Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд звільнити його від сплати судового збору, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 35 000 грн., що принижують його честь та гідність; зобов`язати відповідача сплатити на його користь витрати на канцелярські товари та виготовлення копій в розмір 32 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29.01.2021 року він звернувся із скаргою до відділення Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в м. Кам`янське, відповідача в м. Дніпро та Національного Банку України, на дії працівників банку, а саме: щодо застосування до нього фізичної силу. Були надані відповіді та запропоновано звернутись до суду із захистом свої прав.\~ Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу за його відсутністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду 11 серпня 2021 року відкрито провадження по справі. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог з наступних підстав. Згідно відповіді позивачу [PERSON] . Національним Банком України від 26.02.2021 р. зазначено, що Національний банк здійснює нагляд за дотриманням банками банківського законодавства, нормативно правових актів Національного банку і економічних нормативів. Банк зазначає, що на підставі\~ інформації, зазначеної у зверненні були перевірені відеокамери відділення за адресою: [ADDRESS] , в яке позивач звертався та отримана інформація від керівника відділення. В ході розгляду даної ситуації, Банком встановлений факт некоректних дій працівників по відношенню до позивача. також встановлено, що керівник відділення знаходився у приміщенні у захисній масці, що повністю не закривав ніс та рот, тим самим порушивши п. 2 Постанови, такі дії спровокували фотозйомку з сторони позивача. Банк повідомляє, що Банком до співробітників застосовуються заходи дисциплінарного характеру. Крім того, проведено роз`яснювальну роботу з метою недопущення подібних ситуацій (а.с.6,7). Також позивачу [PERSON] надана відповідь Національним Банком України 23 червня 2021 року щодо надання персональних даних співробітників Банку, якою відмовлено надати персональні дані співробітників Банку, так як ця інформація є конфіденційною (а.с.10). Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог в залежності від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронним доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст. 77 ЦПК України належним визнається доказ, який містить інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми доказами у відповідності до ст. 80 ЦПК України є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуюче зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано будь яких доказів того, що йому спричинена моральна шкода та порушені його немайнові права працівниками банку, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed