Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 01 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., за кредитним договором про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання договору у сумі 21598,38 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису через те, що ПАТ "ПУМБ" не надало належних документів, що свідчать про безспірність вимог, зокрема [PERSON] ніколи не мала і не має ніяких правовідносин з ПАТ "ПУМБ", жодних підписів у документах не ставила, грошових зобов`язань перед товариством не має. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду заперечень проти позову не надали, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Дослідивши та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 50 Закону "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Із постанови приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Вольф Т.Л. про відкриття провадження від 13.04.2018 року вбачається, що 01.03.2018 року приватним нотаріусом Киівського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто на користь ПАТ "ПУМБ" заборгованість із [PERSON] на суму 21598,38грн.(а.с.4). Згідно постанов приватних виконавців виконавчого округу міста Києва від 04.01.2019 року та 03.02.2021 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] на користь ПАТ ПУМБ" та ТОВ ФК "Аланд"(а.с.5, 6). Зі змісту ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, якщо позичальник не виконує своїх зобов`язань за договором, у кредитора виникає право на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Отже, з урахуванням вищевикладеного, вчинений 01 березня 2018 року приватним нотаріусом виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №1046, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 21598,38 гривень на користь ПАТ "ПУМБ", слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем взагалі заперечується факт кредитних відносин. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved