Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

08.11.2021 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 14.06.2000 вона та [PERSON] уклали Договір № 5229 купівлі-продажу об`єкту нерухомості - квартири [ADDRESS] . На підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» вказаний договір був зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної Біржі. Після укладання договору були здійснені всі необхідні дії для його виконання, а саме: відповідач передала, а позивач прийняла в управління та користування спірну квартиру, сплативши іншій стороні його договірну вартість, що є доказом про те, що вони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання. Тобто, правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачем булу звільнено приміщення квартири, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаної адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивач використовує вказану квартиру протягом 21 року для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує будинок в належному санітарно-технічному стані. Право власності на вказану нерухомість зареєстроване Первомайським МБТІ з реєстровим № 12374 від 25.07.2000 та записаний в реєстрову книгу під № 56, с. 139, що підтверджується Випискою підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 вих.№ 801/06-01-06 від 25.08.2020р. виданою КП «ПМБТІ». Оскільки позивач, як покупець повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР зареєстрований в МБТІ у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, остання набула право власності на вказану квартиру і правомірно нею володіла. На даний час позивачка не може повною мірою розпорядитися належною їй квартирою, а тому змушена звернути за захистом своїх інтересів до суду. Представник позивачки надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України. Відзив на позов не подала. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В судовому засіданні був встановлений факт укладення 14.06.2000 р. між [PERSON] та [PERSON] , договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] (а.с.8). Даний договір було зареєстровано 14.06.2000 року на Первомайській філії Південної Товарної Біржі за № 5229, відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року. Згідно вище вказаного договору [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла в управління та користування спірну квартиру, сплативши іншій стороні договірну вартість в розмірі 1000 грн., що є доказом про того, що сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 14.01.2005 р. позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.9). Нотаріальне посвідчення договору неможливе через те, що право власності на будинок зареєстроване в Первомайському МБТІ за позивачем (а.с. 10). Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved