Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння та дві земельні ділянки. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері є позивач, однак на день смерті матері вона з нею зареєстрована не була, хоча проживала без реєстрації з 2014 року разом з матір`ю до дня її смерті, заповіт від імені останньої відсутній, реалізувати своє право на спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса протягом шести місяців із дня її відкриття не змогла через об`єктивні причини. Таким чином, позивач пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, та є такою, що спадщину не прийняла. Позивач вважає причину пропуску поважною та просить поновити його через обмеження введені в дію через запобігання поширенню на території України та Росії гострої респіраторної хвороби COVID-19. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник надав в судове засідання заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 01.10.2019 виконавчим комітетом Знам`янської Другої селищної ради місто Знам`янка кіровоградської області, [PERSON] померла [INFO] в м. Знам`янка Кіровоградської області. За життя [PERSON] належали будинок, який розташований по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № [NUMBER] від 22.08.1986 видане Знам`янською селищною радою; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер 3510645300:60:062:0002 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії КР № 105457; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 3510645300:02:000:0198 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії Р1 №310679. Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно до довідки виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 05.10.2021 №01-19/2512/7 [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті в будинку проживала з травня 2014 року без реєстрації донька - [PERSON] . Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Роз`ясненням нотаріуса від 01.12.2021 повідомлено позивача про те, що вона вважається такою, що не прийняла спадщину, так як в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву не подала, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Відповідно до ст.29 закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України впроваджено карантин та обмежено пересування громадян та перебування їх у громадських місцях, обмежена робота державних установ, в тому числі і нотаріальних контор. У подальшому постановою КМУ від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненою корона вірусом SARS-CoV-2» з 01.08.2020 до 31.12.2020 та в подальшому на території України продовжено карантин. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Положень щодо поширення дій цього закону на вчинення нотаріальних дій, зокрема й тих, що пов`язані з можливим пропуском передбачених законодавством строків, немає. Однак, листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Отже, враховуючи, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 запроваджені протиепідемічні заходи, у зв`язку з чим на період дії карантину заборонялося здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі; обмежувався перетин державного кордону та прийом громадян у державних установах тощо. Таким чином, суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини дійсно були об`єктивними та непереборними, оскільки позивач не мав реальної можливості скористатися своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах вказаного строку, вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. На підставі викладеного та

Outcome: approved