Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 05 лютого 2020 року вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3987 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 44124, 16 грн. та 300,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Про існування виконавчого напису він дізнався з постанови приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича про відкриття виконавчого провадження ВП №61490579 від 10.03.2020, яке відкрито на підставі вищезазначеного виконавчого напису. Позивач вважає, що здійснений виконавчий напис є незаконним та таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 06 листопада 2012 року між ним та ПАТ « Райфайзен Банк Аваль» укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування за № 014/0088/82/0132556. Відповідно до п. 1.1.1 ст. 1 умов цього договору сума кредиту складає 24889,39 грн. Зазначає, що ним періодично сплачувались платежі за договором кредиту. Пунктом 8.3. статті 8 вищевказаного договору передбачено, що кредитор повідомляє позичальника про факт відступлення права вимоги шляхом відправлення письмового повідомлення рекомендованим листом за адресою позичальника, зазначеною в цьому договорі. Така ж норма закріплена і в ст. 516 ЦК України. Зокрема, ч. 2 ст. 516 ЦК України передбачає, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 02 жовтня 2019 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Аланд» укладено Договір відступлення права вимоги № 02/10/2019-КА (цесія), право вимоги за яким перейшло від ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Аланд». Проте, всупереч умовам договору та нормам ст. 516 ЦК України, позивача не було повідомлено про укладення договору відступлення права вимоги № 02/10/2019-КА від 02 жовтня 2019 р. між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. А тому, у зв`язку з вищенаведеним, позивач просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 05.02.2020 за реєстровим номером 3987 про стягнення з позивача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 44124,16 грн. та 300,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про часі місце і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надійшло. Представник позивача - адвокат Гошовська О.В. в судове засідання не з`явилась, однак 10.12.2021 на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позиція відповідача: Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернулись на адресу суду 05.05.2021, 21.05.2021, 19.08.2021, 01.10.2021, 06.01.2022 з відміткою «вручено». Крім того, про призначення судового засідання відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України. А тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернулись на адресу суду 28.04.2021, 18.05.2021, 08.07.2021, 19.08.2021. 24.09.2021, 24.12.2021 з відміткою «вручено». Крім того, про призначення судового засідання відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України. А тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча неодноразово повідомлялася про розгляд справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернулись на адресу суду 25.05.2021, 19.08.2021, 05.01.2022 з відміткою «вручено». Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гули Л.В. від 24.04.2020 справу передано на розгляд до Франківського районного суду м Львова. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С. від 13.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29.01.2021 справу передано на розгляд до Стрийського міськрайонного суду Львівської області за підсудністю. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.03.2021 зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим 05 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. зареєстрованого в реєстрі № 3987 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором №014/0088/82/0132556 від 06.11.2012, за період з 07.11.2017 по 29.11.2019 на загальну суму 44424,16 грн. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2021 клопотання представника позивача - адвоката Гошовської О.В. про витребування доказів задоволено та вирішено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 05.02.2020, за реєстровим номером 3987 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 44424,16 грн та 300,00 грн витрат за вчинення виконавчого напису. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2021 клопотання представника позивача - адвоката Гошовської О.В. про витребування доказів задоволено та вирішено витребувати в Київському обласному державному нотаріальному архіві (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул.Жовтнева,34) документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 05 лютого 2020 року, за реєстровим номером 3987 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 44124, 16 грн. та 300,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.08.2021 клопотання представника позивача - адвоката Гошовської О.В. про витребування доказів задоволено та вирішено витребувати в Київському обласному державному нотаріальному архіві (Київському державному нотаріальному архіві (03151, м. Київ, Солом`янський район Півторафлотський буд №76 Г)) документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 05 лютого 2020 року, за реєстровим номером 3987 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 44124, 16 грн. та 300,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 10.03.2020приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. винесено постанову ВП № 61490579 про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №3987 від 05.02.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості, загальна сума якої складає 44424,16 грн/а.с.4/. Відповідно до договору про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0088/82/0132556 від 06.11.2012, такий укладено між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Відповідно до умов кредитування сума кредиту становить 24889,38 грн. та видається на споживчі цілі в розмірі 22500,00 грн. та на сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 2389,38 грн. Згідно з п. 1.1.3 ст. 1 даного договору, кредит надається одноразово 06.11.2012, та згідно п. 1.1.5 ст. 1 договору дата повного погашення кредиту - 06.11.2016 /5-7/. Відповідно до копії виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни від 05.02.2020, звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №014/0088/82/0132556 від 06.11.2012, укладеним ним із ПАТ « Райфайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», на підставі Договору відступлення прав вимог №02/10/2019-КА, укладеного 02.10.2019, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Строк платежу за кредитним договором №014/0088/82/0132556 від 06.11.2012 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.11.2017 по 29.11.2019. Сума заборгованості складає 44124,16 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 22140,59 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 21983,57 грн. /а.с.8/. Згідно довідки ТзОВ «Агоробізнес» від 26.01.2021 вих. № 57, сума відрахувань із заробітної плати [PERSON] , на підставі постанови ВП № 61490579, за період 01.04.2020 по 31.12.2020 складає: 903,00 грн. - витрати; 5904,00 грн. - основний кредит; 656,00 грн. - винагорода /а.с.29/. Вирішуючи позовні вимоги, судом підлягають застосуванню наступні норми законодавства. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»)глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню». Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Мотивована оцінка доказів, наданих позивачем та висновки суду за результатами позову. В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №014/0088/82/0132556 від 06.11.2012, укладеним ним із ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», сума заборгованості складає 44124,16 грн. Окрім цього встановлено, що 10.03.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. винесено постанову ВП № 61490579 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №3987 від 05.02.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості, загальна сума якої складає 44424,16 грн. Слід зазначити, що позивач звертаючись до суду з позовною заявою зазначив, що з ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» він жодного договору не укладав, будь-яких повідомлень щодо суми боргу та письмової вимоги про необхідність її погашення він не отримав. Натомість відповідач в судове засідання не з`явився, позицію свою з приводу позову не висловив, відзив на адресу суду не подав. У зв`язку з вищенаведеним, судом надано оцінку доказам поданим позивачем до матеріалів позовної заяви та витребуваних судом та встановлено наступне. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно з п.п.2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти, тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 7 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлені в судовому засіданні обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив наявність боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 05.02.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 і Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід зазначити, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2021 вирішено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 05.02.2020, за реєстровим номером 3987 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 44424,16 грн та 300,00 грн витрат за вчинення виконавчого напису. Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 931/5 від 12.03.2021 свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 17.01.2008 року за №6685 на ім`я Хара Наталії Станіславівни анульовано. Також, ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2021 вирішено витребувати в Київському обласному державному нотаріальному архіві (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул.Жовтнева,34) документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 05 лютого 2020 року, за реєстровим номером 3987 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 44124, 16 грн. та 300,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Однак, як вбачається з відповіді Київського обласного державного нотаріального архіву від 20.05.2021 № 01-17-1227, документи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву не передавались /а.с. 68/. Також, ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.08.2021 вирішено витребувати в Київському обласному державному нотаріальному архіві (Київському державному нотаріальному архіві (03151, м. Київ, Солом`янський район Півторафлотський буд №76 Г) документи та матеріали, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 05 лютого 2020 року, за реєстровим номером 3987 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів у розмірі 44124, 16 грн. та 300,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Однак, як вбачається з відповіді Київського державного нотаріального архіву від 23.08.2021 вих. № 2867/01-21, станом на 23.08.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не передавала документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву /а.с. 86/. У зв`язку з вищенаведеним, суд позбавлений можливості встановити, чи вчинений виконавчий напис від 05.02.2020 на оригіналі кредитного договору №014/0088/82/0132556 від 06.11.2012, укладеним ним із ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», сума заборгованості складає 44124,16 грн. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити та визнати виконавчий напис від 05.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, яким звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №014/0088/82/0132556 від 06.11.2012, укладеним ним із ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на загальну суму 44124, 16 грн. та 300,00 грн. витрат за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908, 00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved