Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

16.03.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, треті особи орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Франківської районної у місті Львові державної адміністрації. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що у шлюбі з відповідачем перебуває з 07 лютого 2015 року. Від шлюбу з відповідачем мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з [PERSON] не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки. На побутовому грунті, через різницю характерів між подружжям почали виникати непорозуміння, конфлікти та сварки, у зв`язку з чим поступово сімейні відносини почали погіршуватися. Також позивачка повідомила суду, що відповідач постійно здійснює на неї психологічний тиск, що виявляється в зневажливому відношенні та постійних доріканнях. Крім того зауважила, що протягом останнього року стосунки між подружжям погіршилися , втрачено почуття поваги один до одного. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Крім того, на час звернення позивачки [PERSON] до суду з позовом їх спільний з відповідачем малолітній син проживає з нею, а тому виникла потреба у вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини з останньою за її місцем проживання. Просила шлюб з відповідачем розірвати, та визначити місце проживання малолітньої дитини з нею за місцем проживання. Провадження у справі було відкрито 07.08.2020 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Провадження у справі відкрито 07 вересня 2020 року, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. Під час підготовчого провадження позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Заявляючи про визнання позову, відповідач [PERSON] підтвердив, що з січня 2020 року проживає окремо від позивачки, визнав неможливим подальше збереження шлюбу та погодився з правом позивачки, як матері на постійне проживання дитини з нею. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, явку свого представника у судове засідання не забезпечили, направили на адресу суду висновок та клопотання, за змістом якого, просили вирішити спір за їх відсутності, відповідно до вимог чинного законодавства з якнайкращим забезпеченням прав та інтересів дитини. З огляду на заяву відповідача про визнання позову, суд, відповідно до правил статті 200 ЦПК України визнав за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалите рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе заявлений позов задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2015 року, є батьками малолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] . (а.с.6,7). Подружжя [PERSON] та [PERSON] припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть з січня 2020 року, [PERSON] прийняла рішення про розірвання шлюбу з яким погоджується [PERSON] . Наразі, судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась і сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі, їх шлюб може бути розірваний. Звертаючись до суду з позовом, про розірвання шлюбу позивачка вказала, що їх малолітня дитина - син [PERSON] після розірвання їх з відповідачем шлюбу залишиться проживати з нею. Відповідач [PERSON] підтвердив зазначені обставини та просив суд визначити місце проживання їх спільної із позивачкою дитини з нею, оскільки це питання має бути врегульованим у судовому порядку. Відповідно до правил ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи , їхніх представників. Приймаючи до уваги, що сторони у справі заявили про вирішення судом їх питання щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю, відповідно у суду відсутні будь-які сумніви з приводу достовірності цих обставин та добровільності їх визнання сторонами, а тому приходить до висновку, про визначення місця проживання їх спільної дитини з матір`ю. На підставі викладеного та

Outcome: approved