Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

В лютому 2021 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила поновити на роботі викладача англійської мови у Вищому професійному училищі №17, ідентифікаційний код юридичної особи 02541444. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що вона працювала у відповідача викладачем англійської мови з 24 вересня 2018 року, проте наказом №100-к/тр від 23 грудня 2020 року її було звільнено за прогул без поважних причин. Позивачка вказує, що трудову книжку отримала 30 грудня 2020 року, наказ про звільнення позивачка не отримувала. Позивачка вважає звільнення незаконним, оскільки 02 жовтня 2020 року остання подала до відділу кадрів відповідача заяву про надання творчої відпустки з 05.10.2020 року по 21.12.2020 року. До заяви було подано документи: звіт аспіранта річний від 24.09.2020 року, протокол кафедри від 25.09.2020 року, де зазначено про необхідність виконання плану роботи і доцільності відпустки, довідку відділу аспірантури про те, що позивачка дійсно є аспірантом і успішно здала всі екзамени, які відділом кадрів було прийнято, та повідомлено, що відпустка можлива, та надано строк, зазначений в заяві. 04 жовтня 2020 року позивачка виїхала з України до Німеччини. 09 жовтня 2020 року інспектор відділу кадрів [PERSON] повідомив через Вайбер усно про те, що заяву позивачки не може бути задоволено, оскільки для цього потрібен ще висновок Вченої ради навчального закладу. 02 листопада 2020 року, на пропозицію інспектора відділу кадрів [PERSON] про написання заяви про відпустку, позивачкою, електронним шляхом, було направлено останньому заяву про відпустку за свій рахунок, у заяві було зазначено підставу надання відпустки: для догляду за дитиною віком до 14 років на підставі п.3-1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки». Позивачка вказує, що 04 жовтня 2020 року перебувала за межами України і не мала можливості повернутись до України у будь-який момент, з причин відкладення вилетів у зв`язку з COVID-19, а також з заходами безпеки здоров`я, які проводиться на території Німеччини. 21 грудня 2020 року позивачка вибула у додаткову оплачувану відпустку для участі у сесії аспірантури, оскільки відповідачем, особисто інспектором відділу кадрів [PERSON], було прийнято довідку-виклик про це. Таким чином, на думку позивачки її було звільнено у період перебування у відпустці, що прямо заборонено ч. 3 ст. 40 КзпП України. Не погодившись із вказаним позовом відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачка була прийнята на роботу в якості викладача англійської мови на підставі наказу в.о. директора ВПУ №17 від 21.09.2018 року №117-к/тр. Щодо надання творчої відпустки для написання дисертації [PERSON] відповідач вказує, що дійсно остання передала у відділ кадрів заяву на ім`я директора ВПУ №17 лише 02.10.2020 року, при цьому надала ксерокопію звіту аспіранта від 24.09.2020 року та ксерокопію витягу з протоколу №2 засідання кафедри економічного аналізу і фінансів від 25.09.2020 року про заслухання звіту про виконання індивідуального плану за минулий термін [PERSON] , які належним чином не завірені та не погоджені заступником директора з НР. Будучи обізнаною про порядок надання відпусток, в тому числі і пов`язаних з навчанням, а саме про необхідність погодження заяви із заступником директора з НР Псарової Н.М., про перерозподіл педагогічного навантаження, про видачу наказу керівника ВПУ №17, позивачка не отримала згоди керівника закладу на свою заяву, наказу про надання творчої відпустки для написання дисертації, самовільно залишила роботу, аргументуючи свою поведінку існуванням квітка на літак. Відповідач вказує, що позивачка була ознайомлена про відмову у наданні їй творчої відпустки, обіцяла надати документи пізніше, проте, не зважаючи на це і на відсутність відповідного наказу директора ВПУ №17 про надання відпустки, позивачка на роботі не з`явилась, необхідні документи не дала. Відповідач вказує, що згідно діючого законодавства не може бути надана творча відпустка, якщо