Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

01.10.2021 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому просив суд: виконавчий напис № 7087, що виданий 07.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нагарі Бригіда В.О. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем 27.07.2021 р. відкрито виконавче провадження ВП 66306877 про стягнення з позивача на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 36760 грн. 29 коп. Провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 7087, що виданий 07.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нагарі Бригіда В.О. Позивач з цим категорично не погоджується, та вважає, що виконавчий напис № 7087 від 06.07.2021 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а тому звернувся до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.10.2021 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення по виконавчому провадженню №66306877 від 27.07.2021 року, відкритого на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства\~«Альфа-Банк» коштів в розмірі 36760,29 гривень, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгія Володимировича. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Також, 17.11.2021 року позивачем було подано клопотання про витребування доказів у вищевказаній справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.11.2021 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано у приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіди Володимира\~Олександровича копії матеріалів нотаріальної справи на підставі, яких було вчинено виконавчий напис від 07.06.2021 року за реєстр. №7088, про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Альфа-банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі Акцепту-пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №491033288 від 28.08.2020 року. 08.12.2021 року, на виконання ухвали суду від 17.11.2021 року, приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіда Володимир Олександрович, надіслав суду завірені належним чином копії виконавчого напису, вчиненого 07.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №7088, а також, документів на підставі яких його було вчинено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2021 року підготовче провадження у вищевказаній справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 26.01.2022 року в судове засідання позивач не з`явився, від позивача 26.01.2022 року надійшла заява до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій він просив суд розглянути справу без його участі та вказав, що позовну заяву підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не запперечує. 26.01.2022 року представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. 26.01.2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович не з`явився, 30.12.2021 року подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його особистої участі, та розглянути справу згідно чинного законодавства України. 26.01.2022 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце слухання справи, належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог повністю. Судом встановлені наступні факти. 27.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфоьоновим Георгієм Володимировичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №66306877. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис №7088 від 07.06.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського округу Бригідою В.О. у відношенні боржника - [PERSON] , [INFO] , на користь стягувача - АТ «Альфа-Банк». Згідно матеріалів справи, 07.06.2021 року нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» невиплачені в строк грошові кошти на підставі Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №491033288 від 28.08.2020 року, за період з 03.11.2020 року по 15.03.2021 року у сумі 36760,29 грн., з урахуванням: 1023, 62 грн. - прострочена заборгованість; 4963, 98 грн. - прострочена заборгованість за комісією та процентам; 30668,34 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 104,35 грн. - строкова заборгованість за комісією та процентами; 650 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом порушені норми статті 88 ЗУ «Про нотаріат», в частині того, що надані нотаріусу докумен\-ти для вчинення виконавчого напису не підтверджують безспірність відповідача заборго\-ваності перед банком. Документ, який безспірно встановлював заборгованість по Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №491033288 від 28.08.2020 року, в тому числі розрахунок заборгованості, виписка з рахунку бо\-ржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, тощо - під виконавчим написом відсу\-тні. У виконавчому написі значиться розрахунковий період, який не встановлений Акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №491033288 від 28.08.2020 року, а також стягнуті платежі, які не погоджувалися між сторонами. Також, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався пунк\-том 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року, зі змінами, внесеними Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 року, тоді як постановою Київського апеляційного ад\-міністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 в частині змін, що вносяться до пе\-реліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, пункт 2 змін. Ухвалою Вищо\-го Адміністративного Суду України від 01.11.2017 року вказана постанова зали\-шена без змін. Суд звертає увагу сторін, що дані обставини в сукупності повністю виключали для нотаріуса факт безспірності його заборгованості перед АТ «Альфа-Банк», а вчинення виконавчого напису на підставі п.2 Переліку документів № 1172, є неправомірним. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами Укра\-їни, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати пра\-ва, а також факти, що мають юридичне значення, та зчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 За\-кону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотарі\-усами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на до\-кументах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України, Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за \~ \~ \~ \~який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих \~ \~ \~ \~написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, судом встановлено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Суд звертає увагу відповідача, що боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду у справі № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року зазначається, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додер\-жання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд перевірив доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру ста\-ном на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлю\-ються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова по\-зиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, суд зазначає, що в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Судом встановлено, що з тексту оспорюваного виконавчого напису № 7088 від 07.06.2021 року встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підста\-ві виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку, із змінами внесеними Постановою Кабінету Мініс\-трів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку докумен\-тів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зо\-бов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягу\-вачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині допо\-внення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвід\-ченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одер\-жання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) за\-свідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгова\-ності та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгова\-ності». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Мініст\-рів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку докумен\-тів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова на\-брала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, за кріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною на постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судо\-ми де рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта та владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту на\-брання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України, відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформа\-ції ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний віс\-ник України» від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 3 вищевикладеного суд прийшов до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 07.06.2021 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Банку у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених догово\-рів, яким Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №491033288 від 28.08.2020, який був отриманий [PERSON] не являється. Таким чином, суд вважає, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті Конвенції про о захист прав людини і основоположних свобод. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду по справі №910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Враховуючи все вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ст. 141 ч. 6\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 908,00 гривень за позовну вимогу немайнового характеру, та суму судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved