Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 14.12.1993 року [NUMBER] та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.2016 року №1-835 позивач є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрована його донька - [PERSON] . Відповідач з 2019 року у квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі, квартирою не цікавиться, її особистих речей у квартирі не має. У добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.12.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, у тому числі шляхом розміщення оголошення не веб-сайті суду, про причини неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Третя особа у судове засідання не з`явилася, від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Представник позивача та позивач у вступному слові позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач додатково зазначив, що його донька [PERSON] більше двох з половиною років не з`являється у квартирі. Комунальні послуги, які він сплачує, дуже дорогі. У квартирі позивач не зареєстрований, лише відповідач. Свідок [PERSON] надала пояснення, що її хрещениця [PERSON] , більше двох років не живе і не збирається проживати в м.Чернігові. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1993 року № [NUMBER] квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.2016 року №1-835, позивач успадкував 2/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.13), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме (а.с.14). Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 15.11.2021 року, складеного з участю майстра КП «Новозаводське» [PERSON] , сусідів [PERSON] , [PERSON] та власника квартири [PERSON] за адресою : [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , 1997 р.н, але фактично за даною адресою не проживає (а.с.15). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, відповідач є членом його сім`ї, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У позові позивач стверджує, що відповідачка, яка доводиться йому дочкою, зареєтрована, але не проживає у квартирі, належній позивачу, більше 2-х років без поважних причин . На думку суду позивач довів той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, отже на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. V. Розподіл судових витрат Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Оскільки позивач вимогу про відшкодування судових витрат не заявляла, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved