Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Силкіну Н.І. звернулась до суду із позовом до Вільнянської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок набуто на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.06.2008 у справі № 2-787/2008. Відповідно до Державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії ЗП04У\~№ 0439від 09.12.1994, земельна ділянка площею 0,575 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Новогупалівка Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області, зареєстрована за [PERSON] , яка на даний час померла. Саме цією земельною ділянкою, як невід`ємною частиною договору купівлі-продажу житлового будинку, позивач користується з листопада 2004 року по теперішній час. Однак, оскільки власниця земельної ділянки [PERSON] померла, а після її смерті спадщину жодна особа не прийняла, до нотаріальної контори з відповідною заявою при прийняття спадщини ніхто не звертався, позивач позбавлена можливості переоформити земельну ділянку будь-яким чином, у зв`язку з чим, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та, посилаючись на ст.ст. 321, 328, 377 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,575 га для ведення особистого підсобного господарства, розтушовану на території с. Новогупалівка Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області, посвідчену Державним актом\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії ЗП04У\~№ 0439від 09.12.1994. Ухвалою суду\~від 19.11.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 19.01.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити на тих підставах, що зазначені в позовній заяві. Від представника відповідача Вільнянської міської ради надійшла письмова заява, в якій останній не заперечував проти позову та просив розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення\~представника позивача, дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до таких\~висновків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок набуто на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.06.2008 у справі № 2-787/2008, яким визнано дійсною та виконаною угоду купівлі-продажу будинку [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19634411 від 23.07.2008, право власності на вказаний будинок зареєстровано ОП ЗМБТІ 23.07.2008 в реєстровій книзі № 3 за № 348. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2308440782020 від 17.12.2020, належний [PERSON] житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2321585600:04:006:0026. При цьому у Державному земельному кадастрі відсутня інформація про зареєстроване право власності або користування щодо вказаної земельної ділянки. Разом з\~тим,\~як вбачається\~з Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ЗП04У\~№ 0439від 09.12.1994, попередній власниці житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,575 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Новогупалівка Вільнянського (нині Запорізького) району Запорізької області. Як зазначає позивач, вона позбавлена можливості переоформити земельну ділянку будь-яким чином, оскільки [PERSON] померла, а спадщину після її смерті жодна особа не прийняла, до нотаріальної контори з відповідною заявою при прийняття спадщини ніхто не звертався. Дійсно, згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00034308267 від 21.12.2021, [PERSON] померла [INFO] , про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 09.03.2012 складено актовий запис за № 1442, який 09.03.2012 за № 00064513906 зареєстровано в Реєстрі. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68241442 від 25.01.2022 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоповерхового), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без міни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Подібні за змістом норми містяться і у Земельному кодексі України, зокрема, згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 120 цього Кодексу, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень ст. 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою ст. 125 Земельного кодексу України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власникові. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2018, винесеній у справі № 910/18560/16, особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач набула права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані на спірній земельній ділянці, до неї, як нового власника цього нерухомого майна, в силу положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України, перейшло право власності на спірну земельну ділянку так як продавець на момент укладення договору купівлі-продажу мав право власності на цю земельну ділянку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved