Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

27 жовтня 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію на їх користь за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року в сумі 13000,00 грн., втрат від інфляції в розмірі 1763грн. 10коп., трьох відсотків річних в розмірі 1031грн. 61коп. та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач проживає та є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачу надаються послуги з теплопостачання на підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 серпня 2012 року за № 742 «Про визначення виконавця житлово-комунальної послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання», відповідно до якого СП ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодську. Вказане рішення діяло до 16.08.2019 року, тобто в момент виникнення спірних правовідносин. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ЗУ «Про теплопостачання» закріплено обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги, а також дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і про надання послуги з постачання теплової енергії, передбачено законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Відповідачем договір про надання послуг з постачання теплової енергії не укладався. Відповідач надані послуги не оплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року, розмір якої склав 13000 грн. 00 коп. Крім того, посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку складає 1763,10 грн. - інфляційні витрати, 1031,61 грн. - 3% річних. Також, просить стягнути окрім сплаченого судового збору, судові витрати на відшкодування професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. На підтвердження цієї суми надав суду договір про надання правничої (правової) допомоги, акт надання професійної правової допомоги, копії свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю та довіреності. Ухвалою судді від 11 листопада 2021 року відкрито спрощене провадження у цивільній справі з викликом сторін по справі.(а.с. 31-32). Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.36, 42). Відповідач в судові засідання не з`явилась про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим конвертом, повернутим до суду з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою". (а.с. 35, 41 ). В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 25 січня 2022 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15 серпня 2012 року № 742, виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання визначено Спільне підприємство - Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут". (а.с. 6). Довідкою СП ТОВ "Світловодськпобут" виданою станом на 01 жовтня 2021 підтверджується, що заборгованість за послуги СП ТОВ "Світловодськпобут" Журавською Н.П. по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2021 року складає 13000 грн. 00 коп. (а.с. 7). Відповідно до розрахунку наданого позивачем, інфляційні втрати по особовому рахунку [NUMBER] , складають 1763грн. 10коп., три відсотки річних від простроченої суми становить 1031грн. 61коп.. (а.с. 7). Із інформації, наданої на запит суду, Відділом ведення реєстру апарату виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області та Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області встановлено, що боржник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.29, 30) Згідно статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Із змісту ч. 1 ст. 901 ЦК слідує, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ містить визначення поняття споживача як фізичної особи чи юридичної особи, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими у встановленому порядку. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. СП ТОВ "Світловодськпобут" є постачальником теплової енергії в житловий будинок де власником квартири є відповідач і даний будинок забезпечується централізованим опаленням, що підтверджується наявністю договірних правовідносин та особовим абонентським рахунком. Заборгованість відповідачем добровільно погашена не була, а тому має бути стягнута в судовому порядку. За змістом ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, заборгованість за послуги з централізованого опалення підлягає стягненню з відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми. При вирішенні вимог позивача про відшкодування понесених судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховним Судом у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Проте, відповідач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на викладене, у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. слід відмовити, а вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору відповідно ст. 141 ЦПК України задовольнити.

Outcome: approved