Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих коштів. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суму безпідставно отриману пенсію у розмірі 51 430,30 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 22.08.2014 року перебувала відповідачка по справі [PERSON] , якій було призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Перевіркою матеріалів справи було встановлено, що відповідачка працює на посаді головного спеціаліста відділу культури, мистецтв, охорони культурної спадщини управління культури, національностей та релігій Київської ОДА, а тому посилаючись на частину першу статті 47 в редакції Закону " Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, вважає, що правових підстав для виплати пенсії з 01.04.2015 року відповідачка не мала. З метою досудового врегулювання спору, у жовтні 2017 року було направлено лист відповідачу, яким запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте відповдачкою грошові кошти повернуті не були. Після чого, управлінням було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій, яке у свою чергу за скаргою відповідачки було скасоване рішенням комісії Головного управління ПФУ в м.Києві від 29.01.2018 року №3. За зазаначених вище обставин, посилаючись на ст.ст. 1212 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідачки безпідставно отримані нею грошові кошти в сумі 51 430,30 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва провадження у цивільній справі відкрито за правилами спрощеного провадження, з повідомленням стоірн. Позивач, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала заперечення на позовну заяву, просила відмовитиу задоволенні позову з тих підстав, що надмірно виплачена їй сума пенсійного забезпечення склалася не з її вини. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачка з 22.08.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві ( Печерський район) та їй було призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, за даними запису №22 копії трудової книжки відповідачки [PERSON] , яка була додана позивачем до позовної заяви та яка містилася в матеріалах пенсійної справи, відповідачка з 02.07.2013 року була призначена на посаду головного спеціаліста відділу культури, мистецтв, охорони культурної спадщини. Залишено 11-ий ранг державного службовця ( а.с. 13). У зв`язку з тим, що позивачем було встановлено працевлаштування відповідачки станом на момент отримання нею пенсії за віком, 16.11.2017 року ним прийнято рішення відповідно до якого вирішено утримувати переплату пенсії відповідачці за період з 01.04.2015 року по 31.08.2017 року, у розмірі 20 % пенсії щомісячно, починаючи з грудня 2017 року до повного погашення. При цьому, рішенням комісії головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з питань розгляду скарг громадян на рішення об`єданих управлінь Пенсійного Фонду України в м. Києві від 29.01.2018 року зазначене вище рішення Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Києва скасовано, оскільки підстав для утримання переплати пенсії відповідачці [PERSON] , що склалася не з її вини, немає. Позивач зазначає, що оскільки відповідачка під час отримання нею пенсії за віком у період з 01.04.2015 року по 31.08.2017 року була працевлаштована, отримані нею грошові кошти в сумі 51430,30 грн. повинні бути стягнуті на користь позивача, як безпідставно отримані. Згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне і пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Так, згідно із ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає за допущене нею погіршення майна. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, переплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем лише за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення сум переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв`язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. При цьому, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вищевказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Позивач в розпорядження суду не надав жодних доказів на підтвердження обставин зловживання та недобросовісності з боку відповідачки [PERSON] . Відповідно до положень ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.06.2020 року в справі №756/6984/16-а обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, однак вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера - в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав. На підставі вищевикладеного, зважаючи на наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що стороною позивача не доведено правомірність пред`явленого позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed