М. Хмельницький) відповідно до якого просив суд зняти арешт із усього майна, що належить [PERSON] накладеного на підставі повідомлення, ГИ-2-Л від 20.07.2000 року, ВДВС Ленінського РУЮ м. Вінниці внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21.09.2007 року за №5702959 реєстратором Першої Вінницької державної нотаріальної контори. Позов мотивований тим, що позивачу належить право власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , при прийнятті спадщини після смерті матері у 2021 році він випадково дізнався, що на його майно накладено арешт Першою Вінницької державною нотаріальною конторою, підстава обтяження повідомлення ГИ-2-Л, 20.07.2000, ВДВС Ленінського РУЮ м. Вінниці, даний арешт вважає незаконним. Дані обставини заважають розпоряджатися своїм майном, це і стало причиною звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 16.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Цепляєв С.В. подав до суду заяву про підтримання позовних вимог, просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце належно повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Судом встановлено, що відповідно до інформації з єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] належить на праві власності квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , накладено обтяження у вигляді арешту, датою реєстрації є 21.09.2007 за № 5702959, реєстратором Першої Вінницької державної нотаріальної контори, підстава обтяження - повідомлення ГИ-2-Л від 20.07.2000 року ВДВС Ленінського РУЮ м. Вінниці (а.с.8). Згідно довідки виданої Державним нотаріальним архівом Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) [PERSON] у зв`язку з його зверненням повідомлено, що на підставі повідомлення Відділу державної виконавчої служби Ленінського РУЮ м. Вінниці від 20.07.2000 року за № ГИ-2-Л про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 8282 грн. по рішенню суду Замостянського району м. Вінниці від 14.06.2000 року за № 2-1064, Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 31.07.2000 року за реєстровим № 10-419 накладено заборону відчуження на все майно належне [PERSON] , [INFO] , проживаючого в [ADDRESS] . Відмітки про зняття заборони по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори - не виявлено. Додаткові відомості, щодо уточнюючої інформації про особу, в інтересах якої - накладено заборону (арешт) в документах контори - не зберігаються ( довідка а.с. 10). Відповідно до повідомлення виданого Ленінським РУЮ м. Вінниці Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою за рішенням суду Замостянського району м. Вінниці від 14.07.2020 №2-1064 накладено заборону (повідомлення а.с. 11). Відповідно до довідки виданої Першим відділом ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в результаті перевірки автоматизованої системи виконавчих проваджень, журналів обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю та журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за останні три роки встановлено, що виконавчі провадження стягнення з [PERSON] , іди. [NUMBER] , [INFO] про стягнення, зобов`язання па користь фізичних чи юридичних осіб, держави, майнових зобов`язань у відділі на виконанні не перебувало та не перебуває ( а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав у пунктах 1 та 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив судам, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Суд вважає, що існування на час розгляду справи арешту на майно позивача є безпідставним та таким, що порушує права [PERSON] . З урахуванням\~викладених обставин,\~суд вважає\~за необхідне\~знятиарешт, накладений на підставі повідомлення, ГИ-2-Л від 20.07.2000 року, ВДВС Ленінського РУЮ м. Вінниці внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21.09.2007 року за №5702959 реєстратором Першої Вінницької державної нотаріальної контори. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 908 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору.

Outcome: approved