Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, де зазначив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, з поміж іншого, входить житловий будинок [ADDRESS] , який належав за життя останньому. Спадкоємцями майна померлого є його діти: [PERSON] (позивач) та [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв Євдокимову С.М. , приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу та є спадкоємцями за законом першої черги. Інші особи, які прийняли спадщину та складені спадкодавцем заповіти - відсутні. За наслідком звернення до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав останнім повідомлено про наявність обтяження на житловий будинок, видачу свідоцтв про право на спадщину затримано. Позивач зазначає, що обтяження було зареєстровано Першою житомирською державною нотаріальною конторою у Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами за 1962-1971 роки, на підставі повідомлення Житомирського льонокомбінату (реєстраційний запис №92 від 26.07.1966 року, тип обтяження: заборона відчуження нерухомого майна). Пізніше відомості про нього були перенесені з паперової форми в електронну і 30.03.2006 року Першою житомирською державною нотаріальною конторою проведено відповідну реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 3037379). В подальшому, 03.04.2007 року, на підставі того ж самого повідомлення Житомирського льонокомбінату від 26.07.1966 року, Першою житомирською державною нотаріальною конторою було проведено ще одну реєстрацію у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження: 4745908), однак тип обтяження вже визначено, як арешт нерухомого майна. Позивач звертає увагу, що обтяження були накладені на підставі повідомлення Житомирського льонокомбінату від 26.07.1966 року. При цьому, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) міститься лише один запис про юридичну особу із назвою «Житомирський льонокомбінат» - Закрите акціонерне товариство «ЖИТОМИРСЬКИЙ ЛЬОНОКОМБІНАТ», ідентифікаційний код 32313613, яке є припиненим з 08.05.2008 року. Правонаступники відсутні. Позивач зауважує, що з дня первинної реєстрації обтяження пройшло більше 55 років і жодних дій щодо звернення стягнення на житловий будинок за цей час не проводилось. Вказуючи на передбачений чинним законодавством належний спосіб захисту порушених прав, сторона просить скасувати державну реєстрацію обтяження - заборону відчуження житлового будинку [ADDRESS] , зареєстровану 30.03.2006 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою житомирською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження: 3037379) та припинити це обтяження; скасувати державну реєстрацію обтяження - арешту на житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований 03.04.2007 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Першою житомирською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження: 4745908) та припинити це обтяження. В судове засідання представником позивача подано заяву про можливість розгляду справи у його відсутності. Представник відповідача про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі ст. 211. п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] помер [INFO] , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є сином спадкодавця. Листом №206/02-14 від 16.08.2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Євдокимов С.М. повідомив позивача про наявність обтяження на житловий будинок. Так, Першою Житомирською державною нотаріальною конторою у Реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами за 1962-1971 роки, зареєстровано заборону відчуження нерухомого майна [PERSON] на підставі повідомлення Житомирського льонокомбінату (реєстраційний запис №92 від 26.07.1966 року). Вказане підтверджується інформацією Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 29.10.2021 року. З досліджених судом відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що 30.03.2006 року Першою Житомирською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження об`єкту нерухомого майна на підставі повідомлення від 26.07.1966 року Житомирського льонокомбінату (реєстраційний номер обтяження 3037379). Крім того, 03.04.2007 року Першою Житомирською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження за типом арешту нерухомого майна з підставою внесення відомостей до реєстру - повідомлення Житомирського льонокомбінату від 26.07.1966 року (реєстраційний номер обтяження 4745908). Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Закрите акціонерне товариство «ЖИТОМИРСЬКИЙ ЛЬОНОКОМБІНАТ», ідентифікаційний код 32313613, є припиненим з 08.05.2008 року. Правонаступники відсутні. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року, ратифікованого Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини вказує на те, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що будь-яке втручання у мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній або юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів влади з метою ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час перевірки дотримання цієї умови слід провести комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур (рішення у справі «Капітал банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria), п.134). У пункті 168 рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини зазначає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Згідно п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Під державною реєстрацією обтяжень, законодавець розуміє офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення обтяжень прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п.1 ч.1 ст.2 вказаного Закону). Відповідно до пунктів 1-3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, зміст ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідчить про те, що законодавець встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 року у справі №915/572/17 вказав на те, що навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. На час вирішення спору судом не отримано відомостей про існування будь-яких вимог, заснованих на зобов`язанні, забезпеченим забороною відчуження майна, до [PERSON] як боржника, а також до позивача та інших осіб як спадкоємців вказаної особи. Є необхідним прийняти до уваги також ту обставину, що Закрите акціонерне товариство «ЖИТОМИРСЬКИЙ ЛЬОНОКОМБІНАТ» є припиненим з 08.05.2008 року, правонаступники відсутні. На думку суду, продовження забезпечувальної дії обтяження майна за вищевикладених умов та фактичної відсутності спірних правовідносин безпідставно порушує право на вільне володіння та розпорядження майном, обмежуючи право власності. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved