Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона уклала шлюб, який розірвано 13.05.2019. За час проживання у шлюбі у них народилося троє дітей: - син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Двоє з дітей наразі повнолітні, а неповнолітній син знаходиться на її утриманні. Відповідно до наказу Хустського районного суду від 19 вересня 2017 року №309/2826/17 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З дати ухвалення наказу відповідач сплачує аліменти не своєчасно а не в повному обсязі. З моменту ухвалення рішення пройшов значний час, внаслідок зростання споживчих цін та витрат на проживання, даної суми аліментів є явно недостатньо. Відповідач є молодим та здоровим, працездатним, постійно виїжджає на заробітки, інших утриманців немає, та має можливість працювати. У своєму позові позивач просить суд винести рішення, яким збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньогосина [PERSON] встановивши їх в розмірі 3000 гривень на дитину. Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від представника позивача адвоката Габор Я.І. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації його місця проживання, а також оголошення на офіційному сайті Хустського районного суду. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, фіксація процесу звукозаписувальними технічними засобами засідання згідно зі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та належними доказами доведено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 13.05.2019 (а.с.4-6). Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.8), який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні (а.с.9). Також з матеріалів справи вбачається, що згідно наказу Хустського районного суду від 19.09.2017 року №309/2826/17 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10-12). Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дітей, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру. Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення наказу суду від 19.09.2017 року пройшов значний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Суд враховує те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших утриманців не має, а отже не позбавлений можливості заробляти. З урахуванням наведеного та виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються, на підставі наказу Хустського районного суду від 19 вересня 2017 року до 2700 грн. але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved