Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійно проживала на території України станом на 13 листопада 1991 року, зобов`язати Роменську ДМС України видати йому на підставі довідки від 13.06.2020 року з с. Велика Обухівка, Миргородського району, Полтавської області, паспорт громадянина України. Заяву обґрунтовано тим, що він проживав в неповнолітньому віці з мамою - [PERSON] в с. Велика Обухівка з 18 жовтня 1991 року, Миргородського району, Полтавської області, паспорта громадянина України не отримував. Він звернувся до УДМС України в Сумській області для отримання паспорта України, проте йому було відмовлено, оскільки не встановлено громадянство України. Таким чином, для оформлення і видачі паспорта громадянина України [PERSON] вимушений звернутися до суду з вказаною заявою. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити, з підстав зазначених в заяві та з урахуванням довідок та інших документів наданих до суду, з яких вбачається, що особа постійно проживала на території України станом на 13.11.1991 р. Представник Управління ДМС у Сумській області Ганзенко О.М. проти задоволення заяви не заперечувала, в частині зобов`язання видачі паспорта України просила відмовити, оскільки така вимога є похідною від первісної. Заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Піски, Лохвицького району, Полтавської області, перебуваючий в Роменській ВК-56, дійсно звертався до Роменського МВ УДМС України в Сумській області з приводу видачі паспорта громадянина України після досягнення 18-річного віку, проте йому було відмовлено у зв`язку з тим, що факт реєстрації станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року підтвердити не вдалося, тому підтвердити факт належності до громадянства України також не є можливим (а.с. 12, 13). Відповідно до відповіді на інформаційний запит Великообухівської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 13.06.2020 р. № 146/02-27 згідно запису № 1669 будинкової книги мати, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована на території Великообухівської сільської ради, Миргородського району в с. Велика Обухівка 18 жовтня 1991 року по паспорту [NUMBER] , виданому ВВС Нововільнянського райвиконкому м. Вільнюс та проживала разом з дітьми в с. Велика Обухівка: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом в погосподарській книзі том 12-й за 1991-1995 роки, запис № 499; сім`я вибула в селище Комишня, Миргородського району 13.04.1992 року (а.с. 14). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Хорольської міської ради від 15.11.2021 р. № 21/15.04-11 [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав без реєстрації на території колишньої Петрівської (після перейменування Вишневої), Хорольського (після перейменування Лубенського) району Полтавської області в період з 1986 року по 1990 рік, згідно запису в погосподарській книзі № 1 (особовий рахунок № [NUMBER] ) (а.с. 80). [PERSON] , [INFO] , був зарахований до Петрівської восьмирічної школи до 1 класу (наказ від 25.08.1987 № 73) і відрахований з 3 класу в зв`язку з переїздом матері до с. Єньки Петрівської сільської ради (наказ від 19.12.1989 № 243), що підтверджується довідкою Вишневого НВК Хорольської районної ради Полтавської області від 17.03.2020 № 49 (а.с. 81). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року N 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт постійного проживання на території України заявника [PERSON] на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.. Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України. Отже, досліджені докази в їх сукупності свідчать про те, що [PERSON] постійно проживав на території України в неповнолітньому віці станом на 13 листопада 1991 року, та іншого місця проживання у нього не було. З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання на території України в неповнолітньому віці станом на 13 листопада 1991 року, і саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд приходить до висновку про задоволення заяви в цій частині. Відносно вимоги заявника про зобов`язання УДМС України в Сумській області видати [PERSON] на підставі довідки від 13.06.2020 р. з с. Велика Обухівка, Миргородського району, Полтавської області, паспорт громадянина України, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, оскільки представником заінтересованої особи в судовому засіданні доведено та обґрунтовано підстави видачі паспорту громадянина України, на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial