Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 червня 2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис № 55. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2021 року сімейне життя між ними фактично припинено. Спільне господарство між подружжям не ведеться, відносини не підтримуються. Сімейне життя не склалося у зв`язку з різними характерами, відсутністю взаєморозуміння та довіри. При вирішенні спільних питань, які виникали у сімейних стосунках завжди були різні погляди на їх вирішення. Шлюб існує тільки формально. Примирення між ними не можливе. Подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечитиме її інтересам. Спір про поділ майна та місце проживання спільної дитини на момент подачі позовної заяви про розірвання шлюбу відсутній. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 10 червня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 55 . Стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 04 січня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Усудове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, на адресу суду надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав, згоден на розірвання шлюбу з позивачем, на примирення не згоден, однак, заперечував проти залишення позивачу прізвища - « [PERSON] », оскільки не бажає, щоб у позивача залишалось зазначене прізвище та заперечував щодо стягнення з нього судових витрат. Суд, беручи до уваги заяву позивача та вислухавши відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до повторно виданого 22.12.2021 Сватівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 10 червня 2006 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції у Луганській області складено відповідний актовий запис № 55. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « [PERSON] », прізвище дружини - « [PERSON] » (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , від 25.11.2008 (а.с.8). Як вбачається із позовної заяви, шлюбні стосунки та спільне проживання між позивачем та відповідачем фактично припинені. Шлюб між ними носить формальний характер, сімейні відносини притаманні подружжю не підтримуються. Відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю унеможливлюють її збереження. Спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримуються. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спір про поділ майна, та місце проживання спільної дитини на момент подачі позовної заяви про розірвання шлюбу відсутній. Згідно ст. 51Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. ст. 21, 24СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.56СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя,що передбачено ч. 1ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають однією сім`єю, мають різні погляди на життя, шлюб та сімейні цінності. Між сторонами припинилися шлюбні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем та обставину, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно положень ст.113 СК України позивач має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Оскільки позивач іменується прізвищем, набутим у зв`язку із реєстрацією шлюбу - « [PERSON] », що є правом позивача, та позивач не заявляє вимогу з приводу вирішення питання, яке прізвище залишити після розірвання шлюбу, то суд залишає прізвище позивача після розірвання шлюбу - « [PERSON] ». З вищевикладених підстав суд не може взяти до уваги заперечення відповідача щодо залишення позивачу прізвища - « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3ст.115Сімейного КодексуУкраїни документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до квитанції № 3 від 23.12.2021, при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с.1) Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved