Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач 14.05.2021 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів мотивовані тим, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітні діти сторін знаходяться виключно на утриманні [PERSON] , а відповідач припинив здійснювати їх утримання та брати участь у їх вихованні. Вказує, що [PERSON] навчається і гімназії №1, вивчає англійську, китайську та французьку мови, займається в колективі класного танцю «Фуете», що отримується приблизно 7300 грн. [PERSON] навчається в ЗОСШ №68, вивчає англійську мову, займається черлідінгом, малюванням, що в сумі становить приблизно 3700 на місяць. [PERSON] навчається в ЗОСШ №68, навчається в музичній школі (клас флейта), займається черлідінгом, займається малюванням та англійською мовою, витрати на заняття [PERSON] становлять приблизно 3390 грн. Ухвалою суду від 17.05.2021 року клопотання [PERSON] про відстрочення сплати судового збору залишено без задоволення, позовна заява залишена без руху. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 08.06.2021 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 15.07.2021 року. У підготовчому засіданні 15.07.2021 року вирішено питання про роз`єднання позовних вимог, представник відповідача [PERSON] просила час для написання відзиву на вимогу про стягнення аліментів, представник позивача Рязанцева О.О. не заперечувала щодо відкладення. Суд задовольнив клопотання та відклав розгляд справи на 10.08.2021 року. Ухвалою від 15.07.2021 року роз`єднані позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] виділивши в самостійне провадження: позовні вимоги про розірвання шлюбу та позовні вимоги про поділ майна подружжя. До суду 06.08.2021 року надійшов відзив [PERSON] , відповідно до якого заперечує проти позову. Відзив мотивований тим, що відповідач здійснює утримання дітей постійно, у старшої доньки [PERSON] є картка, яку він поповнює, а [PERSON] сама нею користується на свої потреби та потреби сестер. [PERSON] вказує, що він оплачує всіх репетиторів дітей, всі походи до салонів краси, поповнює мобільні рахунки, купує дітям техніку та сплачує комунальні платежі за квартиру, в якій проживає позивач з дітьми. Також відповідач оплачує медичні послуги дітей. А [PERSON] , як дружина є постійним клієнтом кафе « [INFO] » (кафе відповідача), обслуговування в якому їй обходиться безкоштовно, тобто за рахунок відповідача. Зайняття танцями та малюванням є додатковими витратами на дитину, оскільки є розвитком здібностей та не можуть включатися в суму аліментів. До суду 10.08.2021 року надійшла відповідь на відзив [PERSON] в особі адвоката Рязанцевої О.О., у якій вказала, що всі квитанції додані відповідачем датовані ще 2020 роком, в 2021 році він перестав займатися утриманням дітей. Вказує, що критично відноситься до витрат з картки Євою, адже макдольнадс, косметика та манікюр не корисне для 12-річної дівчинки, є лише її забаганкою та не може вважатися витратами на утримання всіх дітей. Поповненням рахунків мобільних телефонів здійснює [PERSON] , відповідач раз в березні 2021 поповним рахунок [PERSON] . [PERSON] вказує, що в кафе вона була тільки в лютому 2021 року, коли вони святкували день народження [PERSON] . До суду 10.08.2021 року надійшла заява [PERSON] , про зміну предмету позову, згідно якої просить стягувати аліменти у розмірі 50% заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14.05.2021 року і до повноліття дітей. У підготовчому засіданні 10.08.2021 року ухвалено перейти з загального провадження, у зв`язку тим, що дана категорія справи розглядається виключному у спрощеному провадженні, до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; прийнято до провадження заяву про зміну предмету позову від 10.08.2021 року, та оголошено перерву до 30.08.2021 року з метою підготовки відзиву та заяву про зміну предмету позову. [PERSON] 25.08.2021 року подав до суду заперечення на відповідь на відзив та на заяву про зміну предмету позову. Також [PERSON] 26.08.2021 року подав зустрічний позов. У судовому засіданні 30.08.2021 року було повернуто документ, який має назву «заперечення на відповідь на відзив та на заяву про зміну предмету позову», задоволено клопотання представника позивача про залишення без розгляду клопотання про долучення доказів, залишено без розгляду клопотання про долучення доказів від 28.08.2021 року, задоволено клопотання про виклик свідків, викликано в наступне засідання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наступне засідання призначено на 02.11.2021 року. Ухвалою суду від 30.08.2021 року повернуто заявнику зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування в особі Приморської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком. Ухвалою суду від 30.08.2021 року задоволено клопотання представника [PERSON] про витребування доказів. На виконання вимог запиту Одеського апеляційного суду, цивільну справу було направлено до суду апеляційної інстанції з метою розгляду апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу суду від 30.08.2021 року. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.11.2021 року апеляційну скаргу залишено без руху. 30.11.2021 року Одеський апеляційний суд повернув цивільну справу, просив надіслати виділені матеріали. Справу призначено до розгляду на 14.12.2021 року. Ухвалою суду від 23.11.2021 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Бондаря В.Я. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. від 25.11.2021 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючого Бондаря В.Я. У судовому засіданні 14.12.2021 року задоволено клопотання представника позивача Рязанцевої О.О. про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 12.01.2022 року. З виділених матеріалів вбачається, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.12.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.08.2021 року вважати не поданою та повернута скаржнику. У судовому засіданні 12.01.2022 року задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів справи докази подані разом з клопотанням від 11.01.2022 року, було змінено порядок дослідження доказів, спочатку дослідити письмові докази, потім перейти до допиту свідків. Представники сторін надали вступне слово. Суд дослідив письмові докази та оголосив перерву з метою виклику свідків до 27.01.2022 року. У судовому засіданні 27.01.2022 року було допитано свідка [PERSON] , задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про залишення без розгляду про виклик та допит свідків в частині виклику свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Суд оголосив перерву в судовому засіданні до 28.01.2022 року та видалився до нарадчої кімнати. На оголошення вступної та резолютивної частини рішення суду у судове засідання 28.01.2022 року з`явилися представника позивача Рязанцева О.О. та представник відповідача [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та показання свідка, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у батьків [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася донька - [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.42). 02 листопада 2013 року [PERSON] змінила прізвище як [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (т.1 а.с.55). У батьків [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.43); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.44); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.45). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 березня 2011 року (т.1 а.с.59). Шлюб між сторонами розірваний рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2021 року у справі 522/13709/21. [PERSON] працює у ТОВ «Кардіка Асістанс» з 16.02.2021 року на посаді лікаря-невропатолога відділення терапевтичного профілю за сумісництвом та з 16.02.2021 року на посаді лікаря-невропатолога поліклінічного відділення з ліжками денного стаціонару за сумісництвом (т.1 а.с.119). Дохід [PERSON] у ТОВ «Кардіка Асістанс» за період лютий-квітень 2021 року становить 13 346,09 грн. (т.1 а.с.120). Дохід [PERSON] у КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради за період листопада 2020 року - квітень 2021 року склав 18067,69 грн. (т.1 а.с.121). Сторонами не заперечується, що [PERSON] користується карткою АТ «КБ «ПриватБанк», яка належить [PERSON] , про що свідчать виписки по рахунку (т.2 а.с.11-16). З квитанцій доданих до відзиву (т.2 а.с.21-54) вбачається, що [PERSON] продовжує в 2021 році здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] . Спір між сторонами щодо того хто з батьків платить більше за продукти, навчання доньок є недоречним, з виписок по рахункам та чеків, що додані до справи неможливо встановити покупки для кого здійснювалися, номери телефонів не персоналізовані, прізвища вчителів по гуртках дітей суду не відомі. Деякі платежі містять призначення з яких можливо встановити оплату гуртків. Двоє викладачів [PERSON] та [PERSON] склали розписки про те, що заняття по черлідінгу та малювання дівчат приводить мама та розраховується за зайняття [PERSON] (т.2 а.с.158-159). [PERSON] має другу групу інвалідності довічно, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК серії 2-18 ОВ №086927 та посвідчення серії [NUMBER] (т.2 а.с.205-206). З даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що [PERSON] сплачує платежі за діяльність в ПП «Галерея» та ПП «Камертон-Клінік», остання сплата страхових внесків у розмірі 6500 грн. відбулася в червні 2021 року (т.3 а.с.2). З листа Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України від 07.10.2021 року вбачається, що [PERSON] отримує дохід як фізична особа -підприємиць, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування, а саме отримав за період з 2019 року по І півріччя 2021 року задекларований дохід СПД [PERSON] склав: 2019 рік - загальна сума доходу 46 950 грн.; за 2020 рік - загальна сума доходу - 94 870 грн.; в І півріччя 2021 року - загальна сума доходу - 72 871 грн. (т.3 а.с.7). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів вбачається, що [PERSON] отримує заробітну плату від ПП «Галерея», ПП «Камертон-Клінік», ТОВ «Старпицца» є фізичною особою - підприємцем (т.3 а.с.10-11). З довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №Ж7-246314-ф/л від 25.09.2021 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (т.3 а.с.90). Свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] купував продукти, а свідок приносив їх додому [PERSON] , яка відмовлялася брати їжу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. При цьому ст.ст.8,11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального та сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18, в якій зазначено, що право вимагати зміну способу присудження аліментів належить виключно одержувачу аліментів, а не їх платнику. Платник аліментів може заявити вимогу про зміну способу аліментів, і така вимога підлягає задоволенню, якщо в судовому засіданні одержувач аліментів не заперечуватиме й повністю погодиться на зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Разом з тим, ч.3 ст.181 СК України чітко передбачено, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина. Таким чином, [PERSON] , як позивач сама обирає спосіб стягнення аліментів, заявою про зміну предмету позову позивачка просила стягувати аліменти у часті від доходу відповідача, що не може бути змінено судом. Посилання представника відповідача на мінливий заробіток [PERSON] та необхідність у зв`язку з чим стягувати аліменти в твердій грошовій сумі є безпідставними, адже норма Сімейного кодексу України, яка передбачала стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у разі нестабільного заробітку платника аліментів була виключена та на разі спосіб стягнення аліментів визначається тим з батьків з ким проживають діти. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Між сторонами існує спір щодо поділу майна подружжя, тому враховувати наявність рухомого та нерухомого майна у сторони не вбачається можливим. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів в основу полягає не розмір доходів батька, а необхідна сума для гармонічного розвитку дітей. Крім того, суд враховує, що батьки мають виховувати та забезпечувати дітей однаково, в рівній мірі. З матеріалів справи вбачається невисокий заробіток позивача, наявність у відповідача інвалідності другої групи, тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти не в розмірі Ѕ частки доходу [PERSON] , як просить [PERSON] , а у розмірі 1/3 частки доходу платника аліментів, що на переконання суду буде забезпечувати інтереси дітей. Суд наголошує, що розмір аліментів, що підлягає стягненню на утримання дитини має бути достатнім для гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Сторонами не заперечується, що доньки [PERSON] та [PERSON] проживають з мамою, тому аліменти на їх утримання присуджуються від дня пред`явлення позову, яким є 14.05.2021 року. Щодо доньки сторін [PERSON] , то представники сторін вказували на різні обставини, представник позивача вказувала, що [PERSON] тільки деякий час проживає з батьком, а весь інший час та навчальний рік живе з мамою, в той час як представник відповідача вказувала на тривалий період часу, коли [PERSON] проживала у батька. Представники сторін дійшли згоди в тому, що з січня 2022 року [PERSON] почала стабільно проживати з мамою, тому за відсутності доказів проживання [PERSON] з дня пред`явлення позову до січня 2022 року з [PERSON] , суд дійшов висновку, що аліменти на утримання [PERSON] необхідно стягнути з 01.01.2022 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial