Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] 30 грудня 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2005 року виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №27. Від шлюбу мають спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте, спільне життя з відповідачем не склалося, через діаметрально різні та протилежні погляди на життя, шлюб, сімейні стосунки та сім`ю, відсутність взаєморозуміння та спільної думки у вирішенні важливих питань, різність характерів та відсутність спільних інтересів, що в результаті призвело до втрати почуття взаємної любові, поваги один до одного та втрати фізичних та духовних зв`язків між подружжям, що фактично припинило шлюбно-сімейні відносини, які на даний момент мають лише формальний характер. Позивач зазначає, що проживають з відповідачем окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети та не проживають однією сім`єю, за цей час подружжя не намагалось відновити сімейні відносини. Сім`я остаточно розпалась, а шлюб має лише формальний характер. Примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливо. У зв`язку з чим шлюб просила розірвати, задовольнивши позов. Спору, пов`язаного з майном, на теперішній час немає. Позивач надала клопотання в якому просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та просив задовольнити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2005 року, що виконавчим комітетом Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №27. Від шлюбу мають спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя з відповідачем не склалося, через діаметрально різні та протилежні погляди на життя, шлюб, сімейні стосунки та сім`ю, відсутність взаєморозуміння та спільної думки у вирішенні важливих питань, різність характерів та відсутність спільних інтересів, що в результаті призвело до втрати почуття взаємної любові, поваги один до одного та втрати фізичних та духовних зв`язків між подружжям, що фактично припинило шлюбно-сімейні відносини, які на даний момент мають лише формальний характер. Позивач зазначає, що проживають з відповідачем окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети та не проживають однією сім`єю, за цей час подружжя не намагалось відновити сімейні відносини. Сім`я остаточно розпалась, а шлюб має лише формальний характер. Примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливо. У зв`язку з чим шлюб просила розірвати, задовольнивши позов. Спору, пов`язаного з майном, на теперішній час немає. У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, разом тривалий час не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, спору стосовно спільно нажитого майна зараз немає, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, а прізвище позивачу після розлучення залишити - [PERSON] (на прохання позивача). Спору, пов`язаного з майном, на теперішній час немає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 908 грн. 00 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved