Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Обухівського районного суду Київської області до [PERSON] та просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн. від заробітку відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що він є батьком [PERSON] і на сьогоднішній день є людиною похилого віку та має проблеми зі здоров`ям, пенсії не вистачає, а інші джерела доходів відсутні. У зв`язку зі своєю хворобою позивачу необхідно кожні пів року проходити стаціонарне лікування, а загальна сума лікування перевищує його фінансові можливості. Відповідач є приватним підприємцем, не одружений, дітей не має, щороку їздить відпочивати на море, та веде соціальне життя та ні в чому собі не відмовляє. На думку позивача у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу, але відмовляється це робити, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, та зазначив, що відповідач має можливість надавати допомогу батьку в розмірі 1 700 грн., оскільки він повністю сплачує витрати за комунальні послуги, де окрім нього є зареєстровані ще три чоловіки, позивач отримує пенсію. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.1982 року. Як вбачається з копії довідки про доходи № 2726 3254 8577 2719 від 21.09.20021 року [PERSON] є пенсіонером та перебуває обліку в Обухівському об`єднаному управлінні ПФУ в Київській обл. і отримує пенсію за віком. Щомісячний розмір пенсії [PERSON] складає 1991.37 грн., а за період з квітня 2021 року по вересень 2021 року [PERSON] отримано 11 948.22 грн. Відповідно до копії виписки із історії хвороби № 3164, виданої Обухівською центральною районною лікарнею 21.10.2019 року [PERSON] в період з 09.10.2019 року по 21.10.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні з клінічним діагнозом «гостре порушення мозкового кровообігу по типу ішемії (04.10.2019 року) у басейні СМА праворуч, з вираженим лівобічним геміпарезом. Порушення функції ходи, йому було рекомендовано повторне стаціонарне лікування через пів року та прийом лікарських препаратів. Як вбачається з копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, що видана начальником відділу реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Обухівської міської ради від 13.10.2021 року № 7796 за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї зареєстрованих осіб входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Представником відповідача суду надано ряд квитанцій про оплату відповідачем [PERSON] житлово-комунальних послуг з червня 2021 року по грудень 2021 року. Крім того, надано довідки про видачу готівкових коштів з яких вбачається, що [PERSON] 28.01.2021 року в аптеці було витрачено Надані представником відповідача довідки про видачу грошових коштів відповідачу [PERSON] від 13.01.2021 року на суму 2 451,22 грн., 21.01.2021 року на суму 1 786,91 грн. та 28.01.2021 року на суму 286,19 грн. суд не вважає належним доказом, оскільки неможливо встановити, що вказані кошти були витрачені на потереби позивача. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Як зазначено у підпункті 16 пункту1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Таким чином суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Позивач є особою похилого віку, пенсіонером, страждає на хворобу та потребує лікування, а пенсія, яку він отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Разом з тим, як встановлено судом, на сьогоднішній день син позивача, все-таки частково допомагає позивачу матеріально, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача, який є сином позивачка, слід стягнути аліменти на його утримання. Відповідно до статті 205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Розглядаючи питання про розмір аліментів, суд, враховуючи положення статтей 202-206 Сімейного Кодексу України, дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання позивачу розмірі по 3 000 грн. щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду, довічно. Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. Згідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави 908 грн. судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: partial