не була дотримана процедура. Позивачка самовільно, без поважних причин була відсутня на робочому місці, що підтверджується актами від 05.10.2020 року, 20.11.2020 року, 18.12.2020 року. Через тривале ненадання документів, які дають право на творчу відпустку [PERSON] , ВПУ №17 листом від 15.10.2020 року №03/482 звернулось на адресу НТУ «Дніпровська політехніка» та отримала відповідь від 16.11.2020 року №11-36/22, що заява про надання творчої відпустки для завершення дисертації від [PERSON] - здобувача вищої освіти ступеня доктор філософії ІІ року навчання не подавалась. Черговому педагогічному працівнику 03.12.2020 року невстановленою особою було надано начебто заяву [PERSON] про надання їй відпустки за власний рахунок з 05.10.2020 року по 11.12.2020 року. На офіційну електронну адресу ВПУ №17 з поясненнями щодо своєї відсутності на робочому місті з 05.10.2020 року [PERSON] звернулась лише 10.12.2020 року. Відповідач, листом від 11.12.2020 року №03/609 вдруге звернувся на адресу НТУ «Дніпровська політехніка» та отримав відповідь від 17.12.2020 року №11-36/26, в якій ще раз було підтверджено, що письмових заяв з питання надання [PERSON] творчої відпустки за період навчання в аспірантури не надходило і, відповідно, не розглядалося ні на засіданнях кафедри, ні на засіданнях Вченої ради університету. Залишивши самовільне своє робоче місце, [PERSON] не здала робочу навчальну-плануючу документацію, паспорт навчального кабінету, закріплений кабінет №76 був забруднений, розкидані особисті речі (одяг, капці), залишки кави в чашці та їжа. Таким чином, [PERSON] порушила Посадову інструкцію викладача ВПУ №17, а саме пункти 2.8, 2.18, 2.22, 2.33, 2.36, 4.3., 4.5., 4.6., 4.9., 4.10, 7.3 та Правила внутрішнього трудового розпорядку ВПУ №17. Адміністрація ВПУ №17 18.12.2020 року направила подання на профспілковий комітет ВПУ №17 щодо погодження звільнення [PERSON] за п.4 ст.40 КЗпП України. За результатами розгляду подання адміністрації 22.12.2020 року була отримана згода профспілкового комітету ВПУ №17 на звільнення [PERSON] . Наказом ВПУ №17 від 23.12.2020 року №100-к/тр [PERSON] була звільнена. Відповідач вказує, що [PERSON] вже після звільнення та наданих пояснень, що Вчена рада не збирається під час карантину, надала витяг з Протоколу №9 засідання Вченої ради від 23.09.2020 року про рекомендацію творчої відпустки на написання дисертаційної роботи аспіранту ІІ року навчання, в якому не було мотивованого висновку з обґрунтуванням тривалості творчої відпустки, не вказано її початок і кінець, не міститься посилання на відповідну наукову доповідь. Також, звіт про виконання освітньої-наукової програми доктора філософії за І рік навчання був затверджений на засіданні кафедри лише 25.09.2020 року і, таким чином, він не міг бути підставою для розгляду питання на засіданні Вченої ради, яка відбулась 23.09.2020 року. За інформацією НТУ «Дніпровська політехніка» від 12.02.2021 року №01-29/12 витяг Протоколу №9 засідання Вченої ради 23.09.2020 року щодо [PERSON] слід вважати недійсним. Таким чином, поважні причини для відсутності на робочому місці [PERSON] не існують. Позивачкою подано заяву про уточнення позовних вимог (в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), відповідно до якої просить стягнути суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2020 року по день ухвалення рішення у справі. В судовому засіданні представник позивачки вказала, що в матеріалах справи наявна довідка-виклик про участь позивачки у сесії, відповідно до якої позивачка вибула в додаткову оплачувану відпустку 21 грудня 2020 року, що підтверджується підписом інспектора з кадрів [PERSON] . Таким чином, звільнення позивачки на період відпустки (тимчасової непрацездатності) є порушенням ч. 3 статті 40 КЗпП України. В судовому засіданні представник відповідача вказала, що позивачка була обізнана про порядок отримання відпусток, в тому числі надання творчої відпустки, які оформлюються відповідним наказами, оскільки раніше їй вже надавались відпустки. Крім того, представник