Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Переверзєва О.О. звернувся до суду з даним позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. №4689 від 01.06.2021р., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» коштів у розмірі 30800,00 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Ю.М. здійснюється примусове виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №0455-3273 від 07.08.2020р. в сумі 30800,00 грн (ВП №67254772). Вважає даний виконавчий напис нотаріуса незаконним, оскільки нотаріус керувався положеннями законодавства, яке згідно судового рішення втратило чинність, вчинений за відсутності необхідних документів - оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, якого він не укладав, грошових коштів та жодних претензій від відповідача про сплату боргу не отримував, нотаріус не перевірив безспірності заборгованості. Позивач, як і його представник, були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про одержання повістки, довідкою про доставку електронного листа на адресу електронної пошти адвоката, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, про причини неприбуття не повідомили, в позивній заяві просять розглядати справу їх відсутність, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було належним чином та своєчасно повідомлене про дату, час і місце розгляду справи за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалося, про поважність причин неприбуття не повідомило, відзиву на позов не надало. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному реєстрі нотаріусів, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив, пояснень щодо позову не надав, подавши заяву від 18.01.2022р. про розгляд справи в його відсутність та витребувані судом документи, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив, пояснень щодо позову не надав, подавши заяву від 14.01.2022р. про розгляд справи без його участі. Тому, зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Неявка в судове засідання належним чином сповіщених учасників справи у відповідності до положень ст.223 ЦПК України в даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019р. по справі №137/1666/16-ц. В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4689, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого в [ADDRESS] , який є Боржником за Кредитним договором №0455-3273 від 07.08.2020 року, укладеним з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі іменоване - Стягувач), заборгованості за Кредитним договором №0455-3273 від 07.08.2020 року, строк платежу за яким настав і Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.08.2020 року по 12.05.2020 року. Сума заборгованості становить 30800,00 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10000,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 20800,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача в розмірі 350,00 грн, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача, становить 31150,00 грн. За заявою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» постановою Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Ю.М. від 25 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса (ВП №67254772) та розпочато виконавчі дії. Зокрема, в рамках якого даного виконавчого провадження приватним виконавцем 26.10.2021р. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, який отримує дохід в Регіональній філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, ні відповідач, ні приватний нотаріус не скористались своїм правом на участь в судовому засіданні та подання відзиву (письмових пояснень) на позов з можливими запереченнями для спростування позовних вимог [PERSON] , в тому числі, не надали доказів укладення ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з [PERSON] кредитного договору в нотаріальній формі, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Натомість, витребувані судом та подані приватним нотаріусом документи, що стали підставою для вчинення ним оспорюваного виконавчого документа, містять кредитний договір між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] в простій письмовій формі. Водночас, після 22 лютого 2017 року (набрання чинності постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14, залишеної в силі ухвалою вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.) вчинення нотаріусами виконавчих написів можливе лише щодо нотаріально посвідчених договорів, тоді як зі змісту оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що він був вчинений Приватним нотаріусом Бригідою В.О. стосовно кредитного договору між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] саме в нотаріальній формі й доказів протилежного стягувач та приватний нотаріус суду не надали. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021р. по справі №910/10374/17. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення нотаріусом процедури вчинення оспорюваного виконавчого напису, а тому маються всі правові підстави для задоволення позову й визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 01.06.2021р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. щодо кредитного договору №0455-3273 від 07.08.2020 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] . В зв`язку з цим, суд не вважає за необхідне перевіряти інші доводи позивача щодо неправомірності вимог стягувача, так як порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису є самостійною, достатньою та беззаперечною підставою для задоволення даного позову. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать й витрати на професійну правничу допомогу. По даній справі [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1362,00 грн (за позовну заяву - 908,00 грн, за заяву про забезпечення позову - 454,00 грн) та на професійну правничу допомогу адвоката Переверзєва О.О. в сумі 7000 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами (договір про надання правової допомоги від 17.11.2021р., ордер на надання правничої (правової) допомоги від 24.11.2021р., квитанція до прибуткового касового ордера від 23.11.2021р. на суму 7000 грн, акт приймання-передачі наданих послуг від 23.11.2021р. з детальним описом (змістом) виконаних адвокатом послуг. Одночасно суд зважує на ту обставину, що відповідачем не оспорювався вказаний розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, який є співмірним зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності таких витрат, й всупереч вимог ст.12, 13, 81, ч.6 ст.137 ЦПК України відповідачем нічим не спростований, що узгоджується з правовими позиціями, викладеними Великою палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц, Верховним Судом у постанові від 16 грудня 2020 року в справі №730/105/19. Тому, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1362,00 грн сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього - 8362,00 грн судових витрат. Оскільки учасниками справи не було подано вмотивованого клопотання про скасування застосованого за ухвалою суду від 10.01.2022р. заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису, то згідно з ч.7 ст.158 ЦПК України даний захід забезпечення позову продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим судовим рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved