Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вказує, що приблизно в 1978 році закінчив будівництво будинку [ADDRESS] . Його син [PERSON] народився в 1977 році і з цього часу проживав з ним за вказаною адресою до 2015 року. В 2014 році син одружився та перейшов зі своєю сім`єю в будинок [ADDRESS] , де фактично проживає і по сьогоднішній день. З 2015 року [PERSON] не проживає за місцем реєстрації та місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . На його неодноразові вимоги змінити свою реєстрацію на місце, де він фактично проживає, [PERSON] відповідає відмовою, а йому ця обставина заважає отримати субсидію. На підставі викладеного, прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстраційного обліку, судові витрати стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Руденко А.В. позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно реєстраційного посвідчення Дніпродзержинського бюро технічної інвентаризації, житловий будинок в [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.07.2021р. №803 виданій [PERSON] до складу сім`ї входять: [PERSON] - заявник, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, зареєстрований, але не проживає (а.с.10). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований та фактично проживає разом зі своєю дружиною, разом з ними зареєстрований син [PERSON] , але фактично не проживає (а.с.11-12). Через наявну реєстрацію [PERSON] , у позивача створюються перешкоди в користуванні та розпорядженні власним нерухомим майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає. На підставі ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку -законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 904,00 грн.

Outcome: approved