Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 34 788,00 грн. Позов обгрунтовано тим, що 23.11.2020 близько 02 год. 01 хв. на Великій Кільцевій дорозі, 82 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Водій не був уважний, не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на колесовідбійну стрічку. У результаті даної ДТП було пошкоджено 16 метрів колесовідбойної стрічки, яка знаходиться на балансі КП ШЕУ Святошинського району. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2021 у справі №759/23205/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 27.05.2021 постанову Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2021 залишено без змін. В результаті вищезазначеної ДТП КП ШЕУ Святошинського району завдана матеріальна шкода в розмірі 34 788,00 грн. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідача 34 788,00 грн. матеріальної шкоди, 3 000,00 грн. витрат на звіт про незалежну оцінку майна, 2 270,00 грн. суми сплаченої судового збору. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2021 позов було залишено без руху, в подальшому, на підставі ухвали від 06.10.2021 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Засвідчена належним чином копія ухвали та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця проживання відповідача. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 23.11.2020 о 02 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по Кільцевій дорозі, 82, був неуважним, не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відбійник. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2021 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановою Київського апеляційного суду від 27.05.2021 постанову Святошинського районного суду м. Києва про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП без змін. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до довідки КП ШЕУ Святошинського району №19-01 від 19.01.2021 на балансі комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» обліковується колесовідбійна стрічка - 11 ДО-2 (інвентаризаційний №103/860), яка розташована за адресою: м. Київ, Велика кільцева дорога. Відповідно до п.5 ч.2 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою. Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Відповідно до ст.18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування. Відповідно до п.1 ст.21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів. На підставі вищевказаного роботи по відновленню колесовідбійної стрічки виконує позивач по справі - КП ШЕУ Святошинського району. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 19.01.2021 вартість матеріального збитку, завданого КП ШЕУ Святошинського району внаслідок пошкодження колесовідбійної стрічки за адресою: м. Київ, Кільцева дорога, 82 - вул. Григоровича-Барського, довжиною 16 погонних метрів, станом на дату оцінки становить 14 744,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» збитки, завдані об`єкту благоустрою в результаті порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягають відшкодуванню в установленому порядку. Відповідно до п.1 ч.2 ст.19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» оцінка завданих збитків проводиться балансоутримувачем у разі: протиправного пошкодження чи знищення елементів благоустрою. В роз`ясненнях наданих в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц дійшла висновку, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що обґрунтованими та доведеними є вимоги щодо вартості матеріального збитку у розмірі 14 744,00 грн., як встановлено у звіті про незалежну оцінку майна від 19.01.2021, який є належним документом, що підтверджує та встановлює розмір завданих збитків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» матеріальної шкоди у розмірі 14 744,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд за результатами вирішення даної справи вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений ним судовий збір пропорційно до задоволених вимог. Крім того, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3 000,00 грн., які підтверджені документально.

Outcome: partial