Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

21 вересня 2021 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач в особі представника за довіреністю - адвоката Коваленко Т.А, посилаючись на ст. ст.512, 526, 610, 612, ч.1 ст.1049 ЦК України, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №179959510 від 20.05.2019 у розмірі 21679 гривень, а також судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 179959510 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Ініціатором щодо укладення кредитного договору був відповідач, маючи необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами та порядком співпраці з фінансовою установою, він самостійно обрав дату укладання договору, а шляхом отримання від товариства кредитних коштів та внесення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, повністю погодився з умовами кредитного договору. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та / або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір № 179959510 від 20.05.2019 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор №R8Z3J4Z3 було направлено позичальнику 20.05.2019 о 14:49:00 годині на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний ним у заявці на отримання грошових коштів. Одноразовий ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 20.05.2019 о 00:00:00 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «Відправити/підписати», що є підписанням договору електронним підписом. Після вчинених дій, товариством було перераховано кошти в сумі 6500 гривень на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу, що в свою чергу слугує доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано у платне користування грошові кошти у сумі 6500 гривень строком на 28 днів зі сплатою 1,66 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 6500 гривень відповідачеві підтверджується платіжним дорученням № 114d13е-3е22-40b3-b384-83f42adbadb7 від 20.05.2019. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 179959510 від 20.05.2019. В подальшому 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 05.08.2020 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 18361,20 гривня, з яких: 6500 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11861,20 гривня - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. 31.08.2020 позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань щодо сплати заборгованості, але станом на день звернення до суду заборгованість за договором не погашена та становить: 21679,00 гривень, яка складається з наступного: 6500 гривень - заборгованість по кредиту; 11861,20 гривня - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3317,80 гривень - штрафи та пеня, яку позивач просить стягнути із відповідача. Ухвалою судді від 01 жовтня 2021 року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 28 жовтня 2021 року. 28 жовтня 2021 року за клопотанням представника відповідача судове засідання було відкладено до 22 листопада 2021 року в зв`язку з наданням позивачу додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву. 10 листопада 2021 року від представника відповідача - адвоката Климчук В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що відповідач [PERSON] , маючи номер мобільного телефону [NUMBER] , свого часу на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» оформлював заявки на отримання кредитних коштів на незначні суми, які вчасно повертав позичальнику. 20.05.2019 позивач виявив, що його номер телефону не працює. Він звернувся до Славутицького відділення компанії Vodafon, де йому повідомили про те, що цей номер телефона йому не належить і для його відновлення необхідно пройти відповідну процедуру, що він у подальшому і зробив. З червня 2019 року відповідачу почали надходити смс-повідомлення та телефонні дзвінки щодо необхідності погашення кредитних заборгованостей у ряді кредитних компаній. Оскільки оформлення кредитів відповідач не здійснював, то 20.06.2019 звернувся до відділення поліції з відповідною заявою. Взимку 2021 року відповідач дізнався про арешт банківської картки, накладений приватним виконавцем, в провадженні якого перебував виконавчий напис нотаріуса про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в сумі 22879 гривень. Рішенням Славутицького міського суду від 31.03.2021 у справі №377/89/21, яке набрало законної сили 09.06.2021, виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідач [PERSON] 20.09.2019 жодного кредитного договору, в тому числі з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не укладав, гроші на картковий рахунок не отримував, а тому не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві. Крім того, жодного договору в електронній формі він не отримував. Із наданої позивачем довідки вбачається, що заявка на кредит подана 20.05.2019 о 14:49, а одноразовий ідентифікатор направлено позичальнику 20.05.2019 ще о 0:00:00, що порушує алгоритм надання грошових коштів у позику, передбачений пунктами 3.1., 3.2., 3.4., 3.6., 3.12., 3.14., 3.15, 3.16., 3.18. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідач не має і не мав банківської картки, номер якої б містив зазначені у позовній заяві цифри. З інформації, отриманої з сайту https://psm7.com, відповідач встановив, що банківська картка, на яку фактично перераховано товариством кредитні кошти, видана Акціонерним товариством « Перший Український Міжнародний Банк» ( АТ «ПУМБ»), в якому відповідач не мав та не має рахунків. Додана до позовної заяви копія платіжного доручення № 114d13е-3е22-40b3-b384-83f42adbadb7 від 20.05.2019 на суму 6500 гривень не може бути належним підтвердженням перерахування коштів відповідачу [PERSON] та не відповідає вимогам щодо належності та достовірності доказів, передбачених ст. ст. 77, 79 ЦПК України, оскільки оформлена з порушенням вимог Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ № 377/8976 від 29.03.2004. Таким чином, спірний кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено проти волі відповідача невідомою особою, яка використала його персональні дані. Отже, позовна заява та додані до неї документи не містять доказів того, що кредитні кошти в сумі 6500 гривень були надані (перераховані) відповідачу [PERSON] та останній отримав їх, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Також просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень. 22 листопада 2021 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 14 грудня 2021 року в зв`язку з задоволенням клопотання представника відповідача-адвоката Климчук В.В. про витребування доказів. 22 листопада 2021 року на електронну адресу суду від представника позивача- адвоката Юхименка Ю.Ю. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково зазначає, що факт звернення відповідача до поліції із заявою не є доказом того, що ним не був укладений кредитний договір №179959510 від 20.05.2019 та не отримано кредитні кошти в розмірі 6500 гривень. Представником відповідача не доведено факту того, що відповідач не отримував від позивача вимогу про усунення порушень зобов`язання, а висновок щодо того, що шахраї незаконно скористалися його номером мобільного телефону, використали його персональні дані і оформили кредит на його ім`я є необґрунтованим та недоведеним. Відповідач отримав свій електронний договір на електронну адресу, ним же зазначену, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Представник відповідача не спростував факт отримання кредитних коштів у безготівковій формі. Платіжне доручення № 114d13е-3е22-40b3-b384-83f42adbadb7 від 20.05.2019 на суму 6500 гривень містить усі необхідні реквізити електронного розрахункового документа, а тому позивачем повністю доведено факт надання первісним кредитором грошових коштів відповідачу. Відповідач отримав грошові кошти, а тому не звільняється від обов`язку щодо сплати заборгованості позивачу. 14 грудня 2021 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 28 грудня 2021 року в зв`язку з задоволенням клопотання представника відповідача-адвоката Климчук В.В. про надання строку для підготовки та подання заперечень на відповідь на відзив. 16 грудня 2021 року представником відповідача-адвокатом Климчук В.В. до суду подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вона просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав у ньому викладених. Додатково зазначає, що передача кредитних коштів у разі укладення договору, повинна бути здійснена на банківський рахунок, який належить саме відповідачу [PERSON] , а не сторонній особі. За клопотанням представника відповідача ухвалою суду в АТ «ПУМБ» витребувано інформацію, згідно з якою в цьому банку відсутні відкриті рахунки на ім`я [PERSON] . З відповіді, отриманої на виконання ухвали суду від ПрАТ «ВФ Україна» від 30.11.2021, видно, що мобільний телефон [NUMBER] використовувався на ІМЕІ [NUMBER] і обслуговувався базовими станціям пгт. Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області та м. Славутич Київської області. З аналізу інформації ПрАТ «ВФ Україна» вбачається, що телефонним номером [NUMBER] , яким користувався [PERSON] та за яким був зареєстрований кабінет користувача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», був використаний проти волі відповідача сторонніми особами, які заволоділи його персональними даними, оскільки абонент протягом 20 хвилин перебував у Київській області, у місті Львів та у місті Кривий ріг Дніпропетровської області. Із зазначеної інформації також слідує, що жодних повідомлень на телефон [NUMBER] 20.05.2019 о 00:00:00 не надходило, проте вказаний час зазначений позивачем як час, коли відповідачу надіслано одноразовий ідентифікатор. Картка № [NUMBER] , вказана для зарахування коштів за договором від 20.05.2019, [PERSON] не належить, укладення договору відбулося поза волею відповідача, а отже відповідач [PERSON] не повинен нести відповідальність за виконання зобов`язання, укладеного іншою особою від його імені. Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 13 січня 2022 року у зв`язку з задоволенням клопотання представника відповідача- адвоката Климчук В.В. про витребування доказів. 13 січня 2022 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 27 січня 2022 року в зв`язку з неотриманням судом документів, витребуваних ухвалою суду від 28 грудня 2021 року. Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На електронну адресу суду від представника позивача за довіреністю - адвоката Юхименка Ю.Ю. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, у якому він позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання відповідача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. У судовому засіданні представник відповідача-адвокат Климчук В.В. позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Суду пояснила, що позивач не довів факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 6500 гривень. У наданій позивачем довідці щодо дій позичальника є розбіжності в часових діях, додане на підтвердження перерахування коштів платіжне доручення не відповідає вимогам, а документи, витребувані судом з відділення АТ «ПУМБ» та оператора мобільного зв`язку, свідчать про те, що телефон відповідача було використано в інших населених пунктах, у зазначений позивачем час смс-повідомлення на телефон не надходило. Наведене підтверджує те, що відповідач фактично не укладав спірний кредитний договір від 20.05.2019 та не отримував грошових коштів за ним. Просила відмовити у задоволенні позову в зв`язку з недоведеністю позивачем отримання відповідачем кредитних коштів та стягнути на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6000 гривень. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до частини 1 статі 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положенням частини 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( частина перша). Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу (частина п`ята). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Позивач в особі його представника звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 179959510 від 20 травня 2019 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , у розмірі 21679,00 гривень, яка складається з: 6500 грн - заборгованості по кредиту; 11861,20 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3317,80 грн - штрафів та пені, яку позивач просить стягнути із відповідача. На підтвердження укладення з відповідачем кредитного договору № 179959510 від 20 травня 2019 року до позовної заяви додано: паперову копію вказаного договору, сторонами в якому зазначено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] (далі - Договір); заявку на отримання грошових коштів в кредит; довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі; Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; Алгоритм дій споживача в Інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ( т.1 а.с.10-12, 15,16-19, 27, 28, 160,196). Згідно з п.1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 6500 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4. цього договору. Відповідно до п.1.2. Договору, строк дії договору починається з моменту його укладення та становить 28 днів. Згідно з п.1.3. Договору кредит надається строком на двадцять вісім днів. Як зазначено в п.1.4. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 0,66 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3. цього договору. Пунктом 1.5. Договору передбачено, що позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 605,90 відсотків річних. За змістом п.4.4 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. У графіку розрахунків, який є додатком №1 до Договору, та в якому сторонами зазначені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , вказані: термін платежу - 17.06.2019; сума кредиту - 6500 грн; нарахований процент - 3021 грн 20 коп.; до сплати разом - 9521 грн. 20 коп. (т. 1 а.с.13). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній формі). Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляд і. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору ( частина 2 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 кредитний договір укладається у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Правила надання грошових коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», розміщені на сайті позивача, регламентують порядок надання та обслуговування цим товариством грошових коштів та є невід`ємною частиною кредитного договору. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) укласти кредитний договір на умовах, що встановлені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», і застосовуються у випадку подання фізичною особою заявки на сайті товариства на отримання кредиту та вчинення інших дій, передбачених цими правилами. Отже, на виконання п.3 цих Правил позичальник має акцептувати оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання кредитного договору і настання юридичних прав та обов`язків: заповнити заявку на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зазначити інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажає отримати позику. Згідно з довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» особа, яка діяла від імені відповідача 20.05.2019 о 14:49:00 подала заявку на кредит. Акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором) відбувався за такими параметрами: одноразовий ідентифікатор №R8Z3J4Z3; ідентифікатор відправлено позичальнику 20.05.2019 о 00:00:00 на номер телефону [NUMBER] ; ідентифікатор введено позичальником/ відправлено товариству 20.05.2019 14:50:49; перерахування коштів позичальнику 20.05.2019 14:50:58 (т. 1 а.с.15). Із аналізу зазначеної інформації, вбачається, що вона не відповідає вимогам п.3 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Алгоритму дій споживача в Інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору. Так, з вказаної інформації слідує, що одноразовий ідентифікатор для підпису договору відправлено позичальнику 20.05.2019 о 00:00:00, між тим як заявка з метою отримання кредиту позичальником подана 20.05.2019 о 14:49, тобто пізніше, ніж йому відправлений ідентифікатор для підпису. Як вбачається з роздруківки телефонних дзвінків по абонентському номеру [NUMBER] за період з 0:08 19.05.019 по 15:48 20.05.2019 ПрАТ ВФ «Україна», вказаний абонентський номер 20.05.2019 о 10:37 обслуговувався базовою станцією м. Славутич Київської області та вже з 11:05 до 15:48 того ж дня, в тому числі і на момент введення одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору, базовою станцією м.Кривого Рогу Дніпропетровської області (т. 1 а.с.216-219). Відповідно до письмової інформації ПрАТ «ВФ «Україна» від 30.11.2021 № GD-21-11508/КІ 20 травня 2019 року об 11:00:39 в call-центрі ( м.Львів) відбулася заміна сім-карти з абонентським номером [NUMBER] . Отже, з наведеного вбачається, що виникає обґрунтований сумнів щодо наявності можливості у відповідача підписати 20.09.2019 о 14:50:49 кредитний договір №179959510 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» шляхом введення в особистому кабінеті на сайті товариства одноразового ідентифікатора, відправленого на абонентський номер [NUMBER] . Оскільки сім-карта з вказаним номером була замінена 20.05.2019 об 11:00:39 в call-центрі (м.Львів), а потім у період з 11:05 до 15:48 вказаний абонентський номер обслуговувався базовими станціями м.Кривій Ріг Дніпропетровської області, між тим як 20.09.2019 о 10:37 обслуговувався базовою станцією в м.Славутич Київської області, що виключає об`єктивну можливість фізичного переміщення відповідача за 28 хвилин з м.Славутич Київської області до м.Кривий Ріг Дніпропетровської області. За таких обставин суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що 20.05.2019 укладення кредитного договору №179959510 у формі електронного документу з використанням електронного підпису відбулося поза волею відповідача сторонньою особою, яка заволоділа його мобільним номером телефону. А тому суд зазначає, що надана позивачем заявка на отримання грошових коштів в кредит та довідка щодо дій позичальника в Інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не є достатніми для підтвердження факту підписання відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора кредитного договору №179959510 від 20.05.2019 з вказаним товариством. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі: 21679,00 гривень, яка складається з наступного: 6500 гривень - заборгованість по кредиту; 11861,20 гривня - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3317,80 гривень - штрафи та пеня. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до реєстру прав вимоги якого № 41 від 27.08.2019 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржника за кредитним договором №179959510 від 20.05.2019 на суму 17 693 грн, зокрема: 6500 грн ( тіло кредиту) та 11193 грн - заборгованість по відсоткам ( т.1 а.с. 164-171, т. 2 а.с.39-41). На підтвердження вказаного факту позивач також додав до позовної заяви копію довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 02.07. 2021 № 17/07 та копію витягу з Додаткової угоди № 25 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеної 21.10. 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» ( т. 1 а.с.32, 44-45). У подальшому 05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 відповідно до реєстру прав вимоги якого № 1 від 05.05.2020 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.05.2020 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 179959510 від 20.05.2019 в сумі 18361,20 грн, з яких 6500 грн - сума заборгованості по основному боргу (тілу кредиту), 11861,20 грн - сума заборгованості за відсотками ( т. 1 а.с. 33-43, 46-49). Водночас, як видно з виписки з особового рахунку за кредитним договором №179959510 від 20.05.2019 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість станом на 05.08.2020 не погашена та складає 21679,00 грн (т.1 а.с.14). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилом частини 2 цієї статті, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, відповідно до письмової інформації ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 10.12.2021 № 42205 при укладенні позичальником [PERSON] договору №179959510 від 20.05.2019, 20 травня 2019 року о 14:49:58 за допомогою мережі Інтернет від позичальника надійшла заявка з метою укладення кредитного договору №179959510, в якій було вказано персональні дані позичальника, номер телефону [NUMBER] та банківську картку № [NUMBER] , на яку позичальнику були перераховані грошові кошти в сумі 6500 гривень ( т. 1 а.с.231-234). Проте в судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що платіжна картка № [NUMBER] була випущена Акціонерним товариством « Перший Український Міжнародний Банк» 08.05.2019, до якої було підключено фінансовий номер телефону [NUMBER] . Дана картка відповідачу [PERSON] не належить та за період з 01.01.2015 по 30.11.2021 рахунки на його ім`я в банку не відкривалися, про що зазначено банком в письмовій інформації від 04.01.2022 № КНО -07.8.6/17БТ та від 30.11.2021 № КНО-07.8.6/368БТ ( т.1. а.с.229, т.2 а.с. 33). Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано копію платіжного доручення від 20.05.2019 №114d413e-3e22-40b3-b384-83f42adbadb7 на здійснення банківського переказу в сумі 6500 грн на ім`я [PERSON] , відповідача у справі, на рахунок [NUMBER] (т.1 а.с.29). В той же час вказаний документ може засвідчити лише доручення банківській установі здійснити такий платіж. Інших доказів надання (перерахування банком) відповідачу коштів за кредитним договором № 179959510 від 20.05.2019 матеріали справи не містять. За таких умов факт надання (перерахування банком) коштів відповідачу не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи. Крім того, разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача до суду надано копії довідки Славутицького відділення поліції Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області від 21.06.2019 № 2966/109/1003/1/06-2019 та листа Відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області від 05.02.2021 №386/109/1503/01-2021, якими підтверджується факт звернення [PERSON] 20.06.2019 з заявою щодо оформлення невідомою особою від його імені 20.05.2019 кредитів в кредитних спілках «ССLOAN», «DINERO», «MYCREDIT» та «MONEYVEO» ( т.1 а.с. 117 зв.ст.) Як вбачається з копій листа Славутицького відділення поліції Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області від 29.06.2019 №3767/109/1003/1/06-2019 та висновку від 29.06.2019, за зверненням [PERSON] проводилася відповідна перевірка (т.1 а.с.118 зв. ст.). Враховуючи, що відповідач був зареєстрований в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» шляхом створення 01.08.2018 особистого кабінету на основі своїх персональних даних, зокрема, прізвища, ім`я, по батькові, адреси електронної пошти, номера телефону [NUMBER] , дати народження, паспортних даних, адреси проживання, номеру банківської картки № [NUMBER] , вказаних ним у первинній заявці на отримання грошових коштів в кредит, та у період з 01.08.2018 по 05.05.2019 укладав кредитні договори з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», то отримавши доступ до його номеру мобільного телефону, стороння особа могла отримати доступ і до його особистого кабінету та персональних даних у ньому зазначених ( т.1 а.с.231-232). Крім того, як вбачається з письмової інформації ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 10.12.2021 №42205, у період з 01.08.2018 по 05.05.2019 під час укладення кредитних договорів для зарахування коштів відповідач зазначав банківські картки з № [NUMBER] та № [NUMBER] . Як вбачається з наданих представником відповідача копій виписок по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» № [NUMBER] за період з 07.05.2019 по 28.05.2019 та АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] за період з 01.05.2019 по 31.05.2019, в них відсутня інформація про зарахування коштів 20.05.2019 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №179959510 від 20.05.2019 ( т.1 а.с.119-120, а.с.246-249). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту наявності між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] кредитних правовідносин за кредитним договором №179959510 від 20.05.2019, оскільки достатніх доказів на підтвердження укладення вказаного кредитного договору, зокрема його підписання шляхом одноразового ідентифікатора відповідачем, а також надання (перерахування банком) коштів відповідачу за цим договором позивачем суду не надано. Інші доводи позивача, наведені у позовній заяві та відповіді на відзив не спростовують висновків суду. За таких обставин у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №179959510 від 20.05.2019 в розмірі 21679,00 гривень слід відмовити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених на оплату судового збору в сумі 2270 гривень та на професійну правничу допомогу в сумі 2500 гривень, стягненню з відповідача не підлягають. У відзиві на позовну заяву відповідач просить стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень. Судом встановлено, що адвокат Климчук В.В. надавала позивачу [PERSON] правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 3-10-21 від 22.10.2021, пунктом п. 4.3 якого передбачено, що розмір гонорару за надання правничої допомоги відповідно до даного договору визначається за домовленістю сторін у фіксованому розмірі і становить 6000 гривень, яка сплачується клієнтом авансом (т.1 а.с.122-124). Відповідно до попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат відповідача [PERSON] , поданого разом з відзивом на позовну заяву, попередній (орієнтований ) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги становить 6000 гривень ( т.1 а.с.129). Як вбачається з акту наданих послуг від 08.11.2021 до договору №3-10-21 від 22.10.2021 вартість послуг, наданих [PERSON] становить 6000 гривень, а саме: зустріч з клієнтом, надання консультацій щодо предмету звернення - 0,5 годин; вивчення наданих клієнтом документів, позовної заяви з додатками, нормативних актів та матеріалів судової практики щодо предмету звернення- 1,5 години; збирання доказів - 1 година; складання відзиву на позовну заяву, оформлення додатків до нього ( в т.ч. послуги друку, ксерокопіювання та засвідчення копій документів); надіслання копії відзиву суду; складання клопотань про витребування доказів, надіслання копії відповідачу, суду- 7 годин ( т. 1 а.с. 125). Вартість наданих послуг відповідно до рахунку - фактури № 3-10-21/1 від 08.11.2021 становить 6000 гривень, яка адвокатом Климчук В.В. отримана згідно з товарним чеком від 08.11.2021 (т. 1 а.с.126-127). Враховуючи час, витрачений адвокатом Климчук В.В. на надання відповідачу правничої допомоги, відсутність клопотання позивача про зменшення розміру таких витрат, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвокатом в сумі 6000 гривень, є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами, співмірним зі складністю супроводженої нею справи та наданими послугами. Клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу позивач не подав. За таких обставин, виходячи з того, що судом у задоволенні позову у даній справі відмовлено, то відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень.

Outcome: approved