Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

у квітні 2021 року позивач Комунальне підприємство виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь: -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 12692,89 грн.; -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14205,12 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 20159,40 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 25429,74 грн. -у відшкодування витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн.; -у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду 2270 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІУ та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону України «Про житлово - комунальні послуги», виконавцем послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог цього Закону України «Про житлово - комунальні послуги» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт продовження отримання послуг відповідачем як споживачем послуг після укладання КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» договору цесії. Квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже [PERSON] , є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надавав послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а Відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Відповідно до ст. 20 Закону, п. п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календар місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом. Проте, Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2021 складає 45589,14 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 20159,40 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25429,74 грн.). Крім того, Позивач, на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплату заборгованостей. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Факт відсутності письмового договору про надання послуг з| централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою звільнення споживача від оплати послуг (Постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 справа 6-2951цс15). Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Всього просить стягнути суму заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 45589,14 грн. та суму заборгованості за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 26898,01 грн., що разом складає 72487,15 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 30.04.2021 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 08.09.2021 року (а.с.57-58). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. З метою забезпечення дотримання прав відповідача на подання заперечень на відповідь на відзив, ухвалами суду від 08.09.2021 року та 09.12.2021 року (а.с.68, 93) розгляд справи був відкладений на 28.01.2022 року. Відповідачем 08.12.2021 року поданий відзив на позовну заяву(а.с.72-76) у якому відповідач заявлений до нього позов визнає частково на суму 12555 грн., посилаючись на те, що позовні вимоги до нього вважає необгрунтованими та заявленими поза межами строку позовної давності. Посилається на те, що 24 липня 2015 року ним у квартирі було встановлено квартирний лічильник постачання гарячої води. Інформація про наявність у відповідача квартирного лічильника постачання гарячої води міститься безпосередньо на бланку розрахунку заборгованості, який надав до суду позивач. Але з невідомих причин, при визначенні розміру заборгованості, Позивач визначає обсяг «використаної» відповідачем гарячої води на власний розсуд, а не за показниками квартирного лічильника. Відповідач вказує, що 30.09.2015 р. між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» було укладено Договір № 032076400270100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. Пунктом 4 цього Договору визначено характеристики засобу обліку гарячої води і теплової енергії, а саме: лічильник із заводським номером 4683676, показання на 30.09.2015 року 450 м3. Пунктом 8 Договору визначено, що плата за надані послуги справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила). Пунктом 9 Договору встановлено, що оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахуванні їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту15 Правил, згідно з яким у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не піддягає усуненню, плата за послуги з моменту їх виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами споживання та/або випадків, коли квартирні засоби обліку не знаходяться на абонентському обліку Виконавця або зняті з нього. Виконавець і Споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до пункту 33, цей Договір укладається до 30.05.2016 року. В свою чергу, відповідно до пункту 34 Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Але Позивач все наведене вище ігнорує, та наводить свої розрахунок заборгованості без врахування даних засобу обліку гарячої води Відповідача. Відповідач вказує, що позивач не враховує, що закон на який він посилається у позові діє вже у новій редакції - Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-У111. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 встановлено що у квартирі роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік (пункт 9 Правил). Оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі, проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятки випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку (пункт 10 Правил). В даному, конкретному випадку, Відповідач 30 березня 2018 року звертався із Заявою з проханням направити представника для контрольного зняття показників лічильника гарячої води. Ці показники були зафіксовані станом на 30 березня 2018 року - 585 м3. Але при розрахунку оплати вони чомусь не були враховані позивачем. Станом на 01 листопада 2021 року на його думку заборгованості перед позивачем за послуги з централізованого опалення у нього не має, про що свідчить Рахунок-повідомлення станом на 01.11.2021 року, який додає до відзиву. Щодо розрахунку заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води то станом на 30.09.2015 року показання квартирного засобу обліку гарячої води відповідача зафіксовано на 450 м3. Станом на 30.03.2018 року показання квартирного засобу обліку гарячої води відповідача зафіксовано на 585 м3. З 30.09.2015 року по 30.03.2018 року - повні 30 місяців. З 30.09.2015 року по 30.03.2018 року використано 135 м3 (585 -450). 135 : 30 = 4,5 м3 середньомісячне використання гарячої води за період з 30.09.2015 року по 30.03.2018 року В той же час, 23 жовтня 2021 року представником позивача було складено Акт № 000043 зняття контрольних показань з вузла розподільного обліку гарячої води (додається до відзиву), відповідно до якого, показання квартирного засобу обліку гарячої води відповідача зафіксовано на 707 м3. З 30.09.2015 року по 23.10.2021 року-повні 72 місяці. З 30.09.2015 року по 23.10.2021 року - використано 257 м3 (707 - 450). 257 : 72 = 3,57 м3 середньомісячне використання гарячої води за період з 30.09.2015 року по 23.10.2021 року. Середньоарифметичний показник використання гарячої води за період з 30.09.2015 року по 23.10.2021 року дорівнює 4,5 м3 + 3,57 м3 = 8,07 м3: 2 = 4,03 м3. З урахуванням загального терміну позовної давності розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.04.2018 року по 01.04.2021 року складає 12555 грн., відповідний розрахунок відповідача на а.с.74-75. Відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Про що подав відповідну заяву на а.с.66-67. Щодо застосування строку позовної давності відповідач посилається на ч.1 ст. 266 ЦК України, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), а сплив позовної давності, відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою відмови у позові. Обгрунтовує це тим, що позивач звернувся до суду про стягнення з заборгованості в квітні 2021 року, враховуючи сплив строку позовної давності, усі вимоги та розрахунки стосовно стягнення заборгованості до травня 2018 року не підлягають задоволенню. Позивачем подана відповідь на відзив у якій він вважає, що оскільки Договір про відступлення права вимоги № 602-18 було укладено 11.10.2018 року то обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 року відповідачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги, а відповідно строк позовної давності у позивача не є пропущеним за всіма заявленими позовними вимогами. Також позивач на мотивування відсутності підстав для застосування строку позовної давності посилається на постанову КМ України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом», на всій території України про встановлення карантину з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р., Постанову КМ України від 20.05.2020р. № 392, якою дію карантину, встановленого постановою КМ України від 11.03.2020 р. № 211 було продовжено з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р., Постанову КМ України від 22.07.2020р. № 641, із змінами, внесеними згідно із Постановами КМ № 760 від 26.08.2020 р., № 956 від 13.10.2020 р. якими дію карантину, встановленого постановою КМ України від 11.03.2020 р. № 211 та від 20 травня 2020 р. № 392 продовжено з 1 серпня до 31 грудня 2020 р., Постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби спричиненої коронавірусом» про продовження загальнонаціонального карантину в Україні до 30 червня 2021 року. Вказує, що відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтею 257 ЦК України (строк позовної давності), продовжуються на строк дії такого карантину. Оскільки з 12.03.2020 р. і по теперешній час на території України установлено і діє карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом, строки позовної давності було подовжено згідно рішень Уряду, а, отже, вважає що позовна заява Позивача у даній справі була подана у межах строку позовної давності. При цьому, оскільки відповідачем подана заява про застосування позовної давності, то це вказує на фактичне визнання ним пред`явлених позовних вимог та визнанням боргу за надане централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води. Факт підключення будинку до централізованого опалення в опалювальний спірний період та послуг з постачання гарячої води, що підтверджується нарядами, які наявні в матеріалах справи та оформленими відомостями обліку споживання теплової енергії мешканців будинку по [ADDRESS] . Підключення будинку до мереж централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води свідчить про надання послуг Позивачем. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІУ комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач послуги зобов`язаний надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. За приписом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором. Виконавець періодично, не менше одного разу на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника. Натомість, відповідач в порушення абз. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та абз.12 ч.2 ст. 7 «Про житлово-комунальні послуги» не передавав показання вузлів розподільного обліку. У разі неотримання виконавцем послуги показників вузлів розподільного обліку, відповідно до положень постанови КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Постанова № 630) нарахування проводяться наступним чином: -за послугу з централізованого постачання гарячої води: «У разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); -у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; -у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.» (п. 11 Постанови № 630). Відповідачем були подані заперечення на відповідь на відзив позивача, у яких відповідач вказує, що вважає, що поза увагою позивача залишається той факт, що 30 вересня 2015 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» було укладено Договір № 032076400270100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, який був укладений до 30.05.2016 року з можливостю пролонгації, та фактично дублює викладені у відзиві аргументи. Щодо розрахунку строків позовної давності вказує, що позивач посилається на укладений 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та позивачем Договір № 602- 18 про відступлення права вимоги (цесії), що думку позивача: «обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 Відповідачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідно з ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги». З таким обґрунтуванням позивачем строків позовної давності він погодитись не може, оскільки, відповідно до частини першої статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. З посиланням позивача на те, що строки позовної давності було подовжено згідно рішень Уряду відповідач не погоджується, та вказує, що продовження строків позовної давності, на підставі вищезазначених причин, можливо лише до тих вимог, строки давності за якими не закінчилися після 12 березня 2020 року. В свою чергу, за вимогами, строк давності за якими закінчився до 12 березня 2020 року, положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України не може бути застосовано. Частина вимог Позивача про стягнення заборгованості за спожиті послуги не відповідає строкам позовної давності, що визначені Цивільним кодексом України. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, та надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, Позивач, на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 26898,01 грн. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до договору цесії сплату заборгованостей. 30 вересня 2015 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» було укладено Договір № 032076400270100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню. Пунктом 4 цього договору визначено характеристики засобу обліку гарячої води і теплової енергії, а саме: лічильник із заводським номером 4683676, показання на 30.09.2015 року 450 м3. Пунктом 8 Договору визначено, що плата за надані послуги справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Пунктом 9 Договору встановлено, що оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахуванні їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту15 Правил, згідно з яким у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не піддягає усуненню, плата за послуги з моменту їх виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами споживання та/або випадків, коли квартирні засоби обліку не знаходяться на абонентському обліку Виконавця або зняті з нього. Виконавець і Споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до пункту 33, цей Договір укладається до 30.05.2016 року та може бути пролонгований.. Після укладання Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», як новий Кредитор, по закінченню дії укладеного Договору № 032076400270100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню мав право на укладання договору на нових умовах. КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору, було підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085) (надалі - Договір). Квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже [PERSON] , є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: Позивач надавав послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Позивач нарахував відповідачу за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, заборгованість, станом на 01.04.2021 року - 45589,14 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опале у розмірі 20159,40 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25429,74 грн.). Договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІУ комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач послуги зобов`язаний надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. За приписом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором. Виконавець періодично, не менше одного разу на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника. Натомість, відповідач в порушення абз. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та абз.12 ч.2 ст. 7 «Про житлово-комунальні послуги» не передавала показання вузлів розподільного обліку. У разі неотримання виконавцем послуги показників вузлів розподільного обліку, відповідно до положень постанови КМУ від 21 липня 2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» нарахування проводяться наступним чином: -за послугу з централізованого постачання гарячої води: «Уразі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку. Плата за послуги відповідачу нарахована згідно з показаннями будинкового засобу обліку за відсутності у виконавця показань квартирного засобу обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Даних про те що відповідач звертався до відповідача з вимогами про проведення відповідного перерахунку суд не отримував. Відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності про що подав відповідну заяву на а.с. 66-67. У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписом ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. У відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як врегульовано у ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином суд критично розцінює доводи позивача, що обчислення строку позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 року відповідачем [PERSON] послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги Договір № 602- 18 про відступлення права вимоги (цесії). Укладання такого договору у відповідності до ст. 262 ЦК України не впливає на перебіг строків позовної давності при наданні послуг. Дійсно, у відповідності до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020. Постанова КМ України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом», на всій території України встановлювала карантин з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р., Постановою КМ України від 20.05.2020р. № 392, дію карантину, встановленого постановою КМ України від 11.03.2020 р. № 211 було продовжено з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р., Постановою КМ України від 22.07.2020р. № 641, із змінами, внесеними згідно із Постановами КМ № 760 від 26.08.2020 р., № 956 від 13.10.2020 р. дія карантину, встановленого постановою КМ України від 11.03.2020 р. № 211 та від 20 травня 2020 р. № 392 була продовжена з 01 серпня до 31 грудня 2020 р., Постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом» було здійснене продовження загальнонаціонального карантину в Україні до 30 червня 2021 року. Але посилання позивача на те, що строки позовної давності було подовжено згідно рішень Уряду та стягувати з відповідача треба усю суму заборгованості, суд відхиляє, оскільки у даному випадку, продовження строків позовної давності, на підставі вищезазначених причин, можливо лише до тих вимог, строки давності за якими не закінчилися після 12 березня 2020 року. В свою чергу, за вимогами, строк давності за якими закінчився до 12 березня 2020 року, положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України не може бути застосовано. Таким чином частина позовних вимог Позивача про стягнення заборгованості за спожиті послуги не відповідає строкам позовної давності, що визначені Цивільним кодексом України. У відповідності до ч. 4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд не знаходить підстав для поновлення позивачу строку позовної давності. З урахуванням загального терміну позовної давності розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.04.2018 року по 01.04.2021 року складає 12555 грн. Суд погоджується з відповідним розрахунком заборгованості зробленим відповідачем на а.с.74-75. З таким обґрунтуванням позивачем строків позовної давності він погодитись не може, оскільки, відповідно до частини першої статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи сплив позовної давності за частиною позовних вимог суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню на суму 12555 грн. Решта позовних вимог заявлена після спливу строку позовної давності. Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», та від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Стягненню з відповідача підлягають витрати понесені ним по отриманню інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., та по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2270 грн. Загалом 2303 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial