Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

05.04.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 77 736,00 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 130211-170449 від 11.02.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту - 24.02.2013 року. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 27.03.2017 року виникла заборгованість у розмірі 77 736,00 грн., яка складається з наступного: 2 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 560,00 грн. - заборгованість по процентам; 75 176,00 грн. - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд провести судове засідання без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заперечив проти позовних вимог в повному обсязі, вказав, що заперечення викладені в заяві про перегляд заочного рішення. В заяві про перегляд заочного рішення відповідач вказує, що кредитодавцем було порушено вимоги Законів України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», позивач звернувся до суду в квітні 2017 року з пропуском позовної давності як спеціальної так і загальної, розмір пені є завищеним, перевищує розмір кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.02.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба швидкого кредитування" та [PERSON] укладено кредитний договір № 130211-170449, згідно умов договору відповідачу було надано кредит на загальну суму 2000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день користування кредитом (730% річних або 732%, якщо на період користування припадає високосний рік), строком по 24.02.2013 року. (п.1.1.,1.2.,2.1.,3.1. кредитного договору). Відповідно до п.6.2. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту сплачувати кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку два відсотки від суми кредиту, що вказана в п.1.2. цього договору за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Відповідно до п.9.1 договір діє до повернення позичальником кредиту і повного погашення процентів за цим кредитом. Зобов`язання передбачені зазначеним кредитним договором відповідач не виконав. 22.02.2013 року відповідач сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 480 грн, 29.08.2016 року відповідач сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 600 грн. Відповідач не заперечував здійснення відповідних платежів в рахунок погашення кредиту. Станом на 27.03.2017 року виникла заборгованість у розмірі 77 736,00 грн., яка складається з наступного: 2 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 560,00 грн. - заборгованість по процентам; 75 176,00 грн. - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору. 10 грудня 2015 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Служба швидкого кредитування" було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 130211-170449 від 11.02.2013 року, укладеним між ТОВ "Служба швидкого кредитування" та [PERSON] , перейшло до ТОВ "Служба миттєвого кредитування". Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідачем у справі заявлено вимогу про застосування позовної давності в заяві про перегляд заочного рішення суду. З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» звернулось до суду 05.04.2017 року, направило поштою позов до суду. Згідно положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України"Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки. Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Відповідно до п.9.1 кредитного договору даний договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту надання кредитодавцем позичальнику кредиту і діє до повернення позичальником наданого йому кредиту і повного погашення ним процентів за кредитом. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, умова договору, що він діє до повернення позичальником наданого йому кредиту і повного погашення ним процентів за кредитом, не свідчить про те, що цей договір не має строку виконання. Судом встановлено, що вищевказаний кредитний договір було укладено 11.02.2013 року, строк надання кредиту - до 24.02.2013 року. В позові кредитор вказує, що відповідач, сплачуючи 22.02.2013 року 480 грн в рахунок погашення відсотків пролонгував строк дїї договору до 08.03.2013 року відповідно до п.2.3 кредитного договору. Однак п.2.3 кредитного договору містить умову, що відстрочення дати повернення кредиту оформлюється шляхом укладання сторонами Договору про внесення змін до цього Договору. Матеріали справи не містять, позивач не надав належних та допустимих доказів відстрочення дати повернення кредиту шляхом укладення Договору про внесення змін до кредитного договору № 130211-170449. Оплата відповідачем 600 грн в рахунок погашення відсотків за кредитним договором 29.08.2016 року не може свідчити про переривання строку позовної давності згідно ст.264 ЦК України, оскільки строк позовної давності сплив 24.02.2016 року, до здійснення такої оплати, добровільне часткове виконання зобов`язання після спливу позовної давності є правом сторони договору. При цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України ). Позивач звернувся до суду із даним позовом лише 05.04.2017 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред`явлення позову, а відповідач, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності, проте позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, інших строків позовної давності кредитним договором не передбачено. В той час як стаття 259 ЦК України передбачає необхідність укладення договору про збільшення строку позовної давності у письмовій формі. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» у даній цивільній справі є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з пропуском строку позовної давності. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed