Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

у серпні 2021 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 600 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 09.08.2017 року між [PERSON] та Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] продав, а Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» придбало у власність нерухоме майно - нежитлові приміщення № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. «А», загальною площею 234 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . На виконання умов вказаного договору Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» сплатило на користь [PERSON] 2 600 000 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2020 року визнано недійсним зазначений договір купівлі-продажу від 09.08.2017 року, у зв?язку із чим зазначена сума повинна бути повернута позивачу. Позивач зазначає, що вказана сума грошових коштів не повернута відповідачем позивачу, що обумовило звернення до суду з позовом. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 06.08.2021 року позовну заяву Українсько-швейцарського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва (т. 1 а.с. 51-52). Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 06.08.2021 року відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову (т. 1 а.с. 75-76). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 97). 13.09.2021 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд просив стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 540 000 доларів США (т. 1 а.с. 100-102). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2021 року відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позовних вимог (т. 1 а.с. 175-177). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2021 року відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позовних вимог (т. 1 а.с. 225-229). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2021 року відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позовних вимог (т. 2а.с. 19-22). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (т. 2 а.с. 34). Ухвалою Голосіївського Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.12.2021 року відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позовних вимог (т. 2 а.с. 62-65). Від відповідача відзив на позов не надходив. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому асіданні не визнав позонві вимоги та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на необгрунтованість позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09 серпня 2017 року [PERSON] (продавець) та Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» (покупець) уклали договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) під літ. «А» загальною площею 234 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Н. І. та зареєстрований в реєстрі за № 1239 (т. 1 а.с. 12-14). Рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н. І. (індексний номер: 36547318) від 09 серпня 2017 року за Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» зареєстровано право власності на вказані нежитлові приміщення, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1 а.с. 16). Постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2020 року, винесеною у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Українсько-Швейцарського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВЕРМУТ+КО», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н.І., про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 09 серпня 2017 року, укладений між [PERSON] та Українсько-Швейцарським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВЕРМУТ+КО», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Наталією Іванівною та зареєстрований в реєстрі за № 1239. Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Наталії Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 серпня 2017 року, індексний номер: 36547318 про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. «А», загальною площею 234 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , за Українсько-Швейцарським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВЕРМУТ+КО». Постановою Верховного Суду від 11.08.2021 року постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року в частині задоволення позову [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Васильєвої Н.І. про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Постанову Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року в частині задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , Українсько-Швейцарського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВЕРМУТ+КО» про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації, залишено без змін та поновлено її виконання в цій частині. За змістом положень п. 4.7 договору купівлі-продажу від 09.08.2017 року продавець ( [PERSON] ) гаранту, що станом на момент підписання даного договору відсутні обставини, які виникли до дня підписання даного договору, і які не залежать від волі покупця, і які становлять, або становитимуть в майбутньому перешкоду для набуття (або збереження набутого) права власності покупця на об?єкт, в силу чого покупець, або його правонаступник у правовідносинах, які випливатимуть з даного договору або з права власності на об?єкт, буде мати обов?язок повернути об?єкт або іншим чином втратить (не набуде відповідно до цього договору) право власності на об?єкт. В коло таких обставин, серед іншого, входять такі обставини, зокрема, визнання даного договору недійсним. У випадку виявлення обставин, згаданих у попередніх двох абзацах, в силу чого покупець, або його правонаступник у правовідносинах, які випливають з даного договору або з права власності на об?єкт, буде мати обов?язок повернути об?єкт або іншим чином втратить (не набуде) право власності на об?єкт, продавець сплачує покупцеві штраф в розмірі, еквівалентному 540 000 доларів США. При цьому, сплата такого штрафу припиняє обов?язок повернення ціни об?єкту, сплаченого відповідно до даного договору (якщо такий обов?язок виникає) (т. 1 а.с. 14). Положеннями статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1ст. 627 ЦК України відповідно та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України). Таким чином, принцип свободи договірного регулювання правовідносин, втілений у чинному законодавстві, дозволяє сторонам договору на власний розсуд визначати свої взаємні права та обов`язки, у тому числі щодо сплати штрафу у разі визнання договору купівлі-продажу недійсним. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу, укладений 09.08.2017 року між сторонами спору, визнано судом недійсним. При цьому, зі змісту постанов Київського апеляційного суду від 17.12.2020 року та Верховного Суду від 11.08.2021 року вбачається, що судами встановлено, що на момент укладення [PERSON] з Українсько-швейцарським спільним підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» оспорюваного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2017 року, [PERSON] було відомо про те, що на належне йому нерухоме майно, в тому числі, на спірні нежитлові приміщення, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2015 року накладено арешт. Судом встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу від 09.08.2017 року Українсько-швейцарському спільному підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» не було відомо про наявність будь-яких обтяжень щодо об?єкта. Відтак, у зв?язку із визнанням недійсним договору купівлі-продажу від 09.08.2017 року, відповідно до положень п. 4.7 договору купівлі-продажу покупець Українсько-швейцарське спільне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут + Ко» втратило право власності на об?єкт - нежитлові приміщення № 1 по № 8 (групи приміщень № 66) - літ. «А», загальною площею 234 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , відтак, відповідно до умов договору у відповідача [PERSON] виник обов?язок сплатити Українсько-швейцарському спільному підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвермут+ Ко», штраф у розмірі, еквівалентному 540 000 доларів США згідно умов п. 4.7 договору купівлі-продажу від 09.08.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом. Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Із зазначеного випливає, що валюта платежу визначається на день фактичного виконання грошового зобов`язання (яке може бути як добровільне так і примусове, як одноразове так і часткове), а відтак, у випадку виконання зобов`язання в іноземній валюті конвертацію вказаної суми заборгованості в національну валюту, при необхідності, належить провести на день здійснення платежу. У зв?язку із викладеним, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума штрафу, передбачена п. 4.7 договору купівлі-продажу від 09.08.2017 року, у розмірі 540 000 доларів США. За вказаних обставин суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Питання про розподіл судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved