Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 53-20 від 10.07.2015 надано дозволи громадянам, зокрема: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS] загальною площею по 0,10 га кожна для індивідуального дачного будівництва. В подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 56-4 від 08.10.2015 «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам», затверджено проекти землеустрою та надано у власність громадянам для індивідуального дачного будівництва земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS] , у тому числі: [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0234, загальною площею 0,0834 га, [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0240, загальною площею 0,0834 га, [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0233, загальною площею 0,0834 га та [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0239, загальною площею 0,0834 га, а п. 37 спірного рішення земельні ділянки віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, які будуть використовуватись для індивідуального дачного будівництва. На підтвердження реєстрації права власності Черкаським районним управлінням юстиції видано [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0834 га [NUMBER] від 04.11.2015, [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0834 га № [NUMBER] від 15.12.2015, [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0834 га № [NUMBER] від 26.11.2015 та [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0834 га серії № [NUMBER] від 25.11.2015. Рішення сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 56-4 від 08.10.2015, в частині відведення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у власність земельних ділянок за кадастровими номерами 7124986000:04:005:0234, 7124986000:04:005:0240, 7124986000:04:005:0233, 7124986000:04:005:0239 підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки не відповідає вимогам чинного земельного законодавства, зокрема: в частині неможливості перебування земель, зайнятих прибережними захисними смугами у приватній власності; в частині відведення землі для містобудівних потреб без наявності розроблених та затверджених детального плану території або іншої містобудівної документації; в частині порушення порядку встановлення цільового призначення земельної ділянки; відсутності погодження проекту із землеустрою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; відсутності погодження проекту із землеустрою структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища; не проведення обов`язкової експертизи землевпорядної документації. Установлено, що рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 50-23 від 27.04.2015 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 1,6 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району, розроблену ТОВ «Геоземпроект» . Відповідно до п. 1.1 вказаного рішення Свидівоцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 1,6 га, переведено із земель загального користування (штучні водосховища) та земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (інші захисні насадження) до земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (угіддя піски). Позивач вказує, що виділення спірної земельної ділянки відбулося із порушенням процедури встановленої Земельним кодеском Українита Закону України «Про державний земельний кадастр», а відтак цільове призначення спірної земельної ділянки залишилось, як землі загального користування, зайняті штучними водосховищами. Чинним законодавством України установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Зазначення в рішенні Свидівоцької сільської ради № 54-5 від 11.08.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність» цільового призначення земельної ділянки, як землі рекреаційного призначення створює реальну загрозу раціонального цільового використання спірної земельної ділянки та її охорони саме, як земель водного фонду. Правовим наслідком порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель, відповідно до абзацу а) ч. 1 ст. 21 ЗК України, є визнання недійсними рішень органів державної влади про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Свидівоцька сільська рада хоча і наділена правом розпоряджатися землями, проте зобов`язана реалізувати таке право виключно в межах та на підставі діючих законів. Правовим наслідком прийняття органом місцевого самоврядування акту, який суперечить Конституції або законам України, відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є визнання його незаконним в судовому порядку. Враховуючи, вказані порушення норм діючого законодавства України, позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Свидівоцької сільської ради Черкаського району «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам» № 54-5 від 11.08.2015 року, в частині відведення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у власність земельних ділянок за кадастровими номерами 7124986000:04:005:0234, 7124986000:04:005:0240, 7124986000:04:005:0233, 7124986000:04:005:0239, розташованої в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району Черкаської області; визнати недійсним свідоцтва на право власності [NUMBER] від 04.11.2015, № [NUMBER] від 15.12.2015, № [NUMBER] від 26.11.2015, серії № [NUMBER] ; скасувати державну реєстрацію права власності зареєстровану за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; стягнути з відповідачів на користь позивача поненесі судові витрати. В судовому засіданні прокурор Пітюренко М.В. вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в уточнюючій позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Треті особи Черкаське управління захисних масивів дніпровських водосховищ та Будищенська сільська рада Черкаського району Черкаської області в судове засідання не з`явились, проте на адресу суду надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Формами цього представництва є, зокрема, звернення до суду з позовом (заявою, поданням), та участь у розгляді судами справ. Рішенням Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 53-20 від 10.07.2015 надано дозволи громадянам, зокрема: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва. В подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 54-5 від 11.08.2015 «Про затвердження проектів із землеустрою та надання земельних ділянок у власність громадянам», затверджено проект землеустрою та надано у власність у тому числі: [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0234, загальною площею 0,0834 га, [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0240, загальною площею 