Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 30287,21 гривень, посилаючись на те, що у період з 01.01.2013 року по 31.08.2021 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за адресою їх проживання: [ADDRESS] . На теперішній час [PERSON] , [PERSON] не здійснили повну оплату за надані послуги, тому позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 30287,21 гривень, а також понесені ним при пред`явленні позову судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Основним видом його економічної діяльності є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. [PERSON] , [PERSON] зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» (особовий рахунок [NUMBER] ). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №275058582 від 16.09.2021 року встановлено, що [PERSON] , [PERSON] є власниками (по 1/2 частині) квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Згідно з розрахунком суми заборгованості [PERSON] , [PERSON] мають заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за період з 01.01.2013 року по 31.08.2021 року в сумі 30287,21 гривень, яку добровільно ними не сплачено (а.с. 5, 6-7). За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. Особливості розподілу витрат у разі визнання позову урегульовані нормами ст.142 ЦПК України. Зокрема, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Враховуючи те, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн. відповідно до платіжного доручення №14619 від 14.09.2021 року, а відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу з державного бюджету необхідно повернути 25 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 567,50 грн.

Outcome: approved