Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Заступником керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі позивача, Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, подана до суду позовна заява до відповідача, [PERSON] , згідно відомостей якої прокурор просив: стягнути з [PERSON] кошти у сумі 12428 грн. 68 коп. на відшкодування витрат Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради на стаціонарне лікування потерпілого від злочину (кошти перерахувати у дохід місцевого бюджету: р/р UA458999980314030544000025001, ГУК в Чернігівській обл./Чернігівська обл./24060300, код 37972475, код ККД 24060300 «Інші надходження»); витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідача. Реалізуючи надані законом повноваження, заступник керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області звернувся до суду із заявою з метою представництва інтересів держави, оскільки КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради безпосередньо не вживає заходи щодо усунення порушень вимог законодавства у бюджетній сфері, належним чином не виконує покладені на неї обов`язки та не вживає відповідні заходи, що повністю узгоджується з приписами діючого законодавства. В обґрунтування правомірності використання представницьких повноважень при зверненні з даним позовом прокурор у позовній заяві зазначив, що уповноваженими особами КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради не було здійснено жодних дій для захисту та відновлення порушених інтересів держави, повернення до бюджету коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Сам факт не звернення КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради із заявою до суду свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження. Таким чином, у органів прокуратури виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з такою заявою з метою захисту інтересів КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради. Так, вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2020 року (справа № 744/813/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, ч. 1 ст. 153 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань [PERSON] остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців. Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року (справа № 744/813/20) вирок суду І інстанції залишено без змін. Встановлено, що 21 травня 2020 року приблизно о 00 годин 10 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету насильницьких дій сексуального характеру прийшов до домоволодіння [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та постукав у вхідні двері. Коли [PERSON] відчинила двері до прихожої кімнати будинку то [PERSON] , накинув рушника на голову потерпілої, звалив її на підлогу в прихожій кімнаті та почав наносити численні удари кулаками рук по різних частинах тіла, душити і заламувати руки, в результаті чого спричинив [PERSON] згідно висновку експерта № 61 від 16 липня 2020 року тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому в нижній третині зі зміщенням лівої плечової кістки, котрий утворився 21 травня 2020 року від дії тупого предмету та відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Приблизно о 00 годин 10 хвилин 21 травня 2020 року, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету насильницьких дій сексуального характеру прийшов до домоволодіння [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та постукав у вхідні двері. Коли [PERSON] відчинила двері до прихожої кімнати будинку то [PERSON] , накинув рушника на голову потерпілої, проник до середини приміщення де застосовуючи психологічне та фізичне насильство, шляхом нанесення тілесних ушкоджень в різні частини тіла, подолав її фізичний опір, завів до зальної кімнати, поклав на диван, розірвав на ній нижню білизну, всупереч її волі, почав гладити руками по статевих органах, а саме вагіні та грудях потерпілої [PERSON] . Приблизно о 00 годин 10 хвилин 21 травня 2020 року року [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вторгнення до житла [PERSON] , з метою вчинення насильницьких дій сексуального характеру, прийшов до домоволодіння [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та постукав у вхідні двері. Коли [PERSON] відчинила двері до прихожої кімнати будинку, то [PERSON] , не маючи на те законних підстав, застосовуючи фізичне насильство накинув рушника на голову потерпілої, проник до середини приміщення, звалив її на підлогу та почав наносити численні удари кулаками рук по різних частинах тіла душити і заламувати руки, в результаті чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 61 від 16 липня 202 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , перебувала на лікуванні в КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради в ортопедо-травматологічному відділенні з 29 травня 2020 року по 31 травня 2020 року (2 ліжко-дні) та в ортопедо-травматологічному відділенні з 01 червня 2020 року по 11 червня 2020 року (11 ліжко-днів). Всього [PERSON] у КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради перебувала на лікуванні 13 ліжко-днів. Згідно розрахунку КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради вартість ліжко-дня у травні 2020 року становила 1107 гривень 04 копійки, вартість ліжко-дня у червні 2020 року становила 928 гривень 60 копійок. Таким чином, на лікування потерпілої від кримінального правопорушення державою затрачено кошти у сумі 12428 гривень 68 копійок. Згідно ст. 1191 ЦК України держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (надалі Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 4 Порядку вказано, що стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховується до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Разом з цим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину. Відповідно до вимог ст. 89 Бюджетного кодексу України витрати, які спрямовуються на охорону здоров`я, здійснюються з місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво впливає на інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладу охорони здоров`я. Відповідно до статті 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників. Однак, у зв`язку з бездіяльністю посадових осіб КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, заходи щодо реального стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не вживаються, оскільки до цього часу КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілої [PERSON] від злочину не зверталась, внаслідок чого порушуються державні інтереси, які полягають в забезпеченні повернення до бюджету відповідного державного закладу охорони здоров`я понесених витрат. Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину з відповідача - [PERSON] . Ухвалою судді від 28 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року задоволено заяву про самовідвід судід Гнипа О. І . Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Смазі С. В. Ухвалою судді від 04 листопада 2021 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Прокурор Гнип Яна Олексіївна у судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що вона просить задовольнити позов повністю за обставин, викладених у ньому. Представник позивача, Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, генеральний директор Комунального некомерційного підприємства "Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради Жиденко Андрій Михайлович у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без присутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення витрат на продукти харчування в сумі 161 гривня 73 копійки, решту позовних вимог не визнав. Допитана свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона дійсно проходила лікування ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Чернігівська обласна лікарня» з 29 травня 2020 року по 11 червня 2020 року, внаслідок заподіяння їй [PERSON] тілесних ушкоджень. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково за наступних встановлених судом обставин. У справі встановлено, що вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2020 року (справа № 744/813/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 162 Кримінального кодексу України, та на підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2021 року (справа № 744/813/20) вирок суду І інстанції залишено без змін. Встановлено, що 21 травня 2020 року приблизно о 00 годин 10 хвилин, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету насильницьких дій сексуального характеру прийшов до домоволодіння [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та постукав у вхідні двері. Коли [PERSON] відчинила двері до прихожої кімнати будинку, то [PERSON] , накинув рушника на голову потерпілої, звалив її на підлогу в прихожій кімнаті та почав наносити численні удари кулаками рук по різних частинах тіла, душити і заламувати руки, в результаті чого спричинив [PERSON] , згідно висновку експерта № 61 від 16 липня 2020 року тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому в нижній третині зі зміщенням лівої плечової кістки, котрий утворився 21 травня 2020 року від дії тупого предмету та відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Приблизно о 00 годин 10 хвилин 21 травня 2020 року, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння переслідуючи мету насильницьких дій сексуального характеру прийшов до домоволодіння [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та постукав у вхідні двері. Коли [PERSON] відчинила двері до прихожої кімнати будинку, то [PERSON] , накинув рушника на голову потерпілої, проник до середини приміщення, де застосовуючи психологічне та фізичне насильство, шляхом нанесення тілесних ушкоджень в різні частини тіла, подолав її фізичний опір, завів до зальної кімнати, поклав на диван, розірвав на ній нижню білизну, всупереч її волі, почав гладити руками по статевих органах, а саме вагіні та грудях потерпілої [PERSON] . Приблизно о 00 годин 10 хвилин 21 травня 2020 року [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на вторгнення до житла [PERSON] , з метою вчинення насильницьких дій сексуального характеру, прийшов до домоволодіння [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та постукав у вхідні двері. Коли [PERSON] відчинила двері до прихожої кімнати будинку то [PERSON] , не маючи на те законних підстав, застосовуючи фізичне насильство накинув рушника на голову потерпілої, проник до середини приміщення, звалив її на підлогу та почав наносити численні удари кулаками рук по різних частинах тіла душити і заламувати руки, в результаті чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 61 від 16 липня 2020 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , перебувала на лікуванні в КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради в ортопедо-травматологічному відділенні з 29 травня 2020 року по 31 травня 2020 року (2 ліжко-дні) та в ортопедо-травматологічному відділенні з 01 червня 2020 року по 11 червня 2020 року (11 ліжко-днів). Всього [PERSON] у КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради перебувала на лікуванні 13 ліжко-днів. Згідно розрахунку КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради (а. с. 208-209) вартість ліжко-дня у травні 2020 року становила 1107 гривень 04 копійки, вартість ліжко-дня у червні 2020 року становила 928 гривень 60 копійок. Згідно поданого позивачем розрахунку, на лікування потерпілої від кримінального правопорушення державою затрачено кошти у сумі 12428 гривень 68 копійок. [PERSON] проходила лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради в ортопедо-травматологічному відділенні. Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України держава, Автономна республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають права зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (надалі Порядок), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Пунктом 4 Порядку вказано, що стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховується до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Разом з цим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину. Відповідно до вимог ст. 89 Бюджетного кодексу України витрати, які спрямовуються на охорону здоров`я, здійснюються з місцевого бюджету, а тому несплата коштів Відповідачем суттєво впливає на інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладу охорони здоров`я. Враховуючи, що заробітна плата працівникам лікарні та нарахування на неї виплачуються щомісячно та не залежать від кількості хворих, перебування на лікуванні потерпілих внаслідок вчинених кримінальних правопорушень, сума оплати праці та нарахування ЄСВ (10383 гривні 87 копійок) стягненню з відповідача не підлягає. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача наступні кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої: медикаменти та перев`язувальні матеріали - 1023 гривні 92 копійки, харчування - 161 гривня 73 копійки, інші витрати (послуги, крім комунальних, енергоносії, матеріальні витрати та інші) - 859 гривень 16 копійок. Всього підлягають стягненню з позивача на користь відповідача грошові кошти в сумі 2044 (дві тисячі сорок чотири) гривні 81 копійка на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину Оскільки позов задовольняється частково, суд вважає за необхідне згідно вимог ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial