Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

25 серпня 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було укладено 08 листопада 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №339. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 листопада 2014 року уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від цього шлюбу дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Причиною цьому стала несумісність їх характерів та неможливість знайти спільних рішень при веденні спільного господарства, розподіленні і використанні сімейного бюджету. Вони перестали розуміти один одного і більше шести місяців не підтримують шлюбних стосунків, не спілкуються, сім`я розпалася і подальше її збереження суперечить інтересам позивача. Більше того, вона дізналася про намір відповідача створити нову сім`ю. Оскільки шлюб носить формальний характер і подальше перебування у ньому є недоцільним, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем в судовому порядку. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 22). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується судовим викликом розміщеним на офіційному сайті судової влади (а.с.32). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З досліджених письмових доказів, а саме: свідоцтва (актовий запис про шлюб) видане у Відділі реєстрації актів цивільного стану у Любліні, Воєводство Люблінське, Республіка Польща (а.с.5), його копії (6,8), перекладу актового запису з польської мови на українську, виконаного перекладачем Семененко І.В., справжність підпису якої засвідчений приватним нотаріусом Ушаковою Ю.А. (а.с.7), копії свідоцтва про шлюб (а.с.10), переклад свідоцтва з української на польську мову виконаний перекладачем [PERSON] (а.с.11-12), довідкою голови ОСББ «Захід -НВ» Хахули С.В. (а.с.13), суд дійшов висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, а тому суд позов задоволює і розриває шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Прізвище набуте позивачем у шлюбі суд не змінює. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] 908 грн. судового збору, що підтверджується документально (а.с.3).

Outcome: approved