Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з вказаним позовом, згідно якого просить стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 71555,44 грн., з подальшим утриманням податків та загальнообов`язкових платежів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.06.2019 позивач звільнився з роботи, у зв`язку з переведенням працівника за його згодою в АТ «Сумське НВО». При звільненні з позивачем не був проведений остаточний розрахунок, у зв`язку з чим він вимушений був звернутись до суду. Рішенням Ковпаківського районного суду м Суми від 13.02.2020 в цивільній справі № 592/247/22 стягнуто на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 6530, 76 грн. 27.08.2020 року Ковпаківським районним судом було ухвалено Рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 19.06.2019 року по 27.08.2020 року в розмірі 62 742 грн. 16 коп. з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів. У рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 серпня 2020 року зазначено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 209, 84 грн. Затримка виплати заробітної плати до повного розрахунку, склала 341 день, таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (209 грн. 84 коп.*341 днів) 71 555 , 44 грн. Ухвалою суду від 11.01.2022 позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, слухання справи призначено на 10:00 03.02.2022. 03.02.2022 представником відповідача до суду надано відзив, згідно якого зазначає, що між позивачем та відповідачем 22.12.2021 Ковпаківським районним судом м.Суми затверджено мирову угоду по цивільній справі №592/8127/20. Зазначає, що крім іншого, мирова угода містить пункт, згідно якого [PERSON] відмовляється та у подальшому не буде претендувати на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за умови виконання відповідачем умов мирової угоди. Зазначає, що відповідач вважає, що сума середнього заробітку перерахована на підставі мирової угоди, є такою що перевищує суму заборгованості із заробітної плати в 7 разів та фактично відшкодовує всі понесені позивачем витрати у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Представник позивача - адвокат Супрун Д.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених в позові підстав, зауважив що зазначення у відзиві відповідачем про відмову від середнього заробітку у майбутньому не стосується періоду за який позивач просить стягнути середній заробіток у даній цивільній справі. Представник відповідача Литвиненко А.В. у судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позовних вимог із зазначених у відзиві підстав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та 18.06.2019 звільнився у зв`язку з переведенням працівника за його згодою в АТ «СМНВО» (п.5 ст.36 КЗпП України) (а.с.7-8). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.02.2020 у справі №592/435/20 позов [PERSON] до ТОВ «СМНВО» про стягнення невиплаченої заробітної плати задоволено, стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 6530,76 грн (а.с.9). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.08.2020 у справі №592/8127/20 позов [PERSON] до ПАТ «Сумське НВО» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково, стягнуто на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.06.2019 по 27.08.2020 в розмірі 62742,16 грн. (а.с.10), середньоденна заробітна плата позивача згідно зазначеного рішення становить 209,84 грн. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 22.12.2021 у справі №592/8127/20 (провадження №6/592/508/21) затверджено мирову угоду між. [PERSON] та ТОВ «СМНОВО». Згідно з п.1 затвердженої мирової угоди Сторона 1 ( [PERSON] ) за умови виконання «Стороною 2» (ТОВ «СМНВО») п.2 мирової угоди, відмовляється та у подальшому не буде претендувати на стягнення зі Сторони 2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 62742,16 грн, з послідуючим утриманням податку з доходів фізичних осіб та військового збору, стягнутого за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.08.2020 по справі №592/8127/20. Представником позивача зазначено, а представником відповідача не оспорювалося, що повний розрахунок по заборгованості з заробітної плати з позивачем відбувся 26.11.2021, що підтверджується також випискою по картковому рахунку (а.с.1). З наданих до суду доказів вбачається, що з моменту винесення рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні від 27.08.2020, затримка виплати заробітної плати до повного розрахунку склала 341 день (з 28.08.2020 по 26.11.20221), тобто середній заробіток за зазначений період становить 71555,44 грн (209,84*341). Доводи відповідача про те, що позивач відмовився від стягнення середнього заробітку під час укладення мирової угоди у справі №592/8127/20, спростовуються ухвалою суду від 22.12.2021 у справі №592/8127/20 (провадження №6/592/508/21), оскільки під час затвердження мирової угоди вирішувалося питання лише щодо середнього заробітку стягнутого за період з 19.06.2019 по 27.08.2020, а в даній справі позивачем ставиться вимога про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні з 28.08.2020 по день фактичного розрахунку з позивачем, тобто по 26.11.2021. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Враховуючи конкретні обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Позивач був працевлаштований у відповідача та був звільнений у зв`язку з переведенням за його згодою в АТ «СМНВО», на момент звільнення заборгованість по заробітній платі становила 6530,76 грн. Крім того, позивачем не вказано яких майнових втрат, пов`язаних із затримкою розрахунку, він зазнав. В той же час, відповідач має складний фінансовий стан та заборгованість перед значною кількістю контрагентів та працівників. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно, щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України. З викладеного, вбачається очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, а тому суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивачу виплат в розмірі 8150,00 грн, враховуючи З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 8150,00 грн, враховуючи при цьому, що час затримки заробітної плати в розмірі 6530,76 грн був менший за 1 рік і 3 місяці. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 113,03 грн. (8150,00*992,4:71555,44), з позивача на користь держав необхідно стягнути судовий збір у розмірі 879,37 грн (992-113,03).

Outcome: partial