Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

04.11.2021р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.01.2016р. по 30.04.2021р. заборгованості за послуги з централізованого опалення - 6 419,67 грн., інфляційні втрати - 1 191,57 грн. та 3% річних у розмірі 405,22 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,00грн. В обґрунтування вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» посилається на те, що 06.08.2021р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відмовлено у прийнятті заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 6419,67, інфляційних втрат - 1178,73грн. та 3 % річних у розмірі 388,86грн. за період з 01.01.2016р. по 31.05.20221р. Тому, ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до [PERSON] та [PERSON] з цим позовом. [PERSON] та [PERSON] (власниця) зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За період з 01.01.2016р. по 30.04.2021р. за особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 6419,67 грн., інфляційні втрати - 1191,57 грн. та 3% річних у розмірі 405,22 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно у примусовому порядку. Ухвалою від 08.11.2021р. відкрито провадження у справі правилами спрощеного позовного провадження. 04.01.2022 року відповідачка [PERSON] скерувала на адресу суду відзив на позов, в якому заперечила проти позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго». Пояснила, що жодного договору приєднання з ЛМКП «Львівтеплоенерго» не укладала. Крім цього, не згідна з розміром заборгованості, стверджує, що до позовної заяви з додатками не долучено відомості про методику нарахування даної суми. Також, стверджує, що відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації від 11.09.200р. №1219 та технічних умов №01-913, виданих ЛМКП «Львівтеплоенерго» 29.08.2006р. квартиру [ADDRESS] було відключено від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення (ЦО) і гарячого водопостачання (ГВП). Про нарахування їй плати за опалення площ загального користування не було відомо. Зазначає про відсутність приладів обігріву на сходовій клітці. Просить відмовити у позові. Також відповідачами подано заяву про застосування у справі позовної давності до вимог про стягнення заборгованості з 01.01.2016р. по 31.10.2018р. 20.01.2022 року позивачем направлено в суд додаткові пояснення, в яких ЛМКП «Львівтеплоенерго» зазначає про обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг. Крім цього, пояснив, що співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла. Відключення від мереж централізованого опалення (ЦО) і гарячого водопостачання (ГВП) не є підставою для звільнення мешканця від такої участі. Тому відповідачі зобов`язані здійснювати оплату за опалення місць загального користування будинку. Як доказ постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] позивач покликається на опитувальний лист від 12.02.2018р. У судовому засіданні представник позивача Філь О.О. позов підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову ЛМКП «Львівтеплоенерго» заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов від 04.01.2022 року. Просила суд застосувати позовну давність до вимог позивача за період з 01.01.2016р. по 31.10.2018р. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. 31.12.2021р. скерувала в суд клопотання, в якому просить застосувати позовну давність до вимог позивача за період з 01.01.2016р. по 31.10.2018р. Заслухавши представника позивача, відповідачку, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Суд встановив, що відповідачка [PERSON] (власниця) та відповідачка [PERSON] , [INFO] (донька власниці) зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №1 від 27.10.2021р., виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго». Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходився на балансі ЛКП «Збоїща-408» та об`єднаний вузлом обліку теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання. У квартирі відповідачів у встановленому законом порядку влаштована система автономного теплопостачання, що стверджується розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.09.2006р. №1219, актом відключення квартири від внутрішньо будинкової системи ЦО і ГВП від 30.11.2006р., затвердженим рішенням МВК від 21.12.2006р. Проте, як співвласники будинку, власники квартир зобов`язані нести витрати на утримання місць загального користування будинку, в тому числі і їх опалення. За особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] за період з 01.01.2016р. по 30.04.2021р. утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення місць загального користування у розмірі 6419,67 грн. Крім того, відповідачам нараховано інфляційні втрати - 1191,57 грн. та 3% річних у розмірі 405,22 грн. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Відсутність укладеного між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідачами договору на оплату послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, не звільняє відповідачів від обов`язку оплати фактично наданих послуг. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за період з 01.01.2016р. по 30.04.2021р. /а.с.7/ у відповідачів утворилась заборгованість в сумі 6419,67грн. Суд частково погоджується з цим розрахунком. Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник позивача заяви відповідача про застосування позовної даності до вимог позивача про стягнення заборгованості не спростував. Тому така заява є обґрунтованою та підлягає застосуванню щодо вимог про стягнення заборгованості, яка утворилася в період з 01.01.2016р. по 01.10.2018р. Суд враховує, та що плата за послуги, надані у жовтні 2018р. повинна була здійснюватися в листопаді 2018р. Тому вимоги позивача про стягнення основної суми заборгованості підлягають задоволенню в частині вимог стягнення заборгованості з послуг центрального опалення за період з жовтня 2018 року по квітень 2021 року в сумі 2185грн.04коп. Позивачем заявлено вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості за період з 01.01.2016р. по 31.07.2021р. Проте, ці нарахування зроблено на загальну заборгованість, в тому числі яка виникла за межами позовної давності, та за період понад три роки. Незважаючи на подання відповідачами заяви про застосування позовної давності, позивач розрахунків інфляційних втрат та 3% річних в межах позовної давності не надав. Відтак, ці вимоги до задоволення не підлягають. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предметом спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: partial