Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

07.12.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та неустойки за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2009 року відповідача [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та з нього на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею віку 18 років, починаючи з 16.10.2007 року. За розрахунком державного виконавця, який здійснює примусове виконання зазначеного рішення суду, за відповідачем нараховано заборгованість по аліментам за період з 01.11.2020 року по 31.10.2021 року у розмірі 24 187,30 гривень, на яку позивачем станом на 01.11.2021 року нараховано неустойку (пеню), розмір якої зменшено до 24 187,30 гривень. Разом з тим, [PERSON] навчається у Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій за контрактом і є студенткою 2 курсу денної форми навчання Структурного підрозділу „Фаховий коледж економіки та інформаційних технологій" спеціальності „Економіка", стипендію не отримує, отже потребує матеріальної допомоги, та наданий час зареєстрована і проживає разом з її матір`ю - позивачем у справі. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що відповідач ухиляється від обов`язку сплачувати стягнуті за судовим рішенням аліменти, а також не надає допомоги по утриманню дитини, яка після досягнення повноліття продовжує навчання, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) та стягнути неустойку (пеню) у розмірі 24 187,30 гривень за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2020 року по 31.10.2021 року включно. Ухвалою суду від 08.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач суду подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, без проведення фіксації судового процесу, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов суду не надав. У зв`язку з цим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2009 року відповідача [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та з нього на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею віку 18 років, починаючи з 16.10.2007 року. (а.с. 6) [INFO] [PERSON] досягла вісімнадцятирічного віку. Згідно з довідкою Запорізького інституту економіки та інформаційних технологій № 183/20 від 30.09.2020 року, [PERSON] є студенткою 2-го курсу денної форми навчання Структурного підрозділу „Фаховий коледж економіки та інформаційних технологій" ПрАТ „ПВНЗ „Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій" спеціальності „Економіка". Форма навчання контрактна. Стипендію не отримує. Термін навчання 01.09.2019 року - 30.06.2022 року (а.с. 11). [PERSON] зареєстрована та проживає з матір`ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9-10) На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка є студенткою вищого навчального закладу та не має можливості самостійно себе забезпечувати, знаходиться на утриманні позивача і у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на її утримання, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно роз`яснень у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, однією із обов`язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв`язку з навчанням. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач є особою працездатного віку, даних щодо наявності на утриманні у відповідача інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей суду не надано. Даних щодо неможливості надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суду не надано, доводи позивача, викладені у позові не спростовано. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 08.12.2021 року, тобто окремо від позивача та дитини, на утримання якої позивач просить стягнути аліменти. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з інтересів дитини та її потреб на достатній рівень життя та розвитку, та, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи, що дитина продовжує навчання та перебуває на утриманні матері, а відповідачем не надано доказів суду про надання матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. У зв`язку з викладеним, оцінивши докази та письмові матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) до закінчення навчання у Структурному підрозділі „Фаховий коледж економіки та інформаційних технологій" ПрАТ „ПВНЗ „Запорізький інститут економіки та інформаційних технологій", але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені), суд виходить з наступного. З матеріалів справи встановлено, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2009 року, судом було видано виконавчий лист № 2-112/09 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею віку 18 років, починаючи з 16.10.2007 року, за яким постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 08.02.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 55757371. (а.с. 7) Згідно з довідкою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вих. № 62100 від 03.11.2021 року, [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.11.2020 року по 31.10.2021 року. Згідно із розрахунком заборгованості від 03.11.2021 року, складеним державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП 55757371, станом на 01.11.2021 року включно загальна сума заборгованості зі сплати [PERSON] аліментів за виконавчим листом № 2-112/09 становить 24 187,30 гривень за період з 01.11.2020 року по 31.10.2021 року включно. Вбачається, що розмір заборгованості обраховано, виходячи із середньомісячної заробітної плати у сумі 12 597,55 гривень шляхом множення на відсоток заробітку (доходу), визначеним виконавчим документом, та сума, яка підлягала сплаті боржником [PERSON] в поточному місяці становила 2 015,61 гривень (а.с. 12) Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України , неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи із порядку стягнення аліментів, які нараховуються щомісячно та визначаються періодичними щомісячними платежами, прострочення їх сплати настає з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тобто першого числа місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Як вбачається із розрахунку пені (неустойки), викладеного позивачем у позові, за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 01.11.2020 року по 31.10.2021 року, станом на 01.11.2021 року, її розмір становить 40 614,54 гривень, який обраховано із щомісячної суми заборгованості по аліментам - 2 015,61 гривень, шляхом її множення на 1% пені та на кількість днів відповідного місяця у зазначеному періоді та шляхом загального складання суми пені за кожен місяць у періоді. (а.с. 3) Зазначений розрахунок позивача, який відповідачем не спростований, суд вважає обґрунтованим та таким, що розрахований відповідно до вимог чинного законодавства. Виходячи з положень ч. 1 ст. 196 СК України, позивачем зменшено розмір нарахованої пені до встановленого розміру заборгованості по аліментам у сумі 24 187,30 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідачем у свою чергу не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо погашення заборгованості по аліментам. За встановлених судом обставин невиконання відповідачем свого обов`язку по сплаті аліментів, присуджених до сплати рішенням суду, підтверджених позивачем належними і допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими підстави для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 24 187,30 гривень, що дорівнює загальному розміру заборгованості по аліментам. Підстав для зменшення розміру неустойки судом, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, в ході розгляду справи не встановлено, за відсутності об`єктивних даних щодо матеріального та сімейного стану відповідача. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та неустойки за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У зв`язку із відсутністю на час розгляду справи доказів про розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу, відповідно до ст. 137 ЦПК України, попередній розрахунок яких позивачем наведено у позові, питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу судом не вирішується. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий у розмірі 908 гривень, визначеному за подання даного позову, на час звернення до суду.

Outcome: approved