Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право приватної власності на транспортний засіб марки «FORD Focus» (універсал), державний номерний знак [NUMBER] , вінкод [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 18.05.2019 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки «FORD Focus» (універсал), державний номерний знак [NUMBER] , вінкод [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 18.05.2019 року в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. Покласти судові витрати на відповідача. Свої вимоги обгрунтувала наступними доводами. Вона, [PERSON] перебуває у шлюбі з гр. [PERSON] , який було зареєстровано Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 15.11.2017 р. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені і спільне господарство не ведеться, в зв`язку з чим вона проживає окремо. За час перебування у шлюбі ними було набуто спільне майно, а саме - у 2019 році придбано транспортний засіб марки «FORD Focus» (універсал), державний номерний знак [NUMBER] , вінкод [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 18.05.2019 року (оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу наявний у Відповідача) орієнтовною вартістю 160 000,00 грн. Право власності на транспортний засіб марки «FORD Focus» (універсал), державний номерний знак [NUMBER] , вінкод [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 18.05.2019 року має бути визнано за гр. [PERSON] , як особою яка фактично користується ним, а останній зобов`язаний компенсувати їй - [PERSON] вартість її частки у вказаному майні, в розмірі 1/2 вартості транспортного засобу, що становить 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. (160 000 : 2 = 80 000 грн.). Судові витрати покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання подала заяву (вх.№5367/22-вх) від 02.02.2022 р., з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви (вх.№189/22-вх) просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги визнав, не заперечив проти його задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Ухвалою суду від 02.11.2021 року відкрите спрощене позовне провадження, призначений розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою суду від 22.10.2021 р. задоволено частково заяву [PERSON] про забезпечення позову- задоволено . Накладено арешт на 1/2 частку автомобіля марки FORD FOCUS (універсал), державний номерний знак [NUMBER] , вінкод [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 18.05.2019 року вартістю 40 000,00 грн., до розгляду справи по суті. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. При цьому частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 15.11.2017 р. , актовий запис № 1918. За час перебування у шлюбі ними було набуто спільне майно, а саме - у 2019 році придбано транспортний засіб марки «FORD Focus» (універсал), державний номерний знак [NUMBER] , вінкод [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 18.05.2019 року орієнтовною вартістю 160 000,00 грн. , як вбачається з роздруківки про вартість подібного автомобіля з веб-сайту avto.ria.com . Отже зазначене майно є спільною сумісною власності сторін у справі. Статтею 183 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. За таких обставин, транспортний засіб є річчю, яку не можливо поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до ч. 1,2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Отже, якщо поділ майна подружжя в натурі неможливий без шкоди його господарському призначенню, майно присуджується одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя вартість належної йому частки грошима. Враховуючи положення ст.ст. 21,24,41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому, зазначеною нормою передбачено, що обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов`язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність до згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11 зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] визнавши за [PERSON] право приватної власності на транспортний засіб марки «FORD Focus» (універсал), державний номерний знак [NUMBER] , вінкод [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 18.05.2019 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки в розмірі 80 000,00 грн. Ухвала Рівненського міського суду від 22.10.2021 року про забезпечення позову підлягає до скасування. Відповідно до ст. 141 ЦПК, понесені позивачкою [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1254,00 грн. підлягають до стягнення з відповідача на її користь, який складається з судового збору за пред`явлення позову - 800,00 грн. та 454,00 грн. судовий збір за розгляд клопотання про забезпечення позову у даній справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved