Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротіс Плюс» в жовтні 2019 року звернулися до Приазовського районного суду Запорізької області з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказують, що за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс» було виявлено факт внесення записів про заборону відчуження врожаю 2019 року. Заборони відчуження було зареєстровано на користь [PERSON] , приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дрябловим О.В. 13 серпня 2019 року. В якості підстави реєстрації заборони відчуження, було зазначено договори застави від 13.08.2019 року. Проте, ні ТОВ «Агротіс», ні ТОВ «Агротіс Плюс» не передавали [PERSON] жодного майна в заставу. З самим [PERSON] позивачі не знайомі, про таку особу дізналися вперше з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відтак, позивачі звернулися до Приазовського відділення поліції Мелітопольського відділу поліції Головного управління поліції в Запоріжській області із заявою за фактом складання завідомо підроблених офіційних документів. За заявою ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс» Приазовським ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запоріжській області розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України. Під час опитування директора ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс» [PERSON] у Приазовському ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запоріжській області, йому були надані для ознайомлення копії наступних документів : 1) договору позики грошових коштів від 13 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за №684, в якому позикодавцем зазначено [PERSON] , а позичальником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротіс»; 2) договору застави від 13 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 685, в якому заставодавцем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротіс», а заставодержателем - [PERSON] ; 3) договору про задоволення вимог за договором застави від 13 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 687, в якому кредитором зазначено [PERSON] , а боржником - ТОВ «Агротіс»; 4) виконавчого напису від 27 серпня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 717, про звернення стягнення на зернову групу (пшениця, ячмінь) загальною кількістю 13500 тонн врожаю 2019 року, що належить ТОВ «Агротіс»; 5) договору позики грошових коштів від 13 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 688, в якому позикодавцем зазначено [PERSON] , а позичальником - ТОВ «Агротіс Плюс»; договору застави від 13 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 689, в якому заставодавцем зазначено ТОВ «Агротіс Плюс», а заставодержателем - [PERSON] ; 7) договору про задоволення вимог за договором застави від 13 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 691, в якому кредитором зазначено [PERSON] , а боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротіс Плюс». Проте, директор ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс» [PERSON] не ставив підпис у жодному із вказаних вище договорів. Всі підписи від імені ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс» на договорах позики, застави та договорах про задоволення вимог за договорами застави - не належать директору ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс» [PERSON] , а вчинені іншими особами, тобто є підробленими. Відтиски печаток, вчинені від імені ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс» на спірних договорах, не є відтисками справжніх печаток ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс». Жодних грошових коштів в позику ні ТОВ «Агротіс», ні ТОВ «Агротіс Плюс» від [PERSON] не отримувало, ніяких розписок про отримання коштів не підписували. Крім того, згідно з банківськими виписками , 13.08.2019 на рахунки ТОВ «Агротіс», ні ТОВ «Агротіс Плюс» не надходило жодних коштів від [PERSON] . Також зазначають, що не передавали жодним особам за жодними договорами застави право власності на врожай 2019 року та не зверталися до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дряблова О.В. за вчиненням жодної з перелічених вище нотаріальних дій. Зазначають, що вищезазначені нотаріальні дії вчинялися у відсутності директора ТОВ «Агротіс» та ТОВ «Агротіс Плюс» [PERSON] , який і не знав про вчинення нотаріальних дій , не звертався до нотаріуса за їх вчиненням, і не підписував жодного з договорів. Ні ТОВ «Агротіс Плюс», ні ТОВ «Агротіс» не надавали вказаному нотаріусу своїх установчих документів та документів, які підтверджують, повноваження керівника. Нотаріус не перевірив справжність підписів та не встановив особу, яка підписала договори від імені ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс», оскільки підписи на договорах вчинені не [PERSON] , а іншою невстановленою особою, яку підприємства на такі дії не уповноважували. Посилаючись на ст. 203 ч.3, ч.1 ст.215, ч.3 ст.209 ЦК України, ч.1-2 ст.43, ч.2 ст.51, п.1,2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» просили суд визнати недійсним повністю з моменту укладення договір позики грошових коштів від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за №684, в якому позикодавцем зазначено [PERSON] , а позичальником - ТОВ «Агротіс»; визнати недійсним повністю з моменту укладення договір застави від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 685, в якому заставодавцем зазначено ТОВ «Агротіс», а заставодержателем - [PERSON] ; визнати недійсним повністю з моменту укладення договір про задоволення вимог за договором застави від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 687, в якому кредитором зазначено [PERSON] , а боржником - ТОВ «Агротіс»; визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 27 серпня 2019 року , вчинений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 717 , про звернення стягнення на зернову групу (пшениця, ячмінь) загальною кількістю 13500 тонн врожаю 2019 року, що належить ТОВ «Агротіс»; визнати недійсним повністю з моменту укладення договір позики грошових коштів від 13 серпня 2019, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 688, в якому позикодавцем зазначено [PERSON] , а позичальником - ТОВ «Агротіс Плюс»; визнати недійсним повністю з моменту укладення договір застави від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 689, в якому заставодавцем зазначено ТОВ «Агротіс Плюс», а заставодержателем - [PERSON] ; визнати недійсним повністю з моменту укладення договір про задоволення вимог за договором застави від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 691, в якому кредитором зазначено [PERSON] , а боржником - ТОВ «Агротіс Плюс». Судові витрати, які понесло ТОВ «Агротіс» складаються з судового збору в розмірі 7684 грн. за подання позову та 960,50 грн. за подання заяви про забезпечення позову; ТОВ «Агротіс Плюс» понесло судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 5763 грн. за подання позову, які просять стягнути з відповідача та свою користь та витрати на правничу допомогу. Ухвалою від 05 листопада 20219 року судді Приазовського районного суду Запорізької області справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 06 грудня 2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовчий розгляд. Ухвалою від 06 грудня 2019 року забезпечено позов та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, який є предметом спору. За клопотання представника позивачів судом витребувано у Нікопольського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області належним чином засвідчені копії документів по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019080330000450, а саме: висновок експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 4-108 від 24.10.2019 та висновок експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 26147 від 31.10.2019 року, які надійшли до суду 15.12.2020 року. За клопотанням відповідача [PERSON] підготовчі засідання відкладалися. 30.06.2020 року від представника ТОВ «Агротіс» надійшло клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 38000 грн. 15.09.2020 року по справі закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду. В судове засідання призначене на 16.12.2020 року відповідач не повідомлений належним чином, судова повістка направлялася для вручення до Дніпровської установи виконання покарань № 4, однак повернуто без вручення оскільки [PERSON] вибув до Криворізької УВП № 3. Про судове засідання призначене на 22.02.2021 на 16 год. відповідач був повідомлений через начальника ВКВСР Криворізької УВП № 3, направив суду клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з тим, що адвокат, який повинен представляти його інтереси помер і йому необхідно час для укладення договору з новим адвокатом. 27.05.2021 сторони в судове засідання не з`явилися, про дату судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать розписки, розгляд справи відкладено на 15.09.2021 року 15.09.2021 року розгляд справи відкладено, оскільки відповідач не повідомлений про судове засідання через відсутність поштових марок на відправлення поштової кореспонденції. 15.11.2021 року розгляд справи відкладено, через відсутність відомостей про повідомлення відповідача. В судовому засіданні 13.01.2022 року представник позивачів позовні вимоги підтримував, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату судового засідання через ВК ВСР Криворізької УВП (№ 3) будь-яких клопотань чи-то пояснень на позов не направив, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі. Третя особа про судові засідання повідомлялася належним чином за адресою реєстрації, проте повернулися конверти, що адресат відсутній за вказаною адресою. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третьої особи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. На підставі наявних у справі доказів судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору між сторонами є наступні договори: договір позики грошових коштів від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 684, в якому позикодавцем зазначено [PERSON] , а позичальником - ТОВ «Агротіс», де підписантом зазначено директора підприємства [PERSON] , відповідно до якого з метою фінансової стабілізації позичальника позикодавець надає позичальникові в позику - грошову суму в розмірі 26 000 000 грн. терміном на 7 календарних днів, остаточний розрахунок суми позики має бути здійснено не пізніше 20.08.2019. (а.с.12-13 т.1); договір застави від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 685, в якому заставодавцем зазначено ТОВ «Агротіс» (директор [PERSON] ), а заставодержателем - [PERSON] . Предметом застави є: зернова група (пшениця, ячмінь) загальною кількістю 13509 тонн врожаю 2019 року (а.с.14-16 т.1) ; договір про задоволення вимог за договором застави від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 687, в якому кредитором зазначено [PERSON] , а боржником - ТОВ «Агротіс» (директор [PERSON]) (а.с.18-19 т.1) ; договір позики грошових коштів від 13 серпня 2019, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 688, в якому позикодавцем зазначено [PERSON] , а позичальником - ТОВ «Агротіс Плюс» (директор [PERSON]), відповідно до якого з метою фінансової стабілізації позичальника позикодавець надає позичальникові в позику грошову суму в розмірі 26 000 000 грн терміном на 7 днів, але не пізніше 20.08.2019 (а.с.21-22 т.1); договір застави від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 689, в якому заставодавцем зазначено ТОВ «Агротіс Плюс» (директор [PERSON]), а заставодержателем - [PERSON] предметом застави є: зернова група (пшениця , ячмінь) загальною кількістю 8470 тонн врожаю 2019 року, насіння соняшнику загальною кількістю 8235 тонн врожаю 2019 року (а.с. 23-25 т.1) договір про задоволення вимог за договором застави від 13 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 691, в якому кредитором зазначено [PERSON] , а боржником - ТОВ «Агротіс Плюс» (директор [PERSON]) (а.с.27-28 т.1) Представник позивача суду пояснював, що оригінали вищевказаних договорів та виконавчий напис у приватного нотаріуса вилучено у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження за заявою [PERSON] та в межах кримінального провадження проведені експертизи. За заявою ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс» Приазовським ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України (а.с.11 т.1). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Застава є одним із найбільш поширених способів забезпечення виконання зобов`язань, що обумовлено її речово-правовим характером: при виникненні заставних правовідносин кредитору (заставодержателю), як правило, чітко відомо, на яке майно він зможе звернути стягнення у разі невиконання боржником (заставодавцем) основного зобов`язання, забезпеченого заставою.). Отже, застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. (ст.576 ЦК України) Відповідно до статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. 24.10.2019 року Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, на підставі ухвали слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 16.10.2019 року у справі № 325/1971/19, в рамках кримінального провадження № 12019080330000450, підготовлено висновок №4-108, а саме було проведено судову почеркознавчу експертизу тих договорів позики, договорів застави та договорів про задоволення вимог за договорами застави, які є предметом спору в даній справі. Згідно з висновком судового експерта від 24.10.2019 № 4-108, підписи від імені директора ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс» [PERSON] в зазначених вище спірних договорах позики, договорах застави та договорах про задоволення вимог за договорами застави, виконані не [PERSON] , а іншою особою . (а.с. 8-43 т.2) Також, 31.10.2019 року Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, на підставі ухвали слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 16.10.2019, в рамках кримінального провадження №12019080330000450, було підготовлено висновок експерта № 26-147, а саме було проведено технічну експертизу тих договорів позики, договорів застави та договорів задоволення вимог за договорами застави, які є предметом спору в даній цивільній справі. Згідно з висновком експерта від 31.10.2019 № 26-147 , відбитки печаток від імені ТОВ «Агротіс», ТОВ «Агротіс Плюс», які містяться в спірних договорах, нанесені не тими печатками ТОВ «Агротіс» і ТОВ «Агротіс Плюс», зразки яких надані на дослідження. (а.с.44-149 т.2). При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, якими передбачено право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). (пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними») Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідач належними та допустимими доказами не довів факт передачі позики позивачам за спірними договорами позики. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих суду доказів, суд доходить до висновку, що спірні договори позики грошових коштів, договори застави та договори про задоволення вимог за договорами застави, посвідчені 13.08.2019 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дрябловим О.В. зареєстровані в реєстрі за № 684, 685, 687 між [PERSON] та ТОВ «Агротіс», а також між [PERSON] та ТОВ «Агротіс Плюс» посвідчені цим же нотаріусом 13.08.2019 р. та зареєстровані в реєстрі за № 688, 689, 691 не можуть бути визнані недійсними, оскільки суд доходить до висновку про їх неукладеність, так як підписи не належать керівнику підприємств, а відтиски печаток не підприємств, що підтверджено висновками судового експерта від 24.10.2019 № 4-108 та висновком експерта від 31.10.2019 № 26-147. Встановлення факту не підписання договорів (підроблення підписів в договорах) на думку суду свідчить про не укладеність таких договорів. З огляду на це, суд відмовляє у задоволенні вимог позивачів про визнання недійсними договорів позики, застави, задоволення вимог за договорами застави, адже недійсним може бути визнаний лише укладений правочин. Згідно з приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Звертаючись до суду з вимогою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27.08.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дрябловим О.В., зареєстрований в реєстрі за № 717, про звернення стягнення на зернову групу (пшениця, ячмінь) загальною кількістю 13500 тонн врожаю 2019 року, що належить ТОВ «Агротіс» позивач обґрунтовує тим, що дана вимога має похідний характер від вимог про визнання недійсним договору позики, договору застави та договору про задоволення вимог за договором застави. Законодавець визначив, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до абзацу 7 частини першої статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника. У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики. Суд вважає, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. (Ухвала ВС від 15.04.2020 № 554/6777/17 (61-19494св18) Судом не встановлено , що позивачі мали можливість подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ними та відповідачем , що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи відомостей про отримання позивачами відповідних повідомлень не містять, протилежне судом не встановлено. Отже, позивач довів належними доказами невідповідність спірного виконавчого напису вимогам ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України розмір судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи те, що за даним позовом задоволена одна вимога немайнового характеру стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір відповідно до ст.141 ЦПК України в сумі 1921 грн. Стосовно поданої заяви про стягнення судових витрат позивач ТОВ «Агротіс» зазначає, що з метою захисту своїх прав, ТОВ «Агротіс» було вимушено скористатися професійною правничою допомогою, правову допомогу позивачу надає Адвокатське об`єднання «Гладкий, Яценко та Партнери» за договором від 14.02.2018 р., дія якого продовжувалася додатковим угодами № 1 від 01.07.2019 та № 2 від 05.12.2019. На день подання даної заяви, позивач ТОВ «Агротіс» поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 38 000 грн., що підтверджується: договором про надання правової (професійної правничої) допомоги, п.4.1 якого визначено розмір гонорару за надання правової допомоги - 1000 грн. за 1 годину, та додатковими угодами від 01.07.2019 і 05.12.2019 року, які підтверджують чинність договору; актом здачі-прийняття наданих послуг №514 від 04.06.2020, відповідно до якого позивач прийняв, а Адвокатське об`єднання «Гладкий, Яценко та Партнери» надало правову допомогу, із зазначенням опису наданих послуг, витраченого часу та вартості; рахунком № 514 від 04.06.2020 на суму 38 000 грн.; платіжним дорученням про сплату 38 000 грн. з відміткою банку. В порядку ч.3 ст.137 ЦПК України стороною подається детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених позивачем витрат. Зокрема, на виконання умов договору від 14.02.2018 року Адвокатське об`єднання «Гладкий, Яценко та Партнери» надало, а ТОВ «Агротіс» прийняло наступну професійну правничу допомогу: вивчення та аналіз обставин справи, отримання необхідних доказів по справі, надання консультації клієнту щодо захисту його прав, узгодження правової позиції - 2500 грн.; складання позовної заяви ТОВ «Агротіс», ТОВ «Агротіс Плюс» до [PERSON] про визнання недійсними договорів та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 8 500 грн.; друк, оформлення та засвідчення копій документів, що додаються до позовної заяви, подання позовної заяви до суду першої інстанції - 2000 грн .; складання клопотання про витребування доказів - 2000 грн.; складання клопотання про призначення експертизи - 2000 грн.; складання заяви про забезпечення позову - 4000 грн.; складання заяви про надсилання копії заяви - 500 грн.; складання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи - 2000 грн.; складання клопотання про витребування доказів (уточненого) - 2000 грн.; складання двох клопотань про участь в підготовчих засіданнях в режимі відеоконференції; складання заяви про надання інформації щодо можливого місця перебування відповідача - 1500 грн.; підготовка до участі та виїзд для участі в підготовчому засіданні, призначеному на 24.03.2020 (після виїзду підготовче засідання не відбулося, з причин, незалежних від Адвокатського об`єднання) - 3000 грн.; складання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - 3000 грн.; підготовка до участі та участь в підготовчому засіданні, призначеному на 10.06.2020 - вартість 3000 грн. Вартість витрат на правничу допомогу просять суд стягнути в розмірі 38 000 грн. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності до задоволених вимог, з відповідача на користь ТОВ Агротіс» витрати за надання правничої допомоги слід стягнути в сумі 20 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, враховуючи часткове задоволення судом позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial