Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2003 року. Від шлюбу дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що з вересня 2009 року у неї з відповідачем повністю припинились подружні стосунки. Так, у серпні - вересні 2009 року, по приїзду відповідача із заробітків з міста Києва, відчула холод в їхніх сімейних стосунках, відповідач став дуже агресивним по відношенню до неї, почались сварки та скандали, конфлікти, різні образи без будь-якого приводу. Їй, як дружині, було не зрозуміло причини такої неадекватної поведінки з його сторони, адже протягом шести років шлюбу, вони постійно були разом, разом працювали, дбали про сімейний добробут та складали плани на майбутнє. Однак, при безпричинному черговому конфлікті, що мав місце на початку вересня 2009 року, відповідач повідомив, що у нього появилась інша жінка, яку він покохав, і в майбутньому, можливо, створить із нею сім`ю. В свою чергу, вона ще тоді, в 2009 році запропонувала відповідачу написати спільну заяву до Борщівського РАЦС, з метою розірвати шлюб добровільно. Позаяк, всі її неодноразові намагання протягом 2009-2010 років здійснити цю дію, залишені останнім поза увагою та, відповідно, без відповіді і дотепер. Відповідач 22.09.2009 добровільно знявся з реєстраційного обліку місця проживання та вибув в село Обич Шумського району Тернопільської області. Усі ці обставини, призвели до повного розірвання їхніх подружніх стосунків, у неї втрачений будь-який зв`язок з відповідачем, і протягом дванадцяти календарних років вони не спілкуються взагалі, не живуть як чоловік і жінка та не ведуть спільного господарства. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з поштового повідомлення, наявного в матеріалах справи, відповідач повідомлення про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до такої документи, не отримав, таке повернулося на адресу суду з відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з чим, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів відповідача, такий про надходження позову та відкриття провадження у справі, 12 січня 2022 року повідомлявся через офіційний веб - сайт суду. На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 23 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 12 грудня 2003 року у Пищатинській сільській раді Борщівського району Тернопільської області. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя дітей не має. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі з вересня 2009 року разом не проживають, подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved