Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2007 вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . В даний час діти проживають з позивачем. Батько дітей є фізично здоровим, працездатним, а тому має можливість сплачувати кошти на утримання дітей, враховуючи те, що позивач самостійно не може забезпечити належний рівень їх забезпеяення. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття [PERSON] , [INFO] , а потім у розмірі 1/4 частини зарплати до повноліття [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 20-21), відповідно до якого він позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання двох дітей. У відзиві зазначив, що вважає необгрунтованим розмір аліментів, який просить стягнути позивач. Він продовжує проживати разом з позивачем та дітьми в одному помешканні, не зважаючи на те, що позивач подала до суду даний позов та позов про розірвання шлюбу. Вказує, що він офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Також, він має задовільний стан здоров`я, однак при цьому, є особою з інвалідністю третьої групи. Зазначає, що на підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивач не недала жодного доказу, а тому враховучи норми діючого законодавства, він вважає, що законним буде стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на утримання двох дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягла. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково у розмірі однієї третини заробітку (доходу) на утримання двох дітей, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11.12.2007 виконкомом Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 7) 11.12.2007 між сторонами зареєстровано шлюб. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 01.03.2011 та серії [NUMBER] від 05.05.2009 (а.с. 8). Згідно довідки Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 1587 від 17.09.2021 (а.с. 9), діти [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачем [PERSON] . Також, з ними проживає відповідач [PERSON] . Відповідно до копії пенсійного посвідчення, наданого представником відповідача з відзивом на позовну заяву, № 1484981043 (а.с. 38) відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю третьої групи (трудове каліцтво). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч. 3 ст. 51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сум за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що діти проживають з матір`ю - позивачем у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховано інтереси дітей, стан здоров`я відповідача, відсутність у нього інших утриманців, часткове визнання ним позову, а тому суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, зокрема - 1/2 частину заробітку (доходу) на утримання двох дітей позивачем не надано. Посилання відповідача про те, що він офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід залишились також не підтвердженими. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, позовну заяву пред`явлено до суду 17.09.2021, тому відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial