Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відділ державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на самочинне будівництво, а саме: будівлю гаражу, площею 24,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] використовує земельну ділянку комунальної форми власності територіальної громади м.Білгород-Дністровського Одеської області площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110300000:01:003:0528, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій розташоване домоволодіння, що знаходиться у спільній частковій власності, в тому числі позивача. На вказаній земельній ділянці, розташоване домоволодіння загальною площею - 224,1 кв.м., житловою площею - 136,6 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] часток якого належить позивачу [PERSON] на підставі дублікату договору дарування від 18 червня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Одеського державного нотаріального архіву та зареєстрованого в Реєстрі за №1-134; договору дарування від 22 серпня 1986 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Чухрай Т.Ю. та зареєстрованого в Реєстрі №2-1183; договору співвласників про розподіл частковій у спільній власності, посвідченого 02 жовтня 2019 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В. та зареєстрованого в Реєстрі за №1035, що підтверджується зазначеними документами та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 жовтня 2019 року №183699187. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, а саме на вказані частки домоволодіння, яка розташовані на вищевказаній земельній ділянці, проведена також за позивачем, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 жовтня 2019 року № 183699187. Так, упродовж 2020-2021 років позивачем проведені самочинні будівельні роботи, з будівництва гаражу, який розташований на вказаній земельній ділянці, на території належної позивачу частки у вказаному домоволодінні. Зазначений факт підтверджується листом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради від 29 вересня 2021 року №110; актом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради від 09 вересня 2021 року №18, складеного за результатами проведеного планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; приписом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09 вересня 2021 року; постановою відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради від 14 вересня 2021 року №15 по справі про адміністративне правопорушення. Внаслідок проведення самовільних будівельних робіт шляхом будівництва зазначеної будівлі магазину створено гараж площею - 24,4 кв.м. Проте, згідно актів цивільного законодавства позивач не має змоги набути право власності на зазначений об`єкт нерухомості по відношенню до якого були проведене самочинне будівництво у вигляді будівництва. Як вбачається з листа відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 29 вересня 2021 року №110 державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради Одеської області не має змоги в установленому законом порядку вчинити дії щодо прийняття самочинного будівництва в експлуатацію та вказує на те, що чинне законодавство передбачає прийняття в експлуатацію самочинно побудованих об`єктів на підставі рішення суду. З наведених вище правовстановлюючих документів на належну позивачу земельну ділянку, а також вказаних матеріалів та документів, що були складені органом державного архітектурно-будівельного контролю, вбачається, що самочинне будівництво позивачем проведено земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача та на якій розміщено належна їй частка у домоволодінні, зазначене самочинне будівництво, що вбачається із наведених вище матеріалів та документів контролюючого органу, не порушують права будь-якої іншої особи, відтак в порядку ч.5 ст.376 ЦК України є підстави для визнання за позивачем [PERSON] .. Із вказаних документів відділу ДАБК не вбачається, що органом державного архітектурно-будівельного контролю не були виявлені істотні порушення вимог містобудівного законодавства. З огляду на викладене, враховуючи фактичні та правові підстави, позивач вважає, що в судовому порядку за позивачем має бути визнано право власності на самочинне будівництво в рівних частках, а саме: на гараж площею 24,4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . У разі визнання судом права власності на самочинне будівництво, права, свободи та законні інтереси відповідача [PERSON] порушені не будуть, зворотного нею не доведено. Саме лише посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що вона є співвласником об`єкта нерухомого майна, який перебуває у спільній частковій власності, не може слугувати підставою вважати, що в такому випадку її права та законні інтереси будуть порушені, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вказаною особою до суду не надано. Зокрема не надано й доказів, що самочинне будівництво якимось чином перешкоджає або захоплює 1/2 частки складової об`єкту нерухомого майна, про який вказує відповідач [PERSON] .. Таким чином, вказуючи на те, що самочинним будівництвом порушуються права та законні інтереси [PERSON] , остання повинна довести порушення її прав таким будівництвом. Оскільки [PERSON] не доведено порушення її прав самочинним будівництвом, а безпосередньо власник земельної ділянки, на якій розміщено самочинне будівництво, не заперечує щодо визнання права власності на таке будівництво, про що надано заяву про визнання позову, з урахуванням положень ч.5 ст.376 ЦК України позов підлягає задоволенню. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.01.2022 року [PERSON] залучена в якості співвідповідача до участі у справі №495/8333/21 за позовом [PERSON] до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відділ державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2022 року провадження у справі №495/8333/21 в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відділ державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво закрито, у зв`язку із затвердженням мирової угоди укладеної між [PERSON] та [PERSON] . Позивач та представник позивача у підготовче судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справ у їх відсутність, позов підтримують та просять задовольнити. Представник Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у підготовче судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позов визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилась, повідомлялась, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відділ державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради у підготовче судове засідання не зявився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.1 п.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та докази, суд приходить до наступних висновків. За частиною 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивач [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] використовує земельну ділянку комунальної форми власності територіальної громади м.Білгород-Дністровського Одеської області площею 0,1000 га, кадастровий номер 5110300000:01:003:0528, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій розташоване домоволодіння, загальною площею - 224,1 кв.м., житловою площею - 136,6 кв.м., що знаходиться у спільній частковій власності, з якого: 32/100 часток якого належить позивачу [PERSON] на підставі дублікату договору дарування від 18 червня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Одеського державного нотаріального архіву , зареєстрований в реєстрі за №1-134; договору дарування від 22 серпня 1986 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Чухрай Т.Ю., зареєстрований в реєстрі №2-1183; договору співвласників про розподіл частковій у спільній власності, посвідченого 02 жовтня 2019 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В., зареєстрований в реєстрі за №1035; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 жовтня 2019 року №183699187. Упродовж 2020-2021 років позивачем [PERSON] проведені самочинні будівельні роботи, з будівництва гаражу, який розташований на вказаній земельній ділянці, на території належної позивачу частки у вказаному домоволодінні. Вказане підтверджується листом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради від 29 вересня 2021 року №110; актом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради від 09 вересня 2021 року №18, складеного за результатами проведеного планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; приписом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09 вересня 2021 року; постановою відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради від 14 вересня 2021 року №15 по справі про адміністративне правопорушення. Внаслідок проведення самовільних будівельних робіт шляхом будівництва зазначеної будівлі магазину створено гараж площею - 24,4 кв.м. Проте, згідно актів цивільного законодавства позивач не має змоги набути право власності на зазначений об`єкт нерухомості по відношенню до якого було проведено самочинне будівництво у вигляді будівництва. Як вбачається з листа відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 29 вересня 2021 року №110 державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради Одеської області не має змоги в установленому законом порядку вчинити дії щодо прийняття самочинного будівництва в експлуатацію та вказує на те, що чинне законодавство передбачає прийняття в експлуатацію самочинно побудованих об`єктів на підставі рішення суду. Як встановлено судом, на даний час позивач користуються самочинно побудованим майном, але не може провести відповідну реєстрацію цього майна. Самочинно збудований об`єкт нерухомого майна не порушує права інших осіб, відповідає нормам ДБН, таким чином позивач просить визнати за нею право власності на самочинно побудоване майно. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вирішуючи питання про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинне будівництво, слід виходити з наступного. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст.376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Відповідно до вимог ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Згідно ст.376 ЦК суди, розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. На підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Тобто, позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Відповідно до ч. 2ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас згідно із ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст.375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Висновки за результатами розгляду справи Аналізуючи викладене, суд вважає, що законодавство передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване майно у разі якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам а також, те що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, з послідуючим прийняття його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства.

Outcome: approved