Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

17.12.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2007 року їй належить квартира [ADDRESS] . 01.12.2020 року в належній їй квартирі були зареєстровані її троюрідний брат [PERSON] з дружиною [PERSON] .. З моменту реєстрації відповідачі не проживають в належній їй квартирі, вони переїхали до РФ та зв`язок з ними перервався, тому вона звернулася до суду і просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.12.2007 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . 01.12.2020 року в належній їй квартирі були зареєстровані [PERSON] з дружиною [PERSON] , що підтверджено витягом №90 про зареєстрованих у житловому приміщенні від 03.09.2021 року. З моменту реєстрації відповідачі не проживають в належній позивачці квартирі, що підтверджено актом №17 від 15.12.2021 року. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше одного року в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку вони не мають, тому позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved