Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 06.04.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя міста Одеси, з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.04.2021 року провадження по справі відкрито. 27.09.2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про закриття провадження у справі та відзив на позов. 14.01.2022 року позивач [PERSON] подала до суду додаткові пояснення до позову. Ухвалою суду від 17.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 02.02.2022 року позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, при винесенні рішення урахувати всі обставини, викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях до неї, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 02.02.2022 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, згідно наявних доказів, наданих відповідачем перебуває за межами країни. Представник Київської районної адміністрації ОМР як органу опіки та піклування до судового засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якій у вирішенні всіх питань покладається на розсуд суду. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2010 року та мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідач [PERSON] в 2015 році виїхав до Сполученого королівства Великої Британії. На теперішній час [PERSON] не працевлаштований в Україні, з 2018 року відповідач [PERSON] перестав мешкати однією сім`єю з позивачем та сином, переїхав до іншого місця перебування, стосунки та спілкування припинені, зв`язку немає. Позивач зазначає, що у 2019 році нею було придбано у власність будинок за адресою: [ADDRESS] , де вона мешкає з сином. На сьогодні позивач має намір змінити місце реєстрації сина за місцем фактичного проживання, але отримати згоду відповідача на зміну місця реєстрації дитини не має об`єктивної можливості. З телефонних розмов від сина позивач дізналася про те, що відповідач має намір забрати дитину до себе та вивезти його за кордон. Жодного дозволу на такі дії позивач не давала та має побоювання щодо вивезення дитини на постійне місце проживання за кордон. Позивач [PERSON] вказує, що вона має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело доходів для існування, створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина. У дитини вже склалося своє побутове та соціальне життя, позивач не перешкоджає синові у спілкуванні з батьком, яке відбувається останні роки виключно телефоном. Відповідач [PERSON] в заяві про закриття провадження та відзиві на позов посилається на те, що спору щодо проживання дитини з матір`ю не було як на час пред`явлення позову, так і немає на час розгляду справи. Відповідач зазначає, що правова вимога, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, є безпредметною, адже після припинення фактичних шлюбних відносин сторони дійшли згоди щодо місця проживання малолітнього сина разом з позивачем, будь-яких дій щодо зміни місця проживання дитини відповідач не вчиняв. Отже спору щодо місця проживання дитини між сторонами ніколи не було та немає. Дійсними мотивами позову на думку відповідача є: встановлення юридичних фактів, які не відповідають дійсності; витребування відомостей щодо відповідача, які надаються лише на ухвалу суду; бажання позивача використовувати рішення суду про визначення місця проживання дитини з нею з метою реалізації прав, свобод дитини самостійно, без отримання згоди відповідача, як батька дитини, та як наслідок позбавлення відповідача рівних прав та обов`язків щодо дитини. Відповідач [PERSON] зазначає, що на перше прохання позивача надати дозвіл на реєстрацію дитини за новим місцем проживання відповідач погодився без будь-яких заперечень та умов. Проте в подальшому ані в телефонному режимі, ані при особистій зустрічі позивач надати письмовий дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини не просила та взагалі більше дане питання не підіймала. Доводи позивача [PERSON] щодо намірів відповідача вивезти дитину за кордон є надуманими та нічим не підтверджені. Плануючи відпустку навесні 2021 року відповідач запропонував [PERSON] надати дозвіл на виїзд дитини за межі України з метою оздоровлення на п`ять днів у Грецію, однак згоди на виїзд не отримав. Також відповідач вказує, що бере участь в забезпеченні дитини, а саме оплачував ремонт в кімнаті сина, купував меблі, регулярно купує одежу та взуття, тощо. У додаткових поясненнях до позову позивач [PERSON] зазначила, що малолітній [PERSON] професійно займається скелелазінням, охоче відвідує тренування, займає призові місця, має 1-й юніорський розряд та має намір брати участь у всеукраїнських та міжнародних змаганнях. Тренер наполягає на участі [PERSON] у таких змаганнях, оскільки вбачає в дитині великий професійний потенціал. Дитина захоплена цим видом спорту. Однак об`єктивною перешкодою участі дитини у міжнародних змаганнях є той факт, що його батько [PERSON] постійно мешкає у Великобританії та не має можливості оперативно надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, який вимагається чинним українським законодавством. Позивач на зимові канікули 2021-2022 навчального року планувала поїздку з сином за кордон задля відпочинку. Відповідач обіцяв синові, що він приїде на зимові свята до України, але не приїхав, залишившись у Великобританії. Відтак позивач не змогла отримати відповідний дозвіл на виїзд дитини за кордон і новорічні свята були зіпсовані, оскільки син про поїздку знав і був налаштований на неї. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] народився [INFO] , про що 21.09.2012 року складено відповідний актовий запис №8284, що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції /а.с.13/. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] . Судом досліджено характеристику позивача з місця роботи, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , працює на кафедрі цивільно-правових дисциплін ЕПФ ОНУ імені І.І. Мечникова з 2002 року (з 2010 року - на посаді доцента кафедри). [PERSON] зарекомендувала себе як привітна і сумлінна працівниця, вміє організувати робочий процес і проконтролювати якість виконуваної роботи відповідно до поставлених завдань. Завдання керівництва виконує якісно і в установлений строк. У непередбачених ситуаціях може самостійно прийняти правильне рішення. Має такі важливі для працівника риси як пунктуальність і можливість одночасно тримати під контролем велику кількість справ і завдань. У колективі з усіма підтримує рівні, дружні відносини і користується повагою і авторитетом у керівництва. [PERSON] не одружена, виховує сина [PERSON] , [INFO] /а.с.47/. За відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради місце проживання [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.2021 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] /а.с.45-46/. З довідки від 02.04.2021 року №105 вбачається, що [PERSON] навчається в 2-Д класі в Одеському ліцеї №81 Одеської міської ради Одеської області /а.с.17/. Відповідно до Характеристики на учня 2-Д класу [PERSON] , [INFO] , від 06.04.2021 №01-18/119 [PERSON] навчається в Одеському ліцеї №81 з першого класу. Навчається на високому рівні. На уроках завжди активний, відповіді намагається давати повні та обґрунтовані. Старанно виконує домашні завдання, записи у зошитах веде охайно. [PERSON] чудово співпрацює в групі. У стосунках з однокласниками виявляє добродушність та доброзичливість. Скромний, веселий, врівноважений, самостійний. Дотримується правил поведінки. Мати [PERSON] багато уваги приділяє навчанню, розвитку та вихованню дитини. Забирає [PERSON] завжди вчасно зі школи. Відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] до класного керівника не звертався, батьківські збори не відвідував /а.с.48/. Судом досліджено Характеристику на вихованця Комунального позашкільного навчального закладу «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №12» [PERSON] , [INFO] /а.с.18/. З вказаної характеристики вбачається, що [PERSON] є вихованцем КПНЗ «ДЮСШ №12» з вересня 2019 року. За цей період проявив себе цілеспрямованим, відповідальним та ініціативним вихованцем. Він відповідально та сумлінно відноситься до тренувальних завдань. Охоче ходить на тренування, до занять ставиться із зацікавленістю, намагається бути кращим. Користується авторитетом та довірою серед дітей у групі, діти охоче спілкуються з ним. Приймав участь у спортивних змаганнях зі скелелазіння місцевого та обласного рівнів. Займав призові місця, серед яких - 1 срібна медаль, 2 - бронзових. Виконав 1ю спортивний розряд зі скелелазіння. На тренування дитину приводить та забирає мати [PERSON] , яка проводить оплату за спортивні тренування. За час спортивних тренувань відносини дитини із матір`ю зарекомендували себе як позитивні, спілкування рівне, поважне та стабільне. На спортивних змаганнях мати завжди присутня із сином, підтримує його та мотивує /а.с.18/. З поданих позивачем документів також вбачається, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вказана адреса також зазначена як адреса проживання [PERSON] та [PERSON] в договорі про надання медичних послуг, укладеному [PERSON] з ТОВ «Свята Катерина-Одеса». Згідно з довідкою КНП «Міський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР від 02.04.2021 року [PERSON] , 1979 року народження, згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру на наркологічному обліку не значиться /а.с.24/. Згідно з довідкою КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР від 02.04.2021 року [PERSON] , 1979 року народження, за даними архіву, реєстратури та картотеки не значиться /а.с.24/. На виконання ухвали суду про витребування доказів Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано інформацію щодо перетинання державного кордону відповідачем [PERSON] за період 2018-2021 роки /а.с.61,63/. За обліковими даними Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради станом на 12.06.2021 року за період фактичного здійснення повноважень Департаментом, тобто з 05.04.2016р., реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , станом на 12.06.2021 року Департаментом не здійснювалась /а.с.65/. Висновком психологічного обстеження, складеним психологом [PERSON] за запитом [PERSON] 03.09.2021 року, встановлено, зокрема, що усе своє життя [PERSON] мешкає із матір`ю, мама для нього є прикладом, авторитетна, значуща особа, яка надає підтримку, якій він довіряє та повністю покладається. Диспозиції в стосунках з батьком призводять до недостатньо довірчих відносин. [PERSON] більше схильний покладатися на себе або сторонню допомогу, аніж звернутися за підтримкою до батька. Стан стресу в зв`язку з ситуацією, що склалася, відчуття власного безсилля у дитини, потреба впливати на ситуацію наскільки це можливо, призводить до неусвідомленого бажання захистити себе від переживань. Все це може привести до нервової перевтоми та функціональних порушень. Таким чином, для запобігання перевтоми у психіці дитини формуються психічні захисні механізми у вигляді фантазій про щасливу сім`ю /а.с.84-86/. Відповідачем [PERSON] суду надані скріншоти переписки з позивачем щодо спілкування з сином та вирішення побутових питань /а.с.99-115/. Судом досліджено копію заяви [PERSON] від 23.09.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луцях Т.М., якою [PERSON] надає згоду на зняття з реєстрації місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та на постановку на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] /а.с.119/. Згідно з Довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 09.11.2021 року /а.с.127/. Київською районною адміністрацією Одеської міської ради 19.11.2021 року надано суду лист №2427/01-11 «Про надання висновку щодо визначення місця проживання дитини», з якого вбачається, що Комісією з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради на засіданні 04.11.2021 року було розглянуто висновок служби у справах дітей Одеської міської ради від 13.10.2021 року №05/12123 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду питання встановлено, що батько - [PERSON] , 16.09.2021 року надав письмове пояснення на адресу служби у справах дітей Одеської міської ради, в якому зазначив, що він не заперечує проти проживання дитини з матір`ю. Враховуючи викладене Київська районна адміністрація повідомляє про відсутність законодавчих підстав для вирішення питання по суті та прийняття рішення органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з одним з батьків /а.с.134-135/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 ЦК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Положеннями ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час проживає разом з матір`ю - позивачем [PERSON] . Батько дитини - відповідач [PERSON] не має заперечень щодо проживання дитини з матір`ю та зазначає, що в зв`язку з відсутністю спору провадження у справі підлягає закриттю. З цього приводу суд зазначає наступне. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року по справі №686/20582/19. В позовних вимогах [PERSON] зокрема посилалась на те, що не має можливості здійснити реєстрацію дитини за адресою постійного проживання в зв`язку з відсутністю згоди відповідача. Відповідач в свою чергу посилався на те, що стосовно даного питання позивач зверталась до нього лише один раз та в подальшому вказане питання не підіймалось. Суд зазначає, що в ході судового розгляду справи відповідачем [PERSON] був наданий дозвіл на здійснення реєстрації сина за новим місцем проживання, який був відсутній на час звернення позивача [PERSON] до суду з позовом. Також позивач [PERSON] наводить аргументи щодо того, що перебування відповідача за кордоном унеможливлює здійснення виїздів дитини на міжнародні змагання або відпочинок. При цьому факт відсутності відповідача на території України протягом значного часу з періодичними в`їздами/виїздами підтверджує і сам відповідач [PERSON] , і довідки, надані Державною прикордонною службою. Доводи сторони відповідача щодо того, що позивач має бажання використовувати рішення суду про визначення місця проживання дитини з нею з метою реалізації прав, свобод дитини самостійно, без отримання згоди відповідача, як батька дитини, та як наслідок позбавлення відповідача рівних прав та обов`язків щодо дитини, суд відхиляє, оскільки вбачає в діях позивача при зверненні до суду з даним позовом опікування інтересами саме малолітнього сина сторін. При цьому суд зазначає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю в судовому засіданні жодним чином не позбавляє батька дитини прав та обов`язків щодо виховання та розвитку дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при ухваленні рішення щодо визначення місця проживання дитини суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] фактично не має заперечень щодо проживання сина з матір`ю, а також ті обставини, що відповідач [PERSON] значний час проживає за межами України, що суттєво ускладнює вирішення соціально-побутових питань, в яких відповідно до діючого законодавства потрібна письмова згода батька, зокрема реєстрація місця проживання чи надання дозволу на виїзд за кордон. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю, оскільки це відповідає інтересам малолітнього сина сторін.

Outcome: approved