Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, вироком Краматорського міського суду Донецької області від 05 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з триманням його у кримінально-виправному закладі закритого типу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнуто з ТОВ «ЮМВОСА» на користь [PERSON] моральну (немайнову) шкоду в розмірі 447662,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 02.09.2021 року вирок Краматорського міського суду Донецької області від 05.02.2021 року залишено без змін. Відповідно до розписки від 05.07.2021 року, [PERSON] отримав від директора ТОВ «ЮМВОСА» [PERSON] гроші в сумі 447662,00 грн. на виконання вироку Краматорського міського суду Донецької області від 05.02.2021 року. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Представлені суду докази відповідають змісту статей 77-80 ЦПК України, щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідної достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). Отже, слід зробити висновок, що на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченої моральної шкоди. Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 447662 грн. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved