Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

25 листопада 2021 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2012 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не проживають разом, діти знаходяться на утриманні позивачки. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а у позивачки коштів на їх належне утримання не вистачає. Тому, позивач просить суд шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісячно. Ухвалою суду від 06.12.2021 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз`єднано та виділено в самостійне провадження позов про стягнення аліментів. Ухвалою судді від 07.12.2021 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 12.01.2022 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, в якому він просив відмовити позивачці у стягненні з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі у розмірі двох мінімальних заробітних плат. У відзиві відповідач посилається на ту обставину, що він офіційно працевлаштований в ТОВ «Будкомплект» та отримує офіційну заробітну плату, яка становить 7000 гривень, тому правових підстав для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі немає. Також, звертає увагу суду, що в нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки. 19.01.2022 до канцелярії суду від позивачки [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 12000 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги уточненої заяви та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 12 000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до повноліття дітей. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, погодився сплачувати аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частина від його заробітку (доходу) щомісячно. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Відповідно ст. ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 04 травня 2012 року сторони уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області видано відповідне свідоцтво про одруження (а.с.5). Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що також, підтверджено копіями свідоцтв про їх народження (а.с.6-7). Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначає позивачка в позовній заяві, відповідач не має постійного заробітну, а доходи його є мінливими та нерегулярними, більш того за наявності такої істотної обставини як отримання ним доходу від неофіційних джерел заробітку, стало причиною прохання позивача стягнення з відповідача аліментів саме у твердій грошовій сумі. Як передбачено ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом не встановлено та позивачем не доведено факту отримання відповідачем доходу від неофіційних джерел заробітку, тому суд визнає таке посилання припущенням, на якому не може ґрунтуватись доказування у справі. Так, відповідачем була надана довідка № 1103 від 05.01.2022 про те, що він працює головним інженером в ТОВ «Будкомплект» (а.с.26), та довідка №1104 від 05.01.2022 про те що заробітна плата [PERSON] складає 7000 гривень згідно штатного розкладу (а.с.25). При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним. Суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 №966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 1 зазначеної статті, прожитковий мінімум, визначений для осіб, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому державному соціальному страхуванню, збільшується на суму обов`язкових платежів. Враховуючи, що прожитковий мінімум є вартісною величиною, яка не є сталою, а підлягає зміні, тому для більш повного захисту прав позивача суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на рівні, що не менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні, а саме у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст.83 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не виконує в повному обсязі у відношенні своїх неповнолітніх дітей передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з їх утримання, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача починаючи з 25 листопада 2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивача, на користь якого ухвалене судове рішення, у встановленому законом порядку звільнено від оплати судових витрат при зверненні до суду, тому відповідно до положень частини 6 статті 141ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial