Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 березня 2018 року між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.00617.003748415. 2 грудня 2020 року між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 12/89, відповідно до умов якого ПАТ «ІДЕЯ БАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ПАТ «ІДЕЯ БАНК» право вимоги за кредитним договором № Z06.00617.003748415 від 21 березня 2018 року на загальну суму 118 442,36 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № Z06.00617.003748415 від 21 березня 2018 року у сумі 118 442,36 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без їх участі, позов задовольнити у повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Ухвалою від 25 січня 2022 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2018 року між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.00617.003748415, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4-15). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. У судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором № Z06.00617.003748415 від 21 березня 2018 року, унаслідок чого станом на 2 грудня 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 118 442,36 грн., з якої: 54 414,78 грн. - заборгованість за основним боргом, 27 456,50 грн. - заборгованість за відсотками, 36 571,08 грн. - заборгованість за комісіями, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. У судовому засіданні встановлено, що 2 грудня 2020 року між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 12/89, відповідно до умов якого ПАТ «ІДЕЯ БАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ПАТ «ІДЕЯ БАНК» право вимоги за кредитним договором № Z06.00617.003748415 від 21 березня 2018 року на загальну суму 118 442,36 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 23-26). Відповідачу були направлені повідомлення про відступлення права грошової вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» із зазначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж, що підтверджується копіями повідомлень (а.с. 22). На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, умов договору не виконав та не бажає у повному обсязі погасити заборгованість за даним договором у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню сума боргу визначена позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 270 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1). Зазначені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved