Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

В вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обгрунтування якого вказав, що 01.10.2018 року він позичив [PERSON] грошові кошти на загальну суму 10 000 дол.США. На підтвердження отримання грошових коштів, відповідач написав розписку. Отримані грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 01.01.2019 року. Відповідач у встановлений розпискою строк грошей не повернув, на телефонний контакт не виходить, пасивно порушує свій обов`язок згідно написаної розписки. Оригінал розписки знаходиться у нього Також ним розраховано 3% річних з врахуванням простроченої суми помноженої на кількість днів прострочення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на кількість днів у відповідному році. Всього нараховано 21781,37 грн.. Розрахунки за період з 01.01.2019 р. по 26.09.2021 р. на заборгованість в розмірі 265272 грн.: з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. (днів: 365) сума 3% річних становить 7958,16 грн. (265272 * 3 -365 / 365/100); з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. (днів: 366) сума 3% річних становить 7958,16 грн. (265272 * 3 *366/366/100); з 01.01.2021 р. по 26.09.2021 р. (днів: 269) сума 3% річних становить 5865,05 грн. (265272 * 3 *269 / 365/100). Отже, з врахуванням наведеного позивач просить стягнути з відповідача 287053,37 грн. (265272 + 21781,37). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Судом встановлено, що 01.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого останній отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які зобов`язався погашати щомісячно, починаючи з січня 2019 року по 400 доларів до повного погашення. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується борговою розпискою від 01.10.2018 року. Після звернення до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] не повернув позивачу кошти. Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Згідно ст.533 ч.ч.1,2 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ст.625ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, розмір 3 % річних, у зв`язку із прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем за договором позики від 01.10.2018 року складає 21781,37 грн. (за період з 01.01.2019 р. по 26.09.2021 р. на заборгованість в розмірі 265272 грн.: з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. (днів: 365) сума 3% річних становить 7958,16 грн. (265272 х 3-365 / 365/100); з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. (днів: 366) сума 3% річних становить 7958,16 грн. (265272 х 3 х366/366/100); з 01.01.2021 р. по 26.09.2021 р. (днів: 269) сума 3% річних становить 5865,05 грн. (265272 х 3 х269 / 365/100). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 265272грн. (10000х26,5272) заборгованості за договором позики від 01.10.2018 року, 21781,37грн. 3% річних за період з 01.01.2019 року по 26.09.2021 року. Судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивач в розмірі 2870,54грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved