Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суду з позовом до Гайворонської міської ради Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром, 3,6 в умовних кадастрових гектарах, із земель запасу Гайворонської міської ради Кіровоградської області, як члену колишнього КСП ім. Шевченка. Стислий виклад позиції сторін позиція позивача У період з 06 червня 1995 року по 16 квітня 2000 року позивач був членом Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка. На підставі рішення Долинівської сільської ради в колективну власність вказаного КСП видано державний акт на право колективної власності на землю серії КР від 15.04.1996 року зареєстрований за № 11, для подальшого її розпаювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) на кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, площею 3,6 умовних кадастрових гектари на території Долинівської сільської ради Гайворонського району Кіровлоградської області з списками власників земельних часток (паїв). До вказаного списку позивач включений не був, у зв`язку з чим сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався. Про розпаювання земель колишнього КСП ім. Шевченка, дізнався випадково в листопаді 2021 року. На даний час КСП «ім. Шевченка» ліквідоване. Розмір земельної частки (паю) по вказаному колективному сільськогосподарському підприємству становить 3,6 в умовних кадастрових гектарах. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у розміром, 3,6 в умовних кадастрових гектарах, із земель запасу Гайворонської міської ради Кіровоградської області, як члену колишнього КСП ім. Шевченка. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задоволити. позиція відповідача Відповідач правом подачі відзиву не скористався. Подав письмову заяву в якій позив визнав. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 13.12.2021 відкрито провадження в справі, визначено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження. 29.12.2021 позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. 12.01.2022 відповідачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою від 13.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 24.01.2022 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він позов визнав. 01.02.2022 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності, просив позов задоволити. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст.ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Відповідно до трудової книжки колгоспника [NUMBER] , дата заповнення 20.06.1995 (а.с. 6-7) [PERSON] [INFO] 06.06.1995 прийнятий в члени КСП ім. Шевченка Гайворонського району Кіровоградської області згідно протоколу №5 від 30.05.1995. 29.06.1995 направлений на навчання в Уманський с/г інститут. 16.04.2000 розрахований з членів СВК ім. Шевченка згідно поданої заяви, протокол № 1 від 29.04.2000. Заявою від 30.11.2021 (а.с. 8) [PERSON] звернувся до Гайворонського міського голови з проханням видати йому сертифікат на земельну частку (пай)на території Гайворонської міської радиза межами с. Долинівка розміром 3,6 умовних гектари із земель запасу Гайворонської міської ради як такому, який був членом КСП ім.. Шевченка в с. Долинівка Гайворонського району, яке на даний час припинило свою діяльність, однак його помилково не було включено до списків громадян, які мали право на пай. Листом від 25.11.2021 № 230/0/30-21 Відділу № 3 Управління у Голованівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (а. с. 9) [PERSON] повідомлено про те, що він не включався до списків громадян, які мали право на земельну частку (пай)в КСП ім.. Шевченка на території Долинівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, сертифікат на земельну частку (пай) на його ім`я не видавався. Земельна частка (пай) яка перебуває в колективній власності КСП ім.. Шевченка площею 3,6 умовних кадастрових гектари, вартість такої 111007,43 грн. КСП ім. Шевченка було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії КР від 15.04.1996, зареєстрований за № 11. Згідно довідки № 1157/00182-2 від 26.11.2021 (а.с. 10) виданої Гайворонською міською радою Кіровоградської області КСП ім. Шевченка було перейменоване на СВК ім. Шевченка (ЄДРПОУ 03758602) та зареєстроване в с. Долинівка Гайворонського району Кіровоградської області , згідно відомостей ЄДРПОУ припинило свою діяльність 21.05.2008 на підставі рішення Господарського суду Кіровоградської області від 26.01.2005 у зв`язку з визнанням його банкрутом. Листом Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 09.12.2021 за вих. № 02-30/3917 (а.с. 11) С. Білодіду повідомлено, що Гайворонська міська рада не наділена повноваженнями щодо видачі сертифікату на земельну частку (пай). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст.\~55\~Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною першою статті 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1, 5 ст.25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, які мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості). Згідно ч. 2 ст.\~116\~Земельного кодексу\~України визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність; Відповідно до п.«а» ч. 3 ст.\~152\~Земельного кодексу\~України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. За ч. 3 ст. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 9 ч. 1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 10.11.1994р. «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, кожному членові підприємства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Порядок паювання земель) паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) згідно з пунктом 2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У частині дев`ятій статті 5 Земельного кодексу України 1990 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожнен член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 22 Земельного Кодексу України 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. У частині другій статті 23 Земельного Кодексу України 1990 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до ЗУ за № 1423 - ІХ від 27 травня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 27 квітня 2021 року № 1423 - ІХ повноваження з розпорядженнями землями на території громад в тому числі розташованими за межами населених пунктів передано сільським селищним радам. Земельні ділянки, які відносяться до зазначеного закону вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ , міст та які були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , але органи виконавчої влади , що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, вже не мають права здійснювати розпорядження ними. Інші земельні ділянки та землі, які залишилися несформованими та не внесеними до державного земельного кадастру, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим законом. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Порядку паювання земель має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Відповідно до абзацу першого п. 7 1 розділу V Прикінцеві та\~перехідні положення\~ЗУ «Про\~місцеве самоврядування\~в Україні» та розпорядженням Кабінету міністрів України від 12\~червня 2020\~року №\~716-р визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Кіровоградської області в тому числі Гайворонської територіальної громади до складу якої входить зокрема і Долинівська територіальна громада. Враховуючи, що КСП «ім. Шевченка» на день розгляду справи ліквідовано, суд доходить висновку, що належним відповідачем по справі є саме Гайворонська міська рада Кіровоградської області. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, особа набуває право на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю, вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року №396/1683/18-ц. Оскільки позивач [PERSON] на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності був членом цього підприємства, що підтверджується його трудовою книжкою [NUMBER] , то він набув право на отримання земельної частки (паю) членів КСП. Таким чином, позов, на переконання суду, підлягає задоволенню, виходячи з того, що хоча з часу виникнення спірних правовідносин минув тривалий час, однак на момент отримання зазначеним сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю позивач був його членом, а згідно позиції ВССУ висловленої в рішенні від 27.08.2014 по справі №6-12823св14, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільгосппідприємством державного акта про право колективної власності на землю, яке є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. А тому за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай) розміром 3,6 умовних кадастрових гектари на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області за рахунок земель запасу. За таких обставин, суд вважає, правомірними вимоги [PERSON] про визнання за ним права на земельну частку (пай), що розташована на території с. Долинівка Гайворонської міської ради Кіровоградської обасті розміром 3,6 умовних кадастрових гектарів, який встановлений для члена колишнього КСП «ім. Шевченка». На думку суду, саме таке рішення буде відповідати ч.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, щодо справедливого розгляду справи та захисту прав громадянина.

Outcome: approved