Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У липні 2021року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач зазначив, що у період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року позивач відпустив нежитловому приміщенню [ADDRESS] , теплову енергію на загальну суму 4 570,53 грн. Посилаючись на те, що споживач не вносив плату за отримані послуги, просив суд стягнути вказану заборгованість та відшкодувати судові витрати. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 жовтня 2021 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості у розмірі 4 570,53 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 листопада 2021 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено та скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.10.2021 року по справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим раніше подавав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явилися, разом з цим, від представника відповідача - адвоката Дерев`янко І.О. надійшла заява, у якій вона просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності та розгляд справи провести за відсутності сторони відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, у тому числі, надається населенню м. Запоріжжя для побутових потреб. Судом встановлено, що [PERSON] з 2006 року по 20.04.2018 була власником нежитлового приміщення XXIIа, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується, договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.04.2018 року, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. і зареєстровано у реєстрі за № 440; витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.05.2008 №18953202 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №121266698 від 19.04.2018 року. Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню Законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п.4 Правил користування тепловою енергією, користування теплової енергією допускається лише на підставі договору купівлі- продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Пунктом 13 Правил користування тепловою енергією передбачено, що споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання. Теплопостачальна організація свій обов`язок виконала: підготувала проект Договору та надіслала його на адресу відповідача, не відгукнувся на пропозицію позивача та не повернув на адресу позивача належно оформленої підписаної копії договору. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, стягувач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води між сторонами тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання. За період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року Концерн «МТМ» відпустив вказаному нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 4 570,53 грн, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками наявними в матеріалах справи. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання» одним з обов`язків споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630 споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості по отриманим послугам, які було надано позивачем у вищезазначене нежитлове приміщення, відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 4 570,53 гривень. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Щодо вимог про стягнення заборгованості з оплати комунальних послуг спеціальної позовної давності (скороченої або більш тривалої порівняно із загальною позовною давністю) чинним законодавством не встановлено. Доказів вчинення сторонами справи правочину щодо збільшення позовної давності суду не надано. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ. Станом на день ухвалення судом рішення карантин не відмінено. З урахуванням того, що заборгованість стягується за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року та знаходиться у межах строку позовної давності, строк якої було продовжено, суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Outcome: approved