Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Марганецького міського\~суду Дніпропетровської\~області\~\~з позовом\~до Акціонерного\~товариства «Марганецький\~гірничо-збагачувальний\~комбінат» (далі\~ АТ\~«Марганецький ГЗК»)\~про відшкодування\~моральної шкоди,\~завданої працівнику\~внаслідок ушкодження\~його здоров`я. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він працював на підприємстві відповідача 21 рік 9 місяців за такими професіями: підземний гірник очисного забою 2, 5 та 6 розрядів. Внаслідок шкідливих і тяжких умов праці отримав професійні захворювання. Випискою з акту огляду МСЕК від 09.02.2009 року йому встановлено 65% втрати професійної працездатності первинно і безстроково та призначено третю групу інвалідності. Обставини та причини професійного захворювання визначені у Акті розслідування ХПЗ форми П-4 від 29.01.2009 року. У зв`язку з тим, що до складу комісії входили представники апарату АТ «МГЗК», можна зробити висновок, що відповідач визнав свою вину щодо порушення ним умов праці на підприємстві, що стало причиною стійких хронічних професійних захворювань. Він не може у повному обсязі вести нормальний спосіб життя, бо досить тривалий час його мучить виражена задуха із-за хронічних професійних захворювань легенів та бронхів, радикулопатії попереково-крижової та шийної з вираженими статико-динамічними порушеннями, стабільним м`язо-тонічним і больовим синдромом, нейродистрофії у вигляді плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу і періартрозу ліктьових та колінних суглобів. Вважає, що у зв`язку з хронічними професійними захворюваннями порушено звичний спосіб його життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває фізичний біль, обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя. Хронічне професійне захворювання є наслідком порушення законодавства про охорону праці зі сторони відповідача. Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я в сумі 120510 гривень. Ухвалою від 16.11.2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.\~ 26.11.2021 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що жодних доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу моральних страждань матеріали позовної заяви не містять. Відповідно первинного висновку МСЕК позивачу встановлена третя група інвалідності та не вказані відповідні обмеження щодо умов та характеру подальшої праці (протипоказання), що не позбавило його можливості і далі працювати. Відповідно акту П-4 професійне захворювання виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм потерпілого. Позивач при прийманні на роботу був ознайомлений з наявністю небезпечних та шкідливих факторів, але продовжував працювати. Наявність неправомірних дії чи бездіяльності або вини власника підприємства або уповноваженого ним органу по відношенню до позивача не вбачається. АТ «Марганецький ГЗК» своєчасно виконуються комплексні заходи згідно встановлених нормативів безпеки, гігієни праці, поліпшенню вже існуючого рівня охорони праці, попередженню випадків виробничого травматизму, професійних захворювань та аварій на виробництві. Відповідач у повній мірі виконує норми ЗУ «Про охорону праці», на які в своєму позові посилається позивач. Ухвалою від 31.01.2022 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» 21 рік 9 місяців за професіями: ГРОЗ 2 розряду, слюсар по ремонту гірничого обладнання 5 розряду, підземний відкатчик 4 розряду, ГРОЗ 5 розряду, ГРОЗ 6 розряду (а.с.7-10). Згідно Акту\~розслідування хронічного\~професійного захворювання\~від 29.01.2009\~року,\~ [PERSON] \~працював в\~умовах впливу\~шкідливих факторів\~36\~років 6\~місяців,\~має такий\~діагноз: хронічна марганцева інтоксикація другого ступеню у вигляді енцефаолопатії з синдромом паркінсонізму і вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок з вираженими трофічними розладами на кистях; радікулопатія попереко-крижова та шийна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стабільним м`язово-тонічним та больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді дв.плечолопатковог періартрозу ПФС другого ступеню, деф. арторзу і періартрозу ліктьових та колінних суглобів з комбінованими контрактурами ПФ першого-другого ступеню; хронічне обструктивне захворювання легень першого ступеню (пилотоксичний бронхіт першого ступеню, емфізема легень першого ступеню). ЛН першого ступеню; нейросенсорна приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху). Професійні захворювання виникли за обставин: вплив на протязі трудової діяльності у ВАТ «МГЗК» - фізичні навантаження, вимушена робоча поза, мікроклімат, пил, марганець, шум (а.с.12). Оглядом МСЕК від 09.02.2009 року [PERSON] первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями та третю групу інвалідності, з 09 лютого 2009 року безстроково (а.с.11). Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» не забезпечено [PERSON] безпечних умов праці, що призвело до професійних захворювань останнього. Внаслідок професійних захворювань позивач морально і фізично страждав через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності. Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. [PERSON] отримав професійні захворювання на виробництві, і йому встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково у зв`язку з професійними захворюваннями. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок професійних захворювань, отриманих на виробництві відповідача. Суд не може погодитися з доводами представника відповідача АТ «Марганецький ГЗК», що позивач був ознайомлений зі шкідливими умовами праці, погодився з ними, самостійно прийняв рішення працювати на виробництві у відповідача, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємство від законодавчо встановленого обов`язку забезпечити якісні та безпечні умови праці. Не заслуговують на увагу й доводи відповідача, що відсутні такі умови виникнення в АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язання на відшкодування моральної шкоди, як «неправомірні дії чи бездіяльність» та «вина», оскільки, як зазначено в Акті розслідування хронічного професійного захворювання від 29.01.2009 року, професійне захворювання позивача виникло в наслідок впливу на протязі трудової діяльності у ВАТ «МГЗК» - фізичні навантаження, вимушена робоча поза, мікроклімат, пил, марганець, шум. Крім того, відповідно до абз.3 п.5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 на який посилається відповідач, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Жодних доказів на спростування наявності шкідливих факторів робочого місця позивача та їх шкідливого впливу на його здоров`я відповідачем не надано. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до такого. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати нею професійної працездатності 65%, треттю групу інвалідності, які встановлені безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність лікування, щорічної реабілітації, тривалий період роботи на підприємстві відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в 120 510 грн. є належною компенсацією спричиненої йому моральної шкоди, й відповідає тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я. Також у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 1205,10 грн. (з розрахунку: 1% від суми моральної шкоди, присудженої до стягнення).

Outcome: approved