Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати щомісячно з відповідача кошти на її утримання у розмірі ј всіх його доходів щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та довічно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, 1948 року народження, є пенсіонером за віком, не працює, отримує пенсію за віком, середній розмір якої становить 1977,26 грн., інших джерел доходів окрім пенсії в неї немає. Вона проживає одна, постійно хворіє, а тому всі кошти витрачає на медикаменти. Її чоловік, 1939 року народження, проживає окремо, в будинку, який є його власністю, спільного господарства з нею не веде і матеріально їй не допомагає. Комунальні послуги позивачка сплачує в розмірі 970 грн. за місяць, субсидій не має, а тому в неї не вистачає коштів на продукти харчування. Оскільки її син, [PERSON] , добровільно матеріальну допомогу їй не надає, просить суд позов задоволити. Ухвалою від 24.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач [PERSON] отримав копію ухвали суду, позовної заяви з додатками, відзиву на позов не подав. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Зі змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком (а.с. 2-3). Згідно свідоцтва про народження відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до копії довідки про доходи № 9562 5653 4338 1542, виданої 06.10.2021 року Відділом обслуговування громадян №7 Головного управління ПФУ у Львівській області, сума пенсії [PERSON] за період з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року складає 11\~863, 56 грн. (а.с.4) Виходячи із змісту Протоколу за пенсійною справою 1303012647 (МВС) від 15.09.2021 року, [PERSON] призначено загальний розмір пенсії за справою щомісячно в сумі 11\~514,01 з 01.10.2021 року по 31.07.2024 року (копія Протоколу, а.с.5). Згідно копій фіскальних чеків Ощадбанк, [PERSON] за вересень 2021 року сплачено на рахунок ЛМКП «Львівводоканал» 65,15 грн., ТзОВ «Львівгаз Збут» - 89,95 грн., АТ «Оператор газорозподільної» - 62,79 грн., а всього сплачено 217,89 грн. (а.с.6). Частиною першою статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх непрацездатних батьків не пов`язується з їх (дітей) працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Непрацездатним, у розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. При цьому, сам лише факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання, оскільки визначальним для вирішення питання про матеріальне утримання дітьми своїх непрацездатних батьків є потреба батьків у матеріальній допомозі. Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку, залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі №212/1055/18-ц (касаційне провадження №61-2386сво19). Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно із статтею 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Водночас судом встановлено наступне. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач [PERSON] , окрім довідки про свій дохід у виді пенсії за віком, розмір якої у період з квітня по вересень 2021 року становив 11\~863 грн. 56 коп., та копій фіскальних чеків, які свідчать про оплату нею комунальних послуг за вереснь 2021 року у сумі 217,89 грн., не надала належних доказів на підтвердження понесених нею щомісячних витрат, які б перевищували її дохід, оскільки сам по собі факт її непрацездатності у зв`язку із виходом на пенсію за віком, не може бути безумовною підставою для присудження у її користь матеріального утримання. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявного у неї хронічного або тяжкого захворювання та рекомендацій лікарів для проходження нею необхідного щомісячного лікування та/або медичного обстеження, та/або посиленого харчування, викликаного станом її здоров`я, оскільки участь дітей у витратах батьків, зумовлених, зокрема, необхідністю лікування, які не мають систематичного характеру, вирішуються шляхом стягнення додаткових витрат, а не шляхом присудження аліментів. Також суд, виходячи із змісту ч.2 ст.13 ЦПК України, встановив, що [PERSON] вже неодноразово зверталася до суду із позовами до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. Постановами Львівського апеляційного суду від 20.12.2019 року у справі №455/1434/17 та від 06.08.2021 року у справі № 462/347/21, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Так, постановою Львівського апеляційного суду від 20.12.2019 року у справі №455/1434/17 встановлено, що «відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , сплачує аліменти на її утримання в розмірі ј від свого доходу…Наявність інших осіб, на користь яких відповідач сплачує аліменти, має значення під час вирішення даного спору, на що звернув увагу і суд касаційної інстанції». Постановою Львівського апеляційного суду від 06.08.2021 року у справі № 462/347/21 встановлено, що «відповідач є платником аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , які з нього присуджені за рішенням суду в розмірі 1/4 від його доходу (заробітку) і стягуються у користь третьої особи [PERSON] . Згідно з інформацією у листі від 23.03.2021 року (а.с.40-42), яку надав Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на звернення [PERSON] , у названому відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №57034275 з примусового виконання виконавчого листа №443/1578/15-ц, виданого 01.08.2018 року Жидачівським районним судом Львівської області про стягнення з відповідача [PERSON] у користь третьої особи [PERSON] (раніше [PERSON] ) аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, по якому 17.08.2018 року відкрите виконавче провадження, а постановою державного виконавця від 30.10.2018 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника та постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 53447 грн. 03 коп., яку скеровано до виконання у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Окрім того, у названому відділі держаної виконавчої служби на примусовому виконанні перебувають й інші виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів, зокрема, про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та інш., боржником по яких є відповідач [PERSON] , а стягувачем третя особа [PERSON] , загальна заборгованість по яких станом на 23.03.2021 року становила 109448 грн. 84 коп. … за наявності відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину, додаткових витрат на лікування дитини, коштів на утримання третьої особи до досягнення дитиною трирічного віку та інш., а також існування на момент розгляду справи значного розміру заборгованості перед стягувачем [PERSON] , яка діє, в тому числі, й в інтересах своєї неповнолітньої дитини, як її законний представник, в силу вимог частини четвертої статті 206 ЦПК України, визнання відповідачем позову [PERSON] не повинно враховуватись судом, оскільки внаслідок такого визнання будуть порушені права інших осіб, які впродовж уже тривалого часу не можуть отримати від відповідача ні в добровільному, ні в примусовому порядку виконання ухвалених на їх користь судових рішень». Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Необхідно також зазначити, що відповідач [PERSON] визнавав позовні вимоги своєї матері у цих справах, а тому доводи [PERSON] у даній справі про те, що відповідач не надає їй в добровільному порядку жодної матеріальної допомоги викликають сумнів щодо наявності спору між ними. За наведених обставин, оцінюючи належність, достовірність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що потреба [PERSON] в матеріальній допомозі у розмірі ј з усіх видів доходу відповідача належним чином не доведена та не встановлена, рішення суду може вплинути на права та інтереси інших осіб, зокрема малолітньої дитини, які не є учасниками у справі, доводів на підтвердження протилежного позивачем та відповідачем суду не надано, а відтак вважає, що у задоволенні позву слід відмовити. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: dismissed