Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду з позовною заявою до відповідача про виділ частки з спільної часткової власності шляхом стягнення грошової компенсації та про припинення права власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 08.08.2008р. по 28.12.2018р. перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] . Кожному з них на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2012 року, виданого виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області, належить 1/3 частка двокімнатної квартири [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу, сторони погодилися на те, що відповідач виплатить позивачу грошову компенсацію її з сином частки в квартирі, для того щоб останні мали змогу придбати собі інше житло. До 30 квітня 2020р. позивач із сином проживали у спірній квартирі. Однак, 30 квітня 2020р. відповідач повернувся із заробітків та заявив, що у нього є вагітна дружина та щоб позивач вибиралася із сином з квартири, оскільки відповідач має намір проживати в їхній квартирі з новою дружиною. Щодо виплати компенсації вартості частки позивача та сина, відповідач пояснив, що сплачувати нічого не буде, оскільки вважає, що ця квартира є тільки його власністю, що стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного розгляду по справ не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав. Разом з тим, на адресу суду органом зв`язку повернуте рекомендоване повідомлення з відміткою «немає вдома», з огляду на що відповідач, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 26.01.2022р. судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08.08.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії [NUMBER] . Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 28.12.2018р. шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 29.01.2019р. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2012 року, виданого виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області, належить 1/3 частка двокімнатної квартири [ADDRESS] . Як вбачається із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №761 від 04.11.2021р. за адресою по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 05 листопада 2021р. без урахування ПДВ становить 127 966,00 грн. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, наведеною у Постанові від 3 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч.2 ст.364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст.367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. У ч.2 ст.364\~ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.183,358,364,379,380,382\~ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Як встановлено судом, спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки фактично житлова квартира не має ізольованих часток, допоміжні приміщення (коридор, кухня, ванна, санвузол) знаходяться в загальному користуванні, та не має окремого входу (виходу). Згідно з правовою позицію, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року по справі № 6-2925цс15, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому, не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Відповідно до ч.2 ст.\~183\~ЦК України якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Як вбачається із долученого до матеріалів справи звіту від 07.11.2021 про незалежну оцінку майна, який суд вважає обґрунтованим, наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ринкова вартість, двокімнатної квартири [ADDRESS] становить 127 966 грн. без ПДВ. Таким чином, ринкова вартість 2/3 частини об`єкта оцінки становить 85\~310,66 грн. без ПДВ. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки виділ у натурі частки із спільного майна, квартири [ADDRESS] є неможливим, а відтак, [PERSON] із сином мають право на одержання від відповідача грошової компенсації вартості своїх часток. На підставі викладеного та

Outcome: approved