Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

у липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 14 112 грн. 60 коп., 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Позов мотивує тим, що 24 травня 2020 року о 21 год. 20 хв. в м. Чернігові на перехресті вулиці Івана Мазепи та вулиці Попудренка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів БАЗ А079.34 д.н.з. [NUMBER] , який належить відповідачу і яким керував третя особа [PERSON] та автомобілем Ауді 100 д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , яким керував позивач. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до експертного висновку, який замовила страхова компанія «ПРОСТО-страхування» вартість відновлювального ремонту позивача становить 109916 грн. 28 коп., а з урахуванням коефіцієнту зносу - 48112 грн. 28 коп.. Проте страхова компанія без будь-яких пояснень та проведень відповідних розрахунків відшкодувала лише 35187 грн. 40 коп. Як свідчить накладна №55 від 19.06.2020 на купівлю запчастин фактично було витрачено 28 000 грн. та на ремонт автомобіля - 21 300 грн., всього 49 300 грн. Таким чином різниця між понесеними витратами на ремонт автомобіля та відшкодованою страховою сумою становить 14 112 грн. 60 коп. Через пошкодження автомобіля та його ремонт позивачу було завдано душевні, моральні та фізичні страждання, які він оцінює в 10 000 грн. Відповідач є власником автомобіля БАЗ А079.34 д.н.з. [NUMBER] , у якої працює водієм винуватець ДПТ [PERSON] , який вчинив дорожньо-транспортну пригоду під час виконання трудових обов`язків, тому в силу ст. 1172 ЦК України, різницю між фактично понесеними витратами на придбання запчастин та ремонт автомобіля і виплаченою сумою страхового відшкодування в сумі 14 112 грн. 60 коп. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн. просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача позов не визнала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення та дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2020 о 21 год. 20 хв. [PERSON] в м. Чернігові на перехресті вулиці Івана Мазепи та вулиці Попудренка керував автомобілем БАЗ А079.34 д.н.з. [NUMBER] та виконуючи маневр розворот завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині - ліве, не надав переваги в русі автомобілю Ауді 100 2.0Е д.н.з. [NUMBER] , що рухався у попутному напрямку, внаслідок чого трапилося зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] порушив п.п. 10.4 Правил дорожнього руху. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. 00 коп.. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля БАЗ А079.34 д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно чинного полісу №АР/4174462 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «ПРОСТО-страхування». Ліміт відповідальності страховика по полісу ОСЦПВВНТЗ складає 130 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого. Відповідно до копії квитанції від 24.09.2020 власнику автомобіля Ауді 100 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 35 187,40 грн. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон N 1961-IV). Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом N 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961-IV). У постанові від 14.12.2021 по справі №147/66/17 (провадженння №14-95цс 20) Велика Палата Верховного Суду наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди саме відповідачем. Крім того, в судовому засіданні позивач відмовився від пропозиції суду про витребування матеріалів страхової справи АТ «ПРОСТО-страхування» з приводу виплати страхового відшкодування внаслідок ДТП для з`ясування підстав виплати страхового відшкодування саме в розмірі 35 187, 40 грн. та для дослідження відповідних експертних висновків. За таких підстав, судом не встановлено правових підстав для відшкодування матеріальної шкоди відповідачем ФОП [PERSON] . Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачем не надано доказів на підтвердження вимог про те, що діями відповідача, йому було завдано моральну шкоду, яка спричинила моральні страждання, що виникли в зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed