Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду, з уточненою в ході судового розгляду позовною заявою, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що її батьки [PERSON] та [PERSON] були особами похилого віку та потребували сторонньої допомоги. Через травмування її мати проходила тривале лікування, перенесла операцію, не мала можливості вільно пересуватися. В період хвороби матері вона одноособова доглядала за нею; відповідач, який є її рідним братом, усунувся від доглядом за батьками, кошти на лікування не надавав, батьків в лікарні не відвідував. Вона (позивачка) самостійно оплачувала ліки, ходунки та все необхідне для лікування, послуги таксі. Потім захворів батько, якому 10.01.2018 року було проведено операцію, а через деякий час встановили онкологічний діагноз. Батько отримував вартісне лікування, яке знову оплачувала лише позивачка та одноособово здійснювала догляд за батьком. Відповідач знову усунувся від надання будь-якої допомоги. Під час догляду за батьком вона сама захворіла на пневмонію, але отримувати лікування у стаціонарі вона не могла, оскільки здійснювала догляд за тяжко хворим батьком. Після смерті батька відповідач з похованням не допомагав, а через деякий час у неї виявили осередкові ураження легень, призначили хіміотерапію та їй було призначено першу групу інвалідності. Відповідач ні якої підтримки не здійснював, висловлював погрози, вчиняв скандали та ображав її, відмовився доглядати за будинком батьків, не несе витрат на утримання будинку. Зазначає, що внаслідок такої поведінки брата вона зазнала моральних страждань, які зумовлені погіршенням її стану здоров`я та встановлення їй інвалідності Суму матеріальної шкоди вона оцінює у 70 000 грн., розмір моральної шкоди - 130 000 грн., які просить стягнути з відповідача. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві, просила свої вимоги задовольнити та доповнила, що за життя батьки отримували пенсію, до відповідача з приводу стягнення аліментів не зверталися. Кошти допомоги на поховання на батьків отримала вона. Окрім неї та відповідача у батьків є ще двоє дітей, які мешкають у інших містах. Також вказала, що будь-яких письмових доказів на підтвердження витрат, що були понесені нею на лікування батьків, придбання нию продуктів харчування, оплату медичних послуг, у неї не залишилося. Також вказала, що моральні страждання, які вона зазнала через дії відповідача, полягали в тому, що вона, через догляд за батьком, не мала можливості своєчасно отримати лікування, в наслідок чого у неї виникло онкологічне захворювання. Не заперечувала, що відповідач відвідував батьків, приносив харчі, але грошима не допомагав, оскільки не мав такої можливості. В онкологічний центр перше її звернення відбулося в 2006 році. Представник заявниці - адвокат Одорошенко Н.М. в судовому засіданні підтримала позицію позивачки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача - адвокат Чередниченко Ю.В. у судовому засіданні доводи відповідача підтримав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Як вбачається з відзиву на позовну заяву відповідач вважає позовні вимоги надуманими та необґрунтованими. Зазначає, що він в останні роки життя батьків приймав безпосередню активну участь в догляді за ними та в наданні матеріальної допомоги. З 2006 року позивачка хворіє на онкологічне захворювання і, на різницю від нього, у зв`язку зі своїм хворобливим станом не мала можливості в повній мірі доглядати за батьками та надавати батькам необхідну матеріальну допомогу. Він постійно відвідував батьків як за місцем їх проживання, так і в медичних закладах, цікавився у лікарів про те, які лікарські препарати необхідні батькам та за власні грошові кошти їх купував. Крім того, його дружина постійно готувала їжу для батьків, на власні кошти він купував батькам продукти харчування, предмети побуту та предмети першої необхідності. Батьки не звертались до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на їх утримання. Також він приймав безпосередню участь в організації поховань та організації поминальних обідів. Зазначає, що крім них з позивачкою у батьків є ще дві доньки: [PERSON] та [PERSON] , про яких позивачка в позові не вказує. Звинувачення позивачки у погіршенні її стану здоров`я є надуманими, Недбале відношення позивачки до лікування, до лікарських призначень та рекомендацій є причиною ускладнень її здоров`я. Вказує, що будь - яких доказів на підтвердження його вини у заподіянні позивачці матеріальної та моральної шкоди не надано, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивачки понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Представник позивачки надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що у 2006 році [PERSON] були зроблені дві операції в онкології м. Краматорськ, у 2007 році їй була призначена друга група інвалідності. У 2008 році вона звільнилася з роботи за згодою сторін. В цей період роботи [PERSON] заощадила кошти, які були використані на потреби батьків. Відповідач офіційно не працевлаштований з 2014 року, тому походження грошей, які той нібито витрачав на допомогу батькам та здійснення поховання, викликає питання. Твердження відповідача, що він здійснював поховання батьків є неправдивими. Так, договір - замовлення на організацію та проведення поховання [PERSON] укладено на ім`я відповідача, але оплата договору була здійснена за гроші позивачки. У відповідача не було оригіналу свідоцтва про смерть батьків, оскільки він не займався їх похованням, натомість, всі оригінали наявні у позивачки, що підтверджує, що саме вона займалась похованням батьків. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивачки, а тому їй відомо, що остання доглядала за батьками до моменту їх смерті. Відповідача вона побачила лише на похоронах. Зі слів [PERSON] їй відомо, що саме позивачка купувала батькам ліки. Свідок [PERSON] показала, що є дружиною відповідача. Наполягала, що її чоловік перебував зі своїми батьками у гарних відношеннях, відвідував їх, допомагав в силу своїх можливостей: купував продукти харчування, робив по господарству, ремонтував будинок, відвідував батьків у лікарні. Свідок [PERSON] показала, що була знайома з батьками сторін, а тому, їй відомо, що позивач рідко 1-2 рази на місяць відвідував батьків, на що останні ображалися. Зі слів позивачки та батьків останньої вона дізналася, що саме позивачка доглядала за батьками, коли ті захворіли, а відповідач відмовився це робити. Грошима [PERSON] не мав можливості допомагати, але на похоронах був. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою [PERSON] та їй зі слів останнього відомо, що той доглядав за батьками, допомагав продуктами харчування, купував ліки. Дружина [PERSON] готувала поминальний обід. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що перебуває у дружніх стосунках з [PERSON] , який завжди турбувався про батьків, допомагав тим по господарству, носив продукти харчування, купував ліки, допомагав з організацією поховань. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, вислухавши думку осіб, що беруть участь по справі, суд, у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.12.1967 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.11.1970 року (а.с.42-43). З акту обстеження матеріально - побутових умов родини № 397 від 16.10.2018 року, виданого керівником комітету мікрорайону «Лісний» м. Слов`янська, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] мешкали [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.14). З листа № 01-22/184 від 17.06.2021 року КНП СМР «Міська лікарня № 1 м. Слов`янська» та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 30, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні № 1 з 06.03.2018 року по 16.03.2018 року з діагнозом: СА сечового міхура, Т-2НхМх, гематурія. Зазначено, що догляд за пацієнтами в стаціонарі здійснює медичний персонал закладу (а.с. 18-19). [PERSON] перебувала в травматологічному відділенні «Міської клінічної лікарні» м. Слов`янська з 18.10.2017 по 27.10.2017 року з діагнозом: чрезвертельний перелам лівого тазостегнового суглобу зі зміщенням (а.с.20). 01.11.2017 року [PERSON] було здійснено ендопротезування лівого тазостегнового суглобу, що підтверджується виписним епікризом № 2337 Науково - дослідного інституту травматології та ортопедії (а.с.22). [PERSON] перебуває на обліку у сімейного лікаря КЗ ЦПМСД м. Слов`янськ, неодноразово зверталась з скаргами на свій стан здоров`я (а.с.15-17). Згідно протоколу ультразвукового дослідження у [PERSON] виявлені поліпи та деформація жовчного міхура (а.с.21). З 04.09.2018 року по 11.09.2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні у «Міському онкологічному диспансері м. Краматорська» з діагнозом Са правої м/залози. Стан після комб. лікування (2006 р.). Продовження хвороби МТС в легені. Стан після 3к Пхт. Кл.Гр.2 (а.с.23-24). [PERSON] з 25.09.2006 року перебуває на обліку в КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м. Краматорська» та регулярно отримує медичні консультації, проходить процедури з медичного обстеження стану здоров`я та стаціонарного або амбулаторного лікування, що вбачається з відповіді на запит КНП «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ». Аналізом змісту копій квитанції вбачається, факт сплати [PERSON] послуг з охорони будинку [ADDRESS] . Крім того, з вказаних квитанцій вбачається факт сплати комунальних послуг від імені [PERSON] до 2018 року та імені [PERSON] після 2018 року. в період з (а.с.25-28,). Згідно довідки КП «Контора похоронного обслуговування» м. Слов`янськ 29.11.2017 року та 24.06.2018 року [PERSON] здійснив поховання [PERSON] та [PERSON] відповідно на кладовищі в районі «Рибхозу» у м. Слов`янську Донецької області. (а.с.55). З відповіді на запит № 80АЗ/205/01-2021 від 24.11.2021 року ВП № 4 Краматорського РУП ГТУЮ в Донецькій області видно, що з заявою про смерть [PERSON] на лінію «102» зверталася [PERSON] (а.с.64). [PERSON] було укладено договір від 01.09.2019 року з Слов`янським МВ Маріупольського МВ Управління поліції охорони на охорону домоволодіння [ADDRESS] . (а.с.29, 71-72). З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з довідки державного нотаріусу першої державної нотаріальної контори м. Слов`янська. Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду 19 травня 2021 року у справі № 686/27967/19 (провадження № 61-14451св20). Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст. 202 СК України повнолітні син, дочка зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. В судовому засіданні не заперечувався той факт, що батьки сторін до [PERSON] з вимогою про надання допомоги не зверталися. Будь-якого судового рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання батьків не існує. Взагалі, суд набуває висновку, що всі витрати, які позивачка могла понести на утримання батьків, здійснювалися нею добровільно, а тому, такі витрати за своєю юридичною природою не можуть бути розцінені як шкода, що завдана. Окрім того, суд вважає спростованими доводи позивачки про усунення відповідача від догляду за батьками. Так, з показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та ін. вбачається, що відповідач допомагав батькам, відвідував їх, приносив продукти харчування, приймав участь у похованні. Вказані обставини визнані й самою позивачкою в судовому засіданні. Показання свідка [PERSON] , [PERSON] не можуть свідчити про ухилення відповідача від догляду за батьками, оскільки про поведінку відповідача свідкам відомо зі слів позивачки. Не є слушними й посилання позивачки на той факт, що вона одноособово здійснює утримання будинку батьків, оскільки, з наданих суду квитанції, вбачається, що всі ці витрати позивачка понесла після смерті батьків, тобто діяла як спадкоємець за власною ініціативою. Надані суду медичні документи на ім`я [PERSON] та [PERSON] містять лише інформацію стосовно захворювань, які діагностувалися у останніх, а також про процес їх лікування. Проте, вказані документи не містять інформацію про придбання ліків, про вартість лікування, про особу, яка понесла такі витрати, а тому, на думку суду, вказані документи не є належними доказами на підтвердження факту понесення позивачкою будь-який витрат та факту заподіяння останній матеріальної шкоди з боку відповідача. Так саме, не приймаються до уваги й медичні документи про наявність у позивачки ряду захворювань та пов`язаних з ними медичних процедур, оскільки вказані документи не містять жодного посилання на причинно-наслідковий зв`язок між діянням відповідача та виникнення у позивачки захворювань. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що саме винними діями відповідача їй спричинено матеріальну та моральну шкоду, не надано жодного прямого доказу на підтвердження винної поведінки відповідача, чи наявності в його діях умислу на ухилення від виконання своїх обов`язків, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між такими діями відповідача та завданою шкодою, та й взагалі, з наданих позивачем доказів, судом не встановлено, що їй дійсно була завдана відповідачем матеріальна та моральна шкода. Враховуючи відсутність фактів, які б свідчили про протиправні дії з боку відповідача та фактів на підтвердження спричинення позивачу моральної та матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову через його необґрунтованість та недоведеність. Інші доводи та докази, що надані сторонами та їх представниками, не приймаються судом до уваги, оскільки є необґрунтованими, недоведеними, такими, що не стосуються предмету спору та не мають доказового значення по справі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Позивачка є інвалідом першої групи (довідка серії ААБ № 071823 (а.с.8 ) та згідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від судового збору. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по справі за рахунок Державного бюджету.

Outcome: dismissed