Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 29 січня 1983 року. В даному шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час вже є повнолітні та проживають із своїми сім`ями. З відповідачем вони не живуть та не спілкуються взагалі з 2008 року. Кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи виникали сварки. Вона переконана, що сенсу і можливості підтримувати сімейні відносини не має, адже пройшло вже багато часу і ще за довго до цього вони кожного дня сварились і взагалі не жили як подружжя нормальним сімейним життям. Вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. За наведених обставин їхній з відповідачем шлюб носить лише формальний характер, примирення та збереження їхньої сім`ї є неможливим. Вважає, що надання строку для примирення не виправить стану їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 січня 1983 року і від даного шлюбу мають двох дітей, які вже є повнолітніми. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Outcome: approved