Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі по тексту - позивач, ПрАТ «СК «АРКС») звернулось до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5281736 від 10.10.2016 року, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, об`єктом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д/н [NUMBER] . 26.12.2016 року близько18 год. 00 хв.в м.Миколаєві по вул. Очаківська, 137, сталася ДТП за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Daewo Sens», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Вказане ДТП сталася з вини водія автомобіля «Chevrolet Lacetti» д/н [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.03.2017 року у справі №490/157/17. ПрАТ «СК «АРКС», відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2211705 від 09.06.2017 року та на підставі ремонтної калькуляції №1.102.17.0. від 23.01.2017 р., власнику автомобіля «Daewo Sens», д/н [NUMBER] сплачено страхове відшкодування у розмірі 11 495,62 грн. Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 11495,62 грн. На підставі наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позові. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.06.2020 року відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 17.08.2021 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Драненко В.В. надійшло клопотання про застосування строків позовної давності, мотивуючи тим, що ДТП сталася 26.12.2016 року, а позивач звернувся до суду з цивільним позовом 11.06.2020 року, тобто після спливу позовної давності. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомленийналежним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача - адвокат Драненко В.В. до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги не визнає. Судом постановлено про розгляд справи за відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. 10.10.2016 року між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5281736, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, об`єктом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д/н [NUMBER] . 20.06.2019 року було здійснено зміну найменування з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.06.2019 року 26.12.2016 р., близько 18 год. 00 хв. [PERSON] керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti номерний знак [NUMBER] рухався в м. Миколаєві по вул. Очаківська біля буд.137 в порушення п.п. 2.3 "б", 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України змінюючи напрямок руху, вліво виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з рухаючися у зустрічному напрямку транспорним засобом Daewoo Sens, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Власником пошкодженого автомобіля «DaewoSens», д/н [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується довідкою Управління патрульної поліції у м.Миколаєві від 28.04.2017 року №5623/41/16-2017. Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.03.2017 року у справі №490/1547/17 визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. 09.06.2017 року, згідно умов полісу, позивачем складено страховий акт №АХА2211705 за яким випадок є страховою подією та підлягає відшкодуванню у розмірі 11 495,62 грн. 09.06.2017 року [PERSON] подано заяву про страхове відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 11495,62 грн. На підставі вищевказаних страхового акту, заяви про страхове відшкодування та ремонтної калькуляції №1.102.17.0. від 23.01.2017 року, позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого [PERSON] у розмірі 11495,62 грн., що підтверджується платіжним дорученням №341 619 від 12.06.2017 року. З метою досудового врегулювання спору 17.05.2017 року відповідачу направлено претензію про відшкодування збитків у порядку регресу. Згідно викладених у позові обставин, зазначена вимога залишилась невиконаною відповідачем. Згідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» та нормами Закону України «Про страхування». Вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно із вимогами ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страховевідшкодування, має до особи, відповідальної за завданізбитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 1192 ЦК Україниз урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних дляв ідновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Судом не беруться до уваги заперечення відповідача щодо пропущення строку позовної давності і відмови в задоволенні позову з цієї підстави, з наступнихпідстав. У п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Також, Верховний Суд упостанові № 200/13392/13-ц від 10 січня 2019 року зробив висновок по те, що строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Оскільки страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено АТ «СК «АХА Страхування» 12 червня 2017 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що даний позов до суду подано засобами поштового зв`язку 11.06.2020 року, що підтверджується відміткою поштового відділення на конверті, строк позовної давності позивачем не пропущено, а тому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності не вбачається. При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов протиУкраїни", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджену сплачену суму судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved