Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

В листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона [PERSON] з 31.05.2003 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . В шлюбі у сторін народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу виданого08.10.2020 року Нетішинським міським судом з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що на даний час старший син - [PERSON] є повнолітнім, [INFO] йому виповнилося 18 років. Крім того, на даний час він навчається на денній формі навчання у Галицькому коледжі імені В`ячеслава Чорновола, строк навчання з 01.09.2019 по 01.07.2023 роки. Вимоги мотивує тим, що відповідач (як батько) має можливість надавати матеріальну допомогу, офіційно працевлаштований, працює начальником ВТН в ПРАТ «Украгро НПК» і до моменту повноліття сина регулярно сплачував аліменти. На підставі наведеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти у розмірі 1/6 астини всіх видів заробітку на період навчання, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку. Ухвалою судді Нетішинського міського суду від 18.11.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] в якому зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/25 частини зі всіх видів мого заробітку (що буде складати 2000 гривень на місяць) з моменту звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше виповнення [PERSON] 23-х річного віку. Крім того, звертає увагу суду, що він сплачує аліменти ще на двох неповнолітніх дітей, а саме, сина - [PERSON] , [INFO] , дочку - [PERSON] , [INFO] . Крім того, звертає увагу суду, що [PERSON] до позову долучено та надані документи про навчання сина, з яких слідує, що він навчається безкоштовно за рахунок Державних асигнувань. Витрати про які заявляє позивачка ґрунтуються на припущеннях, оскільки вони не підтвердженні з розумінні цивільного процесуального Кодексу письмовими доказами, а тому до них слід ставитись критично. [PERSON] не надано жодного фіскального чека про понесення будь-яких витрат на навчання сина (проїзд, харчування, придбання одягу, канцелярського приладдя). Також, відповідач [PERSON] вказує на те, що батьки мають нести рівні обов`язки щодо утримання дітей, які навчаються. Крім того, позивачка [PERSON] офіційно працевлаштована має стабільне грошове забезпечення, придбала автомобіль в кредит, що свідчить про те, що остання в змозі утримувати їх сина. Також, відповідач зазначив, що його грошове забезпечення є достатньо великим і про це достеменно відомо позивачці. Заявляючи саме такий розмір аліментів позивачка [PERSON] хоче фактично одноосібно використовувати кошти на власний розсуд. Вважає, що про це свідчать ті обставини, що стороною позивача не заявлено в якості третьої особи їх сина, [PERSON] , адже рішення по справі як мінімум впливає на його права. 26.01.2022 року на адресу суду надійшло заперечення позивача на відзив відповідача в якому [PERSON] зазначила, що відповідач складаючи відзив на позовну заяву керувався відчуттям ненависті, до неї та до їхніх дітей. В своїх запереченнях позивачка вказала, що підставою звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] перш за все стало те, що її середній заробіток на момент звернення з цим позовом до суду складав 14796,40 гривень на місяць, таким чином, з урахуванням сплачених податків, її середньомісячний дохід складає приблизно 12000 гривень. Аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей складають близько 15000 гривень. Однак, цих коштів не вистачає на повноцінне утримання трьох дітей, а відповідач має можливість сплачувати аліменти. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання сина визнає частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/25. Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові докази справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.11.2003 року. [INFO] [PERSON] досяг повноліття, що підтверджується вище вказаним свідоцтвом. Як вбачається з довідки №208-н від 17.09.2021 року, виданої Галицьким коледжом імені В`ячеслава Чорновола Тернопільської міської ради [PERSON] навчається у вказаному закладі на денній формі навчання, за спеціальністю «Комп`ютерні науки», термін навчання - з 01.09.2019 року по 01.07.2023 року. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Крім того, обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Розмежування між ними, дійсно, є не досить явним, якщо дитина вирішила продовжити навчання відразу по закінченні загальноосвітнього навчального закладу. Якщо обов`язок по утриманню не виконується добровільно, стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених ст.198,199 СК України, здійснюється у судовому порядку за позовною заявою (абз.4 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006). Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання. Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При цьому враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] перебуває на утриманні матері, самостійних доходів немає, у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання, тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги відповідача, а останній спроможний надавати йому таку допомогу на період його навчання, оскільки має достатній щомісячний заробіток. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, обов`язок обох батьків утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання, а також, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову, а саме: в розмірі 1/10 частини. З відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на період навчання [PERSON] у розмірі 1/10 частини з всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.11.2021 року і до закінчення навчання 01.07.2023 року, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а саме: з 15.11.2021 року Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Outcome: partial