Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

АТ "Кредобанк" 22.06.2021 року звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] та просить стягнути з відповідачки на користь АТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором №CL-157309 від 19.12.2018 року у розмірі 96 786,08 грн., судовий збір в розмірі 2270,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9 678,60 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.12.2018р. між АТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-157309, згідно якого відповідачці було надано кредит в розмірі 68 000,00 грн., строком до 18.12.2023 року за процентною ставкою 59,6 % річних. Позивач взяті на себе зобов`язання згідно вказаного договору виконав в повному обсязі та виплатив суму кредиту. Відповідачка не надавала своєчасно грошові кошти банку для погашення заборгованості, внаслідок чого станом на 27.05.2021 року в неї виникла заборгованість перед позивачем, що становить 96 786,08 грн., з яких : 62 272,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 34 513,93 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, банк змушений звернутись в суд. Ухвалою від 14.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України ( далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Представник позивача разом з позовною заявою скерував в суд заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Копія позовної заяви з додатками скерована відповідачці за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду 13.10.2021 року з відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, суд вважає що відповідачка належним чином повідомлялася про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подала. Враховуючи наведене, суд зі згоди представника позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що 19.12.2018р. між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-157309, згідно якого відповідачці було надано кредит в розмірі 68 000,00 грн., строком до 18.12.2023 року за процентною ставкою 47,69 % річних. Позивач взяті на себе зобов`язання згідно вказаного договору виконав в повному обсязі та виплатив суму кредиту, що стверджується меморіальним ордером № 71807163 від 19.12.2018р. на суму 49 568,93 грн. та меморіальним ордером № 71807176 від 19.12.2018р. на суму 18 431,07 грн. Всього 68 000,00 грн. Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, внаслідок чого в неї виникла перед позивачем заборгованість за тілом кредиту і за відсотками. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка натомість не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст.ст.536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 6.1, п. 6.2 Кредитного договору №CL-157309 від 19.12.2018 року, позичальник зобов`язаний повертати кредит в терміни та в порядку встановленому договором або додатком до нього. Згідно п. 6.3 кредитного договору, позичальник щомісячно, здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом. Отже, обов`язок повернення позичальником кредитних коштів, сплати процентів по їх використанню встановлені Договором. Також цей обов`язок передбачений ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, а відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Згідно ч.2 статті ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно п.6.9 Кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних у п.3.3. Кредитного договору, Банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту. Відповідно до п.6.10 Договору, позичальник зобов`язувався протягом 30 банківських днів з дати отримання вимоги про усунення порушення усунути вказані порушення. В разі, якщо у визначений строк порушення не усунуті, позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші платежі не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку. У зв`язку з недотриманням строків погашення кредиту та відсотків Банк 19.04.2021р. скерував відповідачці досудову вимогу про дострокове погашення кредиту і відсотків протягом 30 днів з моменту отримання вимоги. Така вимога відповідачкою не отримана та повернулася відправнику за закінченням терміну зберігання. Внаслідок невиконання свого зобов`язання у відповідачки перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 96 786,08 грн., з яких : 62 272,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 34 513,93 грн. - заборгованість за відсотками. Ця сума підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с.6). З боку позичальника не спростовано факт відсутності заборгованості в розмірі 96 786,08 грн. за простроченим тілом кредиту та за відмотками, про які заявлено Банком у позовній заяві. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.599 цього ж Кодексу передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відтак, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 96 786,08грн. ґрунтується на вимогах закону, а отже за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідачки, підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Кредобанк» слід задовольнити. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, то у таких слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, подані ордер серії КС №573217, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Павленка С.В. та витяг з Договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 між АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і право». Позивач просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 9 678,60 грн. Разом з тим, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт здійснення АТ «Кредобанк» витрат на професійну правничу допомогу у даному спору позивачем не долучено. Поданий витяг з Договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 між АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і право» свідчить про те, що такий укладався стосовно надання правової допомоги по цілому ряду, боржників відповідно до реєстру боржників. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 678,60 грн. належними доказами не підтверджені. У відшкодуванні цих витрат суд відмовляє. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Outcome: approved