Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», в інтересах якого діє представник - Гребенар О.В., звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір відновлюваної кредитної лінії №528 від 12.07.2011 року з доповненнями внесеними додатковою угодою №1 від 12.07.2013 року. Відповідно до п. 1.1-1.3 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 75 000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на споживчі цілі окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією у період до 12.07.2013 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 12.07.2021 року. Сторони погодили суму ліміту кредиту і визначили його в розмірі 75000,00 грн. Додатковою угодою № 1 від 12.07.2013 доповнено п. 1.2. п. п. 1.2.1. договору відновлюваної кредитної лінії № 528 від 12.07.2011 та викладено його в наступній редакції: «Встановити суму щомісячного погашення основного боргу в розмірі 789,47 грн. зі сплатою не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітнім, починаючи з липня 2013 року». В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки №1 від 12.07.2011 року з [PERSON] . За договором поруки поручитель поручається перед кредитором за боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 25.09.2018 року у справі № 417/5503/18, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії № 528 від 12.07.2011 року, яка складає 192 435,97 грн, у тому числі: борг за кредитом в сумі 74 210,53 грн; проценти за користування Кредитом з 03.02.2014 року по 04.03.2018 року в сумі 62 810,77 грн; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по січень 2018 року за прострочення сплати кредиту в сумі 21268,09 грн; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по січень 2018 року за прострочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 26 563,82 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 02.09.2013 року по 04.03.2018 року в сумі 2 739,89 грн; три проценти річних за прострочення слати процентів за користування кредитом з 02.09.2014 року по 04.03.2018 року в сумі 3 782,28 грн; пеню за прострочення сплати кредиту з 02.09.2013 року по 14.04.2014 року в сумі 580,34 грн; пеню за прострочення слати процентів за користування кредитом з 02.09.2014 року по 14.04.2014 року в сумі 480,25 грн. В порушення вимог закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 03.08.2021 року утворилася заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №528 від 12.07.2011 року в сумі 53823,07 грн, у тому числі: прострочені проценти за користування Кредитом за період з 05.03.2018 по 25.10.2018 - 9555,86 грн; три проценти річних за прострочення боргу за Кредитом за період з 05.03.2018 по 03.08.2021 в сумі 6140,93 грн.; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 05.03.2018 по 03.08.2021 в сумі 7292,75 грн.; інфляційні втрати Банку з березень 2018 по липень 2021 року за прострочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 15776,72 грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом за період з березень 2018 по липень 2021 - 15056,81 грн. Позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №528 від 12.07.2011 року в сумі 53823,07 грн та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти вирішення справи при її заочному розгляді. Відповідачі також у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали, як і не надали відзивів на позов. Повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір відновлюваної кредитної лінії №528 від 12.07.2011 року (а.с.7-10) з доповненнями внесеними додатковою угодою №1 від 12.07.2013 року (а.с.10 зворотна сторона). Відповідно до п. 1.1-1.3 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 75 000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на споживчі цілі окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією у період до 12.07.2013 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 12.07.2021 року. Сторони погодили суму ліміту кредиту і визначили його в розмірі 75000,00 грн. Додатковою угодою № 1 від 12.07.2013 доповнено п. 1.2. п. п. 1.2.1. договору відновлюваної кредитної лінії № 528 від 12.07.2011 та викладено його в наступній редакції: «Встановити суму щомісячного погашення основного боргу в розмірі 789,47 грн. зі сплатою не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітнім, починаючи з липня 2013 року». В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки №1 від 12.07.2011 року з [PERSON] (а.с.12). Відповідно до п.п.1.1 п .1 договору поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 528 від 12.07.2011 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. В порушення вимог закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 03.08.2021 року утворилася заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №528 від 12.07.2011 року в сумі 53823,07 грн, у тому числі: прострочені проценти за користування Кредитом за період з 05.03.2018 по 25.10.2018 - 9555,86 грн; три проценти річних за прострочення боргу за Кредитом за період з 05.03.2018 по 03.08.2021 в сумі 6140,93 грн.; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 05.03.2018 по 03.08.2021 в сумі 7292,75 грн.; інфляційні втрати Банку з березень 2018 по липень 2021 року за прострочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 15776,72 грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом за період з березень 2018 по липень 2021 - 15056,81 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 25.09.2018 року у справі № 417/5503/18, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії № 528 від 12.07.2011 року, яка складає 192435,97 грн (а.с.16-21). Зазначені обставини свідчать про те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись у 2018 році до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] та [PERSON] . Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Отже порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України). Рішенням суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15ц. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже у зв`язку з наявністю судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, банк не мав правових підстав для нарахування боржнику процентів за користування кредитом на умовах кредитного договору за період з 05.03.2018 року по 25.10.2018 року у сумі 9555,86 грн, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 05.03.2018 року по 25.10.2018 року у сумі 9555,86 грн не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю. Посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами не припинялися відповідно до умов кредитного договору, що не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку є не обґрунтованими, оскільки Банк звернувся з вимогою про стягнення заборгованості достроково, а отже кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів. Щодо вимог Банку про солідарне стягнення з відповідачів 3 % річних за прострочення сплати боргу за кредитом, 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом, інфляційних втрат за прострочення сплати процентів за користування кредитом, інфляційних втрат за прострочення сплати боргу за кредитом, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів три проценти річних за прострочення боргу за Кредитом за період з 05.03.2018 по 03.08.2021 в сумі 6140,93 грн.; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 05.03.2018 по 03.08.2021 в сумі 7292,75 грн.; інфляційні втрати Банку з березень 2018 по липень 2021 року за прострочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 15776,72 грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом за період з березень 2018 по липень 2021 - 15056,81 грн, при цьому надавши розрахунок заборгованості цих складових, проведений з урахуванням процентів та боргу по кредиту, які були стягнуті з відповідачів рішенням Марківського районного суду Луганської області від 25.09.2018 року (а.с.5-6). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки заочне рішення Марківського районного суду Луганської області від 25.09.2018 року, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України за час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Ураховуючи викладене, суд вважає, що в солідарному порядку з відповідачів на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають стягненню три проценти річних за прострочення боргу за Кредитом за період з 05.03.2018 по 03.08.2021 в сумі 6140,93 грн.; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом з 05.03.2018 по 03.08.2021 в сумі 7292,75 грн.; інфляційні втрати Банку з березень 2018 по липень 2021 року за прострочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 15776,72 грн.; інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом за період з березень 2018 по липень 2021 - 15056,81 грн. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.4). Оскільки позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» підлягають частковому задоволенню у розмірі 44267,21 грн, то понесені судові витрати за подання позовної заяви, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог по 1866,98 гривень, тобто по 933,49 грн з кожного.

Outcome: partial