0,0834 га, [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0233, загальною площею 0,0834 га та [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0239, загальною площею 0,0834 га, а п. 37 спірного рішення земельні ділянки віднесено до категорії земель рекреаційного призначення, які будуть використовуватись для індивідуального дачного будівництва. На підтвердження реєстрації права власності Черкаським районним управлінням юстиції видано [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0834 га [NUMBER] від 04.11.2015, [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0834 га № [NUMBER] від 15.12.2015, [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0834 га № [NUMBER] від 26.11.2015 та [PERSON] свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,0834 га серії № [NUMBER] від 25.11.2015. Рішення сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 54-5 від 11.08.2015, в частині відведення відповідачам у власність земельної ділянки підлягає визнанню протиправним та скасуванню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 50-23 від 27.04.2015 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки площею 1,6 га в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради в межах населеного пункту с. Свидівок Черкаського району, розроблену ТОВ «Геоземпроект» . Відповідно до п. 1.1 вказаного рішення Свидівоцької сільської ради земельну ділянку загальною площею 1,6 га, переведено із земель загального користування (штучні водосховища) та земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (інші захисні насадження) до земель не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту (угіддя піски). Частиною 1 ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Пунктом 1Порядку проведенняінвентаризації земель,затвердженого розпорядженнямКабінетом МіністрівУкраїни№ 513 від 23.05.2012,встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням сільських, селищних, міських рад - у межах населених пунктів, райдержадміністрацій - за їх межами. Так згідно п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації. З наданих позивачем доказів вбачається, що вказаної процедури дотримано не було, а відтак цільове призначення спірної земельної ділянки залишилось, як землі загального користування, зайняті штучними водосховищами, оскільки визначеного Земельним кодексом України порядку зміни цільового призначення не дотримано. З наявних матеріалів справи вбачається, що Свидівоцької сільською радою Черкаського району під час відведення у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спірної земельної ділянки порушено порядок встановлення цільового призначення земельної ділянки, оскільки в силу вимог ст. 58 Водного кодексу України землі, зайняті водосховищами, являються землями земель водного фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. До земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції та чинним законодавством України встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Відповідно до ст. 59 Земельного кодексуУкраїни передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні таінші штучні водойми (ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України). Таким чином аналізуючи зміст зазначених норм права, землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Вказана твердження узгоджується із правовою позицією Верховного Суду встановленою у постанові від 30.05.2018 року №469/1393/16-ц Відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, та є об`єктом права власності Українського народу, право власності на землю набувається і реалізується державою виключно відповідно до закону. Таким чином, порушення встановленого законом порядку здійснення права власності на землю, у тому числі шляхом протиправної зміни її цільового призначення та передачі у власність, вказує на порушення норм Конституції України та права власності Українського народу. Правовим наслідком прийняття органом місцевого самоврядування акту, який суперечить Конституції або законам України, відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є визнання його незаконним в судовому порядку. Відповідно п. «а» ч. 1 ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади. Затвердження проекту та передача у приватну власність земельних ділянок порушує вимоги Земельного та Водного кодексів України в частині неможливості перебування таких земель у приватній власності та неможливості здійснення їх забудови. Вказане твердження має самостійне значення з точки зору визнання незаконним та скасування акта органу державної влади в порядку ст. 21 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України«Про основи містобудування» визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою. Згідно ст. 17 вказаного закону містобудівна документація це затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій; містобудівна документація є основою для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації та вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону у разі відсутності детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Враховуючи зазначені норми, надання земельних ділянок у приватну власність громадянам для індивідуального дачного будівництва в межах населеного пункту має передбачатись детальним планом території (повинен узгоджуватись зі схемою планування території (частини території) району. Так рішенням сесії Свидівоцької сільської ради Черкаського району № 56-25 від 08.10.2015 затверджено розроблений КПВАПП «Архбюро» Черкаської районної ради Генеральний план розміщення земельних ділянок під дачне будівництво в [ADDRESS] . Відповідно до листа Управління архітектури та містобудування Черкаської обласної державної адміністрації № 01-01-24/386 від 08.06.2018 вказана містобудівна документація не відповідає вимогам законодавства, в частині порядку її розроблення, погодження і затвердження. З наявних матеріалів спарви вбачається, що спірну земельну ділянку для потреб індивідуального дачного будівництва відведено на підставі розробленої, погодженої та затвердженої не у відповідності до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 290 від 16.11.2011, а висновок відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації № 277 від 05.08.2015, який міститься в матеріалах проекту відводу без будь-якого правового підґрунтя. Відповідно до ч.2 чт.186-1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Проте належний, наданий у відповідності до вимог містобудівного законодавства, висновок про його погодження або відмову в погодженні відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації, у проекті землеустрою відсутній та вказана обставина вказує є грубе порушення Свідивоцькою сільською радою вимог законодавства затверджуючи проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність громадянам для індивідуального дачного будівництва без погодження проекту відведення відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської РДА. Крім того, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» передбачено, що обов`язковій державній експертизі підлягають, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Частиною 2 та 5 ст. 35 вказаного Закону встановлено, що висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об`єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки; реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об`єктів обов`язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється. Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України вбачається, що у разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом орган місцевого самоврядування або державної влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до наданих законом повноважень, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність виключно після отриманняпозитивного висновкутакої експертизи. Як вбачається з листа Міськрайонного управління Держгеокадастру у Черкаському районі та м. Черкаси № 10-23-0.222-274/120-18 від 14.03.2018, станом на 01.01.2015, тобто до проведення інвентаризації земель сільською радою та до фактичного відведення у приватну власність, спірна земельні ділянка обліковувалась як землі загального користування вид угідь штучні водосховища. На підставі вище вказаних обставин, затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких встановлено як землі рекреаційного призначення, до отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, суперечить вимога чинного законодавства. Судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 1,6 га, за рахунок якої сформовані і спірні земельні ділянки перед виданням оскаржуваного рішення включала землі водного фонду. А тому, згідно з приписами ч. 3 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягав також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. Відповідно доПоложення проДержавне агентствоводних ресурсівУкраїни,затверджене Указом Президента України № 453/2011 від 13.04.2011, Державне агентство водних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Як вбачається з листа Державного агентства водних ресурсів України № 2348/9/11-18 від 19.04.2018 проектна документація щодо відведення у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] спірних земельних ділянок не погоджувалась, а відтак, законодавчої вимоги щодо необхідності отримання висновку про погодження проекту відведення земельних ділянок водного фонду також дотримано не було. Крім того, згідно листа Черкаського регіонального управління водних ресурсів № 138/11 від 28.02.2018 та графічним відображенням профілю дамб на Кременчуцькому водосховищі, технічно-експлуатаційна зона дамби має ширину 116,0 м від гребеня дамби в сторону Кременчуцького водосховища, де заборонена будь-яка господарська діяльність. Позивачем до суду надано висновок експерта Державного науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України № 19/12-3/13 від 07.07.2017, проведеної у межах досудового розслідування кримінального провадження № 12016250000000103, згідно якого вбачається, що земельна ділянка відведена у власність [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0234, загальною площею 0,0834 га, [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0240, загальною площею 0,0834 га, [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0233, загальною площею 0,0834 га та [PERSON] за кадастровим номером 7124986000:04:005:0239, загальною площею 0,0834 га, розташована на території Свидівоцької сільської ради Черкаського району, в межах населеного пункту частково знаходиться в межах технічно-експлуатаційної зони державної гідротехнічної споруди «Будище-Свидівська дамба». Так відповідно до ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам земельні ділянки із земель водного фонду можуть передаватися виключно на умовах оренди органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування і лише для розміщення та обслуговування гідротехнічних споруд. Передачею у власність спірних земельних ділянок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на якій розташована гідротехнічна споруда (частина Будище-Свидівської захисної дамби), фактично передано частину вказаного об`єкту у власність. Разом з тим, ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки, у зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення та додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, а також письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Погодження на відведення спірних земельних ділянок Черкаським РУВР не надавалось та даний факт не спростовується матеріалами справи. Враховуючи вказане, судом встановлено порушення права власності держави на захисну гідроспоруду, а саме частину Будище-Свидівської захисної дамби. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вказано в п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння (у даному випадку чинністю записів в Державному реєстрі земель та Державному реєстрі прав на нерухоме майно про належність ділянок на праві власності їх набувачам (скасування яких на даний момент можливе виключно відповідними діями реєстраційної служби) обумовлюється неможливість державою здійснення дій щодо розпорядження та користування землею). Крім того, ч. 2 ст. 393 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи те, що рішення Свидівоцької сільської ради № 54-5 від 11.08.2015 є особливим видом правочину та на його підставі виникли у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право на землю, обґрунтованим є застосування наслідків його недійсності, що полягає у скасуванні державної реєстрації права власності за набувачем незаконно переданої земельної ділянки. Захист порушених прав держави в силу вимог законодавства України про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, можливий виключно шляхом визнання недійсним свідоцтв на право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації права власності, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведені та обгрунтовані, тому підлягають до задоволення у повному обсязі. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положеньст.141 ЦПК України, а тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судови витрати, які складаються із судового збору при зверненні із позовом.

Outcome: approved