відповідача вказала, що позивачка не з`явилась 21.12.2021 року на засідання профспілкового комітету, на яке її було запрошено, так, нею на виклик на засідання було вказано, щоб питання щодо її звільнення розглядалось без її участі. Таким чином, на думку представника відповідача, позивачка порушила вимоги трудового законодавства та самовільно відпустила себе у творчу відпустку. Вислухавши сторони, свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , працювала у Вищому професійному училище №17 з 24 вересня 2018 року по 23 грудня 2020 року, що підтверджується копією трудової книжки, наявною в матеріалах справи (а.с. 4-5). Як вбачається із матеріалів справи, позивачка була прийнята у Вище професійне училище №17 на посаду викладача англійської мови - спеціаліста з 24.09.2018 року, з окладом згідно зі штатним розкладом (наказ №117-к/тр від 21.09.2018 року) (а.с. 30). Відповідно до наказу №66-к/тр від 27.06.2019 року Вищого професійного училища №17, зокрема, вбачається, що продовжено дію строкових трудових договорів з педагогічними працівниками на період з 01.09.2019 року до 31.08.2020 року, в тому числі [PERSON] (а.с. 34). Наказом №34-к/тр від 30.06.2020 року продовжено дію строкових трудових договорів з педагогічними працівниками на період з 01.09.2020 року до 31.08.2021 року, в тому числі [PERSON] (а.с. 44). Позивачці було встановлено, вільний від уроків дні - середа, п`ятниця, на підставі її заяви, у зв`язку з тим, що вона навчається в аспірантурі без відриву від виробництва (а.с. 45). Відповідно до Витягу з протоколу №9 засідання Вченої ради Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 23 вересня 2020 року було рекомендовано творчу відпустку на написання дисертаційної роботи (а.с. 64). Як вбачається із матеріалів справи, позивачка надала відповідачу заяву від 02.10.2020 року про надання творчої відпустки з 05.10.2020 року по 21.12.2020 року, для написання дисертації на підставі: звіту аспіранта, Витягу з протоколу №2 (а.с. 46). Згідно до Витягу з протоколу №2 засідання кафедри економічного аналізу і фінансів Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 25.09.2020 року, за результатами заслуховування звіту про виконання індивідуального плану, ухвалили атестувати за минулий термін [PERSON] . Рекомендовано аспіранту [PERSON] збільшити кількість публікацій в профільних виданих затверджених МОН, розпочати роботи над 3-ю частиною дисертаційного дослідження (а.с. 47). Вченою радою університету 22 жовтня 2020 року було скасовано рішення Вченої ради (протокол №9 від 23.09.2020 року) в частині рекомендації про наданню творчої відпустки аспірантці [PERSON] , що підтверджується протоколом №10 від 22 жовтня 2020 року, що підтверджується копією протоколу наявного в матеріалах справи. 05.10.2020 року директору ВПУ №17 подано доповідну записку про те, що 05.10.2020 року викладач англійської мови [PERSON] не вийшла на роботу згідно з розкладом уроків. Крім того, у доповідній записки було зазначено, що 02.10.2020 року позивачка звернулась з заявою про надання творчої відпустки для написання дисертації на здобуття наукового ступеню доктора філософії, оскільки до заяви не були додані документи, передбачені законодавством як підстави для надання вказаної відпустки, а саме рекомендації вченої ради ВНЗ про доцільність надання творчої відпустки, заява не була погоджена і не передана на розгляд директору училища. Про відмову та про те, які документи необхідні для отримання зазначеного виду відпусток, [PERSON] була повідомлена інспектором з кадрів [PERSON] , на що вона обіцяла надати повний пакет документів в електронному вигляді або нарочним, оскільки має негайно залишити місто Дніпро. Станом на 12:00 05.10.2020 року необхідні документи до училища не надходили, ні в електронному вигляді, ні в паперовому, тому [PERSON] відсутня на роботі без поважних причин. Доповідну записку було підписано заступником директора з НР Псарьовою Н., інспектором з кадрів [PERSON] (а.с. 55). Під час проведеного 05.10.2020 року огляду кабінету №76 складено Акт від 05.10.2020 року «Про санітарний стан кабінету №76» відповідно до якого вбачається, що під час проведеного огляду кабінету [PERSON] виявлено такі порушення санітарно-гігієнічних вимог в начальному приміщенні: розкидане на робочому столі канцелярське приладдя, брудна дошка, брудні ганчірки; захаращені, вкриті пилом полиці у шафі з учнівськими конспектами; у відокремленій частині кабінету розкидані особисті речі (кофта, халат, капці), сміття, брудна вода у відрі для прибирання; на столі кружка з залишками кави та зіпсовані продукти харчування в контейнері на столі (а.с. 54). 17.12.2020 року директору ВПУ №17 було подано доповідну записку, в якій було зазначено додатково до доповідної записки Псарьової Н.М. та [PERSON] від 05.10.2020 року, що з 05.10.2020 року викладач англійської мови [PERSON] не виходить на роботу. 02.10.2020 року позивачка звернулася з заявою про надання творчої відпустки для написання дисертації на здобуття наукового ступеню доктора філософії. Оскільки до заяви не були додані документи, передбачені законодавством, як підстави для надання вказаної відпустки, а саме рекомендації вченої ради ВНЗ про доцільність надання творчої відпустки, заява не була погоджена безпосереднім керівником та інспектором з кадрів. Про відмову в задоволенні заяви та про те, які документи необхідні для отримання зазначеного виду відпусток, [PERSON] була повідомлена інспектором з кадрів [PERSON] в день надання заяви, на що вона обіцяла надати повний пакет документів в електронному вигляді або нарочним, оскільки має негайно залишити місто Дніпро. Під час спілкування в viber та електронною поштою позивачка неодноразово підтверджувала, що документи для оформлення відпустки будуть надані, але станом на сьогоднішній день ні в паперовому, ні в електронному вигляді вказані документи до училища не надходили. На запит від 09.12.2020 року № 03/602, який направлений до НТУ «Дніпровська політехніка», в якому [PERSON] навчається в аспірантурі, надійшла відповідь від 16.11.2020 року № 11-36/22, що заява про надання творчої відпустки від зазначеної особи до відділу аспірантури і докторантури НТУ «Дніпровська політехніка» не подавалась. На уточнюючий запит від 11.12.2020 року № 03/609 адміністрація НТУ «Дніпровська політехніка» листом від 17.12.2020 року № 11- 36/26 повідомила, що питання про надання [PERSON] творчої відпустки не розглядалося ні на засіданні кафедри, ні на засіданні Вченої ради університету. 03.12.2020 року черговому педагогічному працівнику сторонньою особою була передана заява від імені [PERSON] про надання відпустки без збереження заробітної плати з 05.10.2020 року до 11.12.2020 року. Дата написання заяви вказана не була. В своїх письмових поясненнях, надісланих на електронну адресу училища, позивачка стверджує, що залишила роботу до видання наказу про відпустку оскільки заява була, нібито, прийнята, і інспектор з кадрів [PERSON] запевнив її, що відпустка буде надана в зазначені в заяві строки. Це не відповідає дійсності: [PERSON] була проінформована, що відпустка не може бути надана на підставі заяви та наданих документів, про що повідомляється в доповідній записки Псарьової Н.М. та [PERSON] від 05.10.2020 року. Оскільки документи, які підтверджують право на творчу відпустку, надані не були, а надання відпустки без збереження заробітної плати за період, не передбачено законодавством і суперечить правилам діловодства, [PERSON] вчинила дисциплінарний проступок - прогул без поважних причин. Доповідна записка підписана інспектором з кадрів [PERSON] (а.с. 56-57). Також, заступником директора з НР Псарьової Н. було подано 17.12.2020 року доповідну записку директору ВПУ №17, в якій зазначила, що у зв`язку з відсутністю на роботі з 05.10.2020 року по теперішній час викладача англійської мови [PERSON] повідомляє наступне. 02.10.2020 року позивачка звернулася з заявою про надання творчої відпустки для написання дисертації. Ця заява не була погоджена заступником директора, оскільки до неї не були надані необхідні документи. Незважаючи на це, [PERSON] з 05.10.2020 року на роботу не виходить, їй, як безпосередньому керівнику, ніяких додаткових документів не надавала, на зв`язок не виходила. У зв`язку з відсутністю викладача англійської мови [PERSON] під загрозою опинилось виконання навчальних робочих планів здобувачами освіти з предмету Англійська мова за І семестр, так як цей предмет розподіляється на підгрупи. Для забезпеченням безперервного освітнього процесу, через відсутність викладача [PERSON] протягом жовтня-грудня були зроблені заміни. Проте, відсутність постійного викладача справила негативний вплив на підготовку здобувачів освіти, та призвела до збільшення навантаження викладачів, які фактично проводили в порядку заміни уроку англійської мови. Також, вказує, що перед тим, як залишити освітній заклад, [PERSON] своєчасно не привела навчально-плануючу документацію в належний стан, а саме: в журналах обліку теоретичного навчання незаповнений зміст навчального ріалу та своєчасно не були затверджені робочі навчальні програми з навчального предмету «Англійська мова». Таким чином, це ще більше ускладнено організацію освітнього процесу. Крім того, як завідуюча навчальним кабінетом № 76 «Англійської мови» [PERSON] своєчасно не надала на погодження заступнику директора з HP Псарьовій Н.М. паспорт навчального кабінету (а.с. 58). Директором ВПУ №17 було подано подання від 18.12.2020 року Голові профспілкового комітету ВПУ №17, в якому вказав, що з 05.10.2020 року по сьогоднішній день викладач англійської мови [PERSON] не виходить на роботу, про що складено акт від 18.12.2020 року № 4. 02.10.2020 року [PERSON] звернулась з заявою про надання творчої відпустки для написання дисертації на здобуття наукового ступеню доктора філософії. Творчі відпустки в Україні надаються в порядку, визначеному установою Кабінету Міністрів України від 19 січня 1998 року № 45. Оскільки до заяви не були додані документи, передбачені зазначеним нормативним актом, а саме рекомендації Вченої ради ВНЗ про доцільність надання творчої відпустки, заява не була погоджена безпосереднім керівником та інспектором з кадрів, наказ про надання відпустки на видавався. Про відмову в задоволенні заяви та про те, які документи необхідні для отримання зазначеного виду відпусток, [PERSON] була повідомлена інспектором з кадрів [PERSON] в день надання заяви, на що вона обіцяла надати повний пакет документів в електронному вигляді або нарочним, оскільки має негайно залишити місто Дніпро. Під час спілкування в viber та електронною поштою позивачка неодноразово підтверджувала, що документи для оформлення відпустки будуть надані, але станом на сьогоднішній день ні в паперовому, ні в електронному вигляді вказані документи до училища не надходили. На запит від 15.10.2020 року № 03/482, направлений до НТУ «Дніпровська політехніка», в якому [PERSON] навчається в аспірантурі, надійшла відповідь 16.11.2020 року № 11-36/22, що заява про надання творчої відпустки від зазначеної особи до відділу аспірантури і докторантури НТУ «Дніпровська політехніка» не подавалась. На уточнюючий запит від 11.12.2020 року №03/609 адміністрація НТУ «Дніпровська політехніка» листом від 17.12.2020 року № II-36/26 повідомила, що питання про надання [PERSON] творчої відпустки не розглядалось, ні на засіданні кафедри, ні на засіданні Вченої ради університету. 03.12.2020 року черговому педагогічному працівнику [PERSON] сторонньою особою була передана заява від імені [PERSON] про надання відпустки без збереження заробітної плати з 05.10.2020 року до 11.12.2020 року. Дата написання заяви вказана не була. З своїх письмових поясненнях, надісланих на електронну адресу училища, [PERSON] стверджує, що залишила роботу до видання наказу про відпустку, оскільки заява була, нібито, прийнята, і інспектор з кадрів [PERSON] запевнив її, що відпустка буде надана в зазначені в заяві строки. Це не відає дійсності: [PERSON] була проінформована, що відпустка не може надана на підставі заяви та наданих документів, про що повідомляється в доповідній записки Псарьової Н.М. та [PERSON] від 05.10.2020 року. Оскільки документи, які підтверджують право на творчу відпустку, надані не були, а надання відпустки без збереження заробітної плати за період, що минув, не передбачено законодавством і суперечить правилам діловодства, [PERSON] вчинила дисциплінарний проступок - прогул без поважних причин. Як випливає з доповідної записки Псарьової Н.М. відсутність викладача [PERSON] поставила під загрозу виконання здобувачами освіти навчальних робочих планів, перед тим, як залишити роботу нею не була приведена в належний стан навчально-плануюча документація, не був своєчасно погоджений паспорт навчального кабінету, завідувачем якого вона є. З огляду на вищевказане, директор просив профспілковий комітет ВПУ № 17 надати згоду на звільнення викладача [PERSON] за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України) (а.с. 66-67). 22.12.2020 року було складено акт «Про запрошення на засідання профспілкового комітету викладача [PERSON] » відповідно до якого голова профкому ВПУ № 17 Макашова Ірина Анатоліївна, юрисконсульт Павлова Ганна Веніамінович, інспектор з кадрів [PERSON] , склали цей акт в тому, що 22 грудня 2020 року Макашова І.А. в присутності Павлової Г.В. та [PERSON] зателефонувала викладачу [PERSON] та запросила її на засідання профспілкового комітету 23 грудня 2020 року о 12-00 годині. На що [PERSON] відповіла, що прийти не може і згодна про розгляд питання без її присутності (а.с. 69). На засіданні профспілкового комітету ВПУ №17 від 23.12.2020 року надано згоду адміністрації училища на звільнення викладача [PERSON] , згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, що підтверджується Витягом із протоколу №13 засідання профспілкового комітету ВПУ №17 від 23.12.2020 року (а.с. 68). Національним технічним університетом «Дніпровська політехніка» надано відповідь №11-36/22 від 16.11.2020 року, на лист від 15.10.2020 року №03/482 директора ВПУ №17, про здобувача вищої освіти ступеня доктора філософії заочної форми навчання, яка навчається за договором, [PERSON] повідомлено, що заява про надання творчої відпустки для завершення дисертації від даної особи до відділу аспірантури та докторантури НТУ «ДП» не подавалась (а.с. 71). Відповідно до відповіді Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» №01-29/12 від 12.02.2021 року на лист від 18.01.2021 року №03/30 директора ВПУ №17 повідомляє, що [PERSON] в даний період є дійсним здобувачем вищої освіти третього рівня (аспірантом) II року навчання НТУ «Дніпровська політехніка». Для успішного закінчення дисертації відповідно до умов, тривалості, порядку та творчих відпусток, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 998 № 45 в університеті оформлення рекомендації про доцільність надання і відпустки за основним місцем роботи здобувачів вищої освіти ступеня доктор філософії здійснюється за наступною процедурою: здобувай вищої на засіданні кафедри де проводиться наукова робота, робить відповідну наукову доповідь; за результатами наукової доповіді здобувача, кафедра надає до Вченої ради університету мотивований висновок з обґрунтуванням тривалості творчої відпуски, копія такого висновку одночасно надається до відділу аспірантури і докторантури; Вчена рада університету розглядає відповідний висновок кафедри та ухвалює рішення з рекомендацією про доцільність надання творчої відпустки для закінчення дисертації на здобуття вищої освіти ступеня доктор філософії. З огляду на зазначену у листі ВПУ №17 інформацію було проведено перевірку за результатами якої встановлено, що у зв`язку з виявленими порушеннями положень Постанови Кабінету Міністрів України від 19.01.1998 року № 45 та недотриманням процедури оформлення рекомендації про доцільність надання творчої відпустки, рішення Вченої від 23.09.2020 року, протокол № 9 в частині рекомендації по надання творчої відпустки аспірантці [PERSON] було скасовано відповідним рішенням Вченої ради від 22.10.2020 року протокол № 10. Враховуючи вищевикладене, Витяг з протоколу № 9 засідання Вченої ради зального технічного університету «Дніпровська політехніка» від 23.09.2020 року щодо ухвалення рекомендацій про надання творчої відпустки на написання дисертаційної з аспірантці [PERSON] слід вважати не дійсним (а.с. 76). Наказом Вищого професійного училища №17 від 23.12.2020 року №100-к/тр «Про звільнення [PERSON] » [PERSON] , викладача англійської мови, звільнено 23.12.2020 року за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст.40 КЗпП України. Вирішено виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку в кількості 12 календарних днів (2 календарних дні щорічної відпустки за період з 24.09.2020 по 04.10.2020 та 10 календарних днів соціальної відпустки за 2020 рік) (а.с. 79-80). У вказаному наказі вказано, 02.10.2020 року викладач англійської мови [PERSON] звернулася з заявою про надання творчої відпустки для написання дисертації з 05.10.2020 року по 21.12.2020 року. До заяви був наданий звіт аспіранта [PERSON] про виконання освітньої-наукової програми доктора філософії за жовтень 2019 - серпень 2020 роки та копія витягу з протоколу засідання кафедри від 25.09.2020 року про заслуховування цього звіту. Творчі відпустки надаються працівникам за основним місцем їх роботи для закінчення дисертації в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 19 січня 1998 року № 45. Через відсутність документів, передбачених п.1 Умов, тривалості, порядку надання та оплати творчих відпусток, затверджених зазначеною постановою, а саме рекомендацій Вченої ради ВНЗ про доцільність надання творчої відпустки, відсутність погодження заяви безпосереднім керівником, наказ про надання творчої відпустки для написання дисертації не видавався. Інспектором з кадрів [PERSON] було одразу роз`яснено [PERSON] , що підстави для надання творчої відпустки відсутні, але, посилаючись на бажання негайно залишити місто Дніпро, [PERSON] пообіцяла надіслати необхідні документи електронною поштою. Під час спілкування в Viber та електронною поштою [PERSON] неодноразово підтверджувала, що документи для оформлення відпустки будуть надані, але станом на сьогоднішній день ні в паперовому, ні в електронному вигляді документи, які надають право на творчу відпустку, до училища не надходили. Через означене, адміністрація ВПУ № 17 змушена була направити запит від 15.10.2020 року № 03/482 до НТУ «Дніпровська політехніка» (за місцем навчання [PERSON] ), на який надійшла відповідь від 16.11.2020 року № 11-36/22, що заява про надання творчої відпустки від зазначеної особи до відділу аспірантури і докторантури НТУ «Дніпровська політехніка» не подавалась. На повторний запит від 11.12.2020 року № 03/609 НТУ «Дніпровська політехніка» листом від 17.12.2020 року № 11-36/26 повідомив, що питання про надання [PERSON] творчої відпустки не розглядалося ні на засіданні кафедри, ні на засіданні Вченої ради університету. В своїх письмових поясненнях, надісланих на електронну адресу училища лише 10.12.2020 року, [PERSON] намагалася ввести адміністрацію училища в оману, стверджуючи, що залишила роботу без видання наказу про відпустку оскільки заява була прийнята, і інспектор з кадрів [PERSON] запевнив її, що відпустка буде надана в зазначені в заяві строки. Надаючи неправдиві пояснення та постійно намагаючись затягнути вирішення питання про неповажність причин її відсутності на роботі, [PERSON] продовжувала безпідставно не з`являтися в закладі освіти. Відсутність протягом тривалого часу викладача [PERSON] поставила під загрозу виконання здобувачами освіти навчальних робочих планів, перед тим, як залишити роботу нею не була приведена в належний стан навчально- плануюча документація, не був своєчасно погоджений паспорт навчального кабінету. Оскільки документи, які підтверджують право на творчу відпустку аспіранту II року навчання, надані не були, [PERSON] вчинила дисциплінарний проступок - прогул без поважних причин з 05.10.2020 року. Через триваючий дисциплінарний проступок адміністрація училища 18.12.2020 року звернулася до профспілкового комітету з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] . Відповідно до довідки про участь у сесії/підтвердження про складання державних іспитів (атестації) захист дипломного проекту (роботи), згідно з довідкою викликом №11-36/27 аспірант заочної форми ІІ року навчання відділу аспірантури і докторантури НТУ «ДП» [PERSON] , яка працює у Вищому професійному училищі №17 вибула в додаткову оплачувану відпустку 21 грудня 2020 року (підпис інспектор з кадрів [PERSON] ); прибув до НТУ «ДП» 21 грудня 2020 року; вибув з НТУ «ДП» 27 грудня 2020 року, склавши за зазначений термін 2 екзамени, 1 залік із запланованих. Підписана довідка завідувачем аспірантури і докторантури Колісник Л.О. 28 квітня 2021 року (а.с. 93). Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП України). Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно з пунктом 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку вчинення працівником прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Аналіз наведених вище норм трудового законодавства дає підстави для висновку, що звільнення за прогул допускається за відсутності працівника на роботі виключно без поважних причин, однак у разі наявності поважних причин відсутності, таке звільнення недопустиме. Судом встановлено, що [PERSON] була відсутня на робочому місці з 05.10.2020 року по день її звільнення, без дозволу безпосереднього керівника, що зафіксовано в актах наявних в матеріалах справи. Крім того, із листа Державної прикордонної служби №13489/21-Вих/2/204/899/21 від 24.06.2021 року вбачається, що [PERSON] виїздила за кордон, а саме за період з 04.10.2020 року по 18.12.2020 року (а.с. 113). Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази, оскільки трудове законодавство України не визначає вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі. Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо цьому перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17 (провадження № 61-47902св18). Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що твердження позивачки, що вона здійснила всі можливі з її сторони заходи щодо подачі всіх необхідних документів відповідачу, відповідно до вимог законодавства, для надання творчої відпустки (в тому числі через viber інспектору кадрів [PERSON] ) не приймаються, оскільки саме дії позивачки призвели до труднощів пов`язаних з не оформленням творчої відпустки. Так, засідання Вченої ради, на якому було рекомендовано надати творчу відпустку [PERSON] відбулось 23 вересня 2020 року, у зв`язку з чим, у позивачці було достатньо часу до 04.10.2020 року для подання до відділу кадрів відповідної заяви, з усіма належними документами, для погодження та надання творчої відпустки. Крім того, навіть якщо позивачка вважала, що у період з 05.10.2020 року знаходиться у творчій відпустці на законних підставах, то суду не було доведено та не надано належних доказів, чому позивачка була відсутня на робочому місці вже після 22.10.2020 (дата скасування рішення вченої ради в частині рекомендації про надання творчої відпустки аспірантці [PERSON] ). Таким чином, позивачкою [PERSON] не було надано належних доказів, які б підтверджували право на творчу відпустку. Відтак, позивачка вчинила дисциплінарний проступок - прогул без поважних причин з 05.10.2020 року. Враховуючи викладене, оскільки позивачку було звільнено 23.12.2020 року в період знаходження її на сесії, тобто вона знаходилась у додатковій відпустці, та оскільки судом встановлено факт законності такого звільнення, суд доходить до висновку, що наслідки порушення гарантії, визначеної у частині третьої статті 40 КЗпП України, у цьому випадку слід усунути шляхом зміни дати звільнення позивачки, а саме: визначити датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду додаткової відпуски, зважаючи на те, що в довідки про участь у сесії вказано, що вона вибула з НТУ «ДП» 27.12.2020 року, тобто 28.12.2020 року є перший робочий день, то датою припинення трудових правовідносин є 28.12.2020 року. До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670 цс19). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial