Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила змінити спосіб та розмір присуджених аліментів, які стягуються на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу Чуднівського районного суду Житомирської області від 08.06.2018 з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до твердої грошової суми в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що присуджений вказаним рішенням розмір аліментів наразі є недостатнім для належного забезпечення спільної дитини сторін, оскільки позивач є інвалідом третьої групи та не працевлаштована, перебуває на обліку як безробітна особа. Крім цього, позивач зазначила, що після присудження Чуднівським районним судом Житомирської області у червні 2018 року аліментів на користь сина, змінився матеріальний стан відповідача, який неофіційно працює в м. Києві майстром-електриком та займається наданням послуг, пов`язаних з установленням електричних мереж і отримує стабільний дохід та заробіток, однак жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Ухвалою судді від 23.12.2021 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач подав відзив на позовну заяву, яким частково визнав позовні вимоги. В обґрунтування відзиву зазначив, що викладені позивачем в позовній заяві обставини в частині ненадання матеріальної допомоги на утримання сина не відповідають дійсності, оскільки він часто та добровільно, крім присуджених аліментів, надавав матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дитині шляхом перерахування грошей на банківську картку позивача. Крім цього зазначив, що офіційно ніде не працевлаштований, періодично підробляє, а тому має мінливий дохід. На підставі цього, відповідач просив частково задовольнити позовні вимоги та стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно і до повноліття дитини. До відзиву долучено копію трудової книжки відповідача, з якої вбачається, що останній станом на момент подачі відзиву офіційно не працевлаштований. Крім цього, відповідачем долучено платіжні доручення за період з 2019 року по 2021 рік, які свідчать про перерахування відповідачем на картковий рахунок позивача власних коштів, а також аліментів. Позивач у встановлений судом строк відповіді на відзив не подала. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини справи. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). З довідки Чуднівської міської ради Житомирської області від 02.12.2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 25.04.2019 розірвано шлюб, зареєстрований 20.07.2010 між сторонами (а.с. 6-7). Згідно судового наказу Чуднівського районного суду Житомирської області від 08.06.2018 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5). Відповідно до довідки КНП «Чуднівська лікарня» Чуднівської міської ради від 12.11.2021 позивач працювала на посаді молодшої сестри медичної поліклініки з 04.02.2019 по 01.11.2021 (а.с. 10). Позивач перебуває на обліку як безробітна в Чуднівській районній філії Житомирського обласного центру зайнятості з 04.11.2021, що підтверджується довідкою №227 від 16.11.2021 (а.с. 11). [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи, у зв`язку з чим їй протипоказано важку фізичну працю з довготривалою ходою та перебуванням на ногах, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 01.11.2021 (а.с. 12). Згідно наданої позивачем характеристики виконуючого обов`язки директора КЗ «Чуднівський ліцей», складеної на [PERSON] , мати приділяє належну увагу вихованню сина, а батько навчанням сина не цікавиться (а.с. 13). У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Позивачем в обґрунтування позову зазначено факти, які не знайшли підтвердження в ході розгляду справи. Так, остання посилалась як на підставу для зміни розміру присуджених аліментів, на те, що після прийняття рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь дитини, змінився його матеріальний стан, оскільки відповідач наразі неофіційно працює в м. Києві та отримує стабільний дохід. В той же час, жодних доказів на підтвердження такого посилання позивачем суду не надано. Крім цього, спростовується наданими відповідачем доказами посилання позивача на те, що [PERSON] жодним чином матеріально не допомагає синові. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, що, на переконання суду, відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial