Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить поділити в натурі житловий будинок, загальною площею 70,60 кв.м., житловою площею 52, 7 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] , виділивши в натурі у її приватну власність, відповідно до висновку № 741-18/08/2021-ЕД від 31.08.2021 р. експертного дослідження судового експерта [PERSON] , приміщення житлового будинку загальною площею - 27, 9 кв.м, житловою площею 9,3 кв. м., підсобною площею - 18,6 кв.м., а саме: а (1-2) кухня - 12,7 кв.м., А (1-3) коридор-2,7 кв.м., А (1-4) ванна -3,2 кв.м, А (1-5) кімната, Б - сарай, Б/п- погріб, б -навіс, 1/2 О (1-3) огорожі; приміщення житлового будинку загальною площею - 24,8 кв.м, житловою площею 17,8 кв. м., підсобною площею 7 кв.м., а саме: а( 1 -1) коридор - 7 кв. м., А (1-6) кімната - 17,8 кв. м., а-1 вх. майданчик, 1/2 О (1-3) горожі, передати у власність [PERSON] ; право спільної часткової власності між співвласниками припинити. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] належать на праві спільної часткової власності, по 1/2 частині, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,0210 га, кадастровий номер 0520410100:00:006:0285, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування будинку, розташований за адресою: [ADDRESS] . Добровільно між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку користування вказаним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами , а тому постало питання розподілу в натурі належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивачем отримано висновок № 741-18/08/2021-ЕД від 31.08.2021 експертного дослідження судового експерта Бінєвського М.В. щодо вартості житлового будинку та технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Відповідно до вказаного висновку експерта вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 98391 грн. та технічно можливо провести розподіл вказаного житлового будинку у відповідності з долями ( на 1/2:1/2 частини). Позивачка, [PERSON] , надала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у суді, про причини неявки не повідомив. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За частиною 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 08.10.2020 між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розподілено майно, що є об`єктом спільної сумісної власності та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою господарських будівель та споруд та право власності по 1/2 частки земельної ділянки за даною адресою , площею 0,210 га , кадастровий номер 0520410100:00:006:0285 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будинку. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам па праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Згідно з ч. 1ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року. Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Згідно висновку № 741-18/08/21 -ЕД експертного дослідження судового експерта Бінєвського М.В., здійсненого на замовлення позивачки [PERSON] , вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 98391 грн. та технічно можливо провести розподіл вказаного житлового будинку у відповідності з долями (на 1/2:1/2 частини). Також експертом запропоновано варіант розподілу житлового будинку та господарських будівель та споруд на 1/2:1/2 частин. Позивачка просить розділити житловий будинок та виділити їй приміщення та будівлі для другого співвласника. Відповідач свою позицію щодо розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами не надав. Врахувавши всі обставини справи суд прийшов до висновку, що поділ будинковолодіння слід здійснити відповідно до висновку № 741-18/08/21 -ЕД експертного дослідження судового експерта Бінєвського М.В та позивачці виділити в натурі у приватну власність дольову частку для другого співвласника, а відповідачу -для першого співвласника. Відповідно до вказаного варіанту розподілу виділити позивачці приміщення житлового будинку загальною площею-27,9 кв.м., житловою площею -9,3 кв.м., підсобною площею -18,6 кв.м., а саме : а (1-2) кухня-12,7 кв.м., А (1-3) коридор-2,7 кв.м., А (1-4) ванна -3,2 кв.м, А (1-5) кімната, Б-сарай, Б/п- погріб, б-навіс, 1/2 О (1-3) огорожі. Відповідно до вказаного варіанту розподілу виділити відповідачу приміщення житлового будинку загальною площею- 24,8 кв.м., житловою площею - 17,8 кв.м., підсобною площею - 7 кв.м., а саме : а (1-1) коридор-7 кв.м., А (1-6) кімната -17,8 кв.м., а-1вх.майданчик, 1/2 О (1-3) огорожі.

Outcome: approved