Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку та способу участі батька у вихованні дитини, в якому просить визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні сина - [PERSON] , [INFO] : побачення в будні дні (понеділок - п`ятниця) з 18:00 год. до 20:00 год. за місцем перебування сина або за місцем проживання батька, без супроводу матері; побачення у вихідні дні повністю із ночівлею за місцем проживання батька; побачення у святкові дні (кожне друге офіційне свято) - цілий день із ночівлею за місцем проживання батька; спільний відпочинок два тижні на рік (тиждень влітку, тиждень взимку; необмежене спілкування з сином - [PERSON] , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку. Позов обґрунтований наступними обставинами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу малолітній син сторін залишився проживати з матір`ю. Позивач вказує, що відповідач регулярно чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, що і стало причиною для звернення до суду із вищевказаним позовом. Вказує, що бажає брати активну участь у вихованні малолітнього сина, систематично зустрічатись, піклуватись про нього та утримувати його матеріально, мати можливість спільного відпочинку, дарувати іграшки та забезпечувати гарне та спокійне дитинство. Вважає, що вільне та систематичне спілкування батька з малолітнім сином сприятиме нормальному та гармонійному розвитку останнього. 15.03.2021 року представником відповідача було подано відзив із запереченнями щодо позову, обґрунтовані тим, що запропонований варіант зустрічей на цей час не є можливим в силу стану здоров`я сина та його віку, який потребує особливого розкладу дня, дотримання особливостей у спілкуванні, обов`язкової присутності матері, а також віддаленістю місця проживання позивача від місця проживання дитини. Тому зустрічі батька з дитиною, на погляд відповідача, можливі, по-перше, тільки у присутності матері, а, по-друге, з періодичністю не більш, ніж 1 раз на тиждень, без тривалих зустрічей у святкові дні та без проведення тривалого відпочинку у відстані від дому та поза межами звичної для нього обстановки, з обмеженням у спілкуванні телефоном або іншими засобами зв`язку. На думку відповідача, встановлений порядок та спосіб участі батька, який проживає окремо, у вихованні дитини та спілкуванні з нею: кожна субота з 10:00 до 14:00 в присутності матері, буде краще відповідати інтересам дитини. 23.03.2021 року представником позивача було подано відповідь на відзив. Обґрунтовуючи заперечення сторони відповідача, представник позивача зазначила, що враховуючи наявність конфлікту між сторонами, вважає, що зустрічі [PERSON] з малолітнім [PERSON] доцільно проводити без присутності матері, оскільки конфліктні відносини між [PERSON] та [PERSON] спричинятимуть негативний вплив на малолітнього [PERSON] . Більше того, враховуючи стан здоров`я малолітнього сина сторін, складні стосунки та напруга між батьками завдаватиме йому ще більшого стресу, у зв`язку з чим стан здоров`я дитини може погіршуватись. Щодо запропонованого позивачем варіанту побачень з дитиною вказала, що останній є неприйнятним, безпідставним, та таким, що порушує принцип рівності обох батьків, та порушує права та інтереси малолітнього сина. 30.03.2021 року представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що на теперішній час, враховуючи проходження сином курсу лікування, оптимальним є нечасте та нетривале спілкування з дитиною задля можливості забезпечення спокійної атмосфери та тиші. У зв`язку із відвідуванням лікарів, занять з логопедом, практикумів з психологом та інше у будні дні, найкращим для дитини буде спілкування з батьком у вихідні дні. У відкритому судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні. У відкритому судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, з підстав викладених в заявах по суті справи. Третя особа- орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради звернулась до суду із заявою про розгляд справи у відсутність представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли у зв`язку із захистом особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей, а тому регулюються Главами 1 та 13 СК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2020 року по справі №523/6104/20 - розірвано (а. с. 36). В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а. с. 15), який проживає з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини проживає окремо. Встановлено, що відносини між батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , не склалися, між ними не досягнуто згоди про порядок виховання сина, участі батька у його вихованні та спілкування, крім того, відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення порядку участі батька у вихованні [PERSON] № 01-05-3/352 від 08.10.2020 року, останній вважає доцільним визначити способи участі батька, [PERSON] , [INFO] , у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення спілкування: перші та треті вихідні місяця: в суботу та неділю з 10:00 год. до 13:00 год., враховуючи режим дня дитини та стан здоров`я; щосереди з 16:00 год. до 19:00 год. (а. с. 91-92). Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що оскільки наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-3/352 від 08.10.2020 року на даний час не скасований, то він повинен бути прийнятий судом та врахований при ухваленні рішення задля розв`язання спору між сторонами щодо участі батька дитини у її вихованні. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява №31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (№2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Отже, при ухваленні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків. Як встановлено судом, батько дитини, не ухилявся і не ухиляється від спілкування з сином, бажає приймати участь у його вихованні. Стосовно доводів сторони відповідача щодо незадовільного стану здоров`я сина, як підстави для нечастого та нетривалого спілкування позивача із спільним з відповідачем сином, суд вважає їх необґрунтованими, адже жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спілкування батька з сином понад 4 год. на тиждень може будь-яким чином негативно вплинути на здоров`я дитини, зокрема її психічний стан, матеріали справи не містять. Щодо наданих до відзиву рекомендацій педіатра (а.с. 155), суд вважає, що підстав вважати, що батько дитини не буде дотримуватись встановлених рекомендацій, зокрема: консультацій психолога, психіатра, логопеда тощо, домашнього щадного режиму з обмеженням емоційних навантажень, суворого дотримання режиму, прогулянок на свіжому повітрі, та ін., немає. Належних та допустимих доказів відсутності прихильності у дитини по відношенню до батька матеріали справи не містять. Жодні документальні показання стосовно обмеженої участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина - відсутні. Суд також критично ставиться щодо доводів [PERSON] про наявність обмежувального припису по відношенню до [PERSON] , адже останній був виданий рішенням Малиновського районного суду м. Одеси 05 липня 2021 рокустроком на шість місяців, тому станом на дату ухвалення рішення втратив силу. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є обґрунтованими. Разом із цим досліджуючи запропонований позивачем режим побачень з сином, суд вважає, що він частково не відповідає інтересам малолітньої дитини, а фактично задовольняє інтереси позивача. Тому, враховуючи вищевикладене, щодо вирішення питання стосовно тривалості годин спілкування з сином, суд бере до уваги його малолітній вік, наявність умов для перебування дитини з батьком, висновок Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-05-3/352 від 08.10.2020 року, а також інтереси малолітньої дитини, та вважає доцільним визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення спілкування: перші та треті вихідні місяця: в суботу та неділю з 10:00 год. до 13:00 год., враховуючи режим дня дитини та стан здоров`я, без присутності матері; щосереди з 16:00 год. до 19:00 год., враховуючи режим дня дитини та стан здоров`я, без присутності матері; спільний відпочинок два тижня на рік: тиждень влітку, тиждень взимку. Разом із цим, суд,

Outcome: partial