Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

10.08.2021 року представник позивача звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, 3% річних та інфляційних витрат, посилаючись на те, що 09.12.2019 року позивач дала в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 42696,00 грн., що на день підписання договору за офіційним курсом продажу доларів США Національного банку України є еквівалентом суми 1800,00 доларів США, що підтверджується договором позики від 09.12.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального приватного округу Брудній А.О. Відповідно до п.2 даного договору, позика надана строком на 3 місяці та 21 день, тобто до 30.03.2020 року. Відповідачем отримано від позивача у борг грошові кошти у розмірі 42696,00 грн. до моменту підписання договору позики, про що зазначено у п.3 Договору позику грошей від 09.12.2019 року. Станом на день звернення позивача з позовом до суду відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав. Тому, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 09.12.2019 року у розмірі 42696,00 грн., 3 % річних у розмірі 1709,01 грн., інфляційні втрати у розмірі 4414,06 грн. та судові витрати в розмірі 908,00 грн. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 09.12.2019 року уклали договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 42696,00 грн., що є еквівалентом 1800 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на момент посвідчення договору та зобов`язався повернути грошові кошти в сумі, які будуть відповідати еквіваленту 1800 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на момент повернення грошових коштів (п.1 договору позики). Відповідно до п.2 даного договору, позика надана строком на 3 місяці та 21 день, тобто до 30.03.2020 року. Відповідно до п.3 договору сума позики, встановлена п.1 даного договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Договір позики посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Брундій А.О., зареєстрований в реєстрі за №703. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти чи інші речі, які визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Станом на день звернення позивачем з позовом до суду відповідач взяті зобов`язання за договором позики не виконав. Згідно зі ст.526, 527 ЦК України зобов`язання повинно бути виконано належним чином та відповідно з умовами договору та вимог Цивільного кодексу України. Боржник повинен виконати свої обов`язки, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. За правилом ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За умовами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановленому договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач не виконав зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та необхідності його задоволення в частині стягнення боргу за договором позики у розмірі 42696,00 грн. Що стосується позовних вимоги в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних збитків за невиконання зобов`язань, суд враховує наступне. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За змістом норми ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. У постанові № 127/15672/16-ц від 08 листопада 2019 року Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. У зв`язку з вищевикладеним суд зазначає, що розрахунок стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України слід здійснювати за період з 30.03.2020 року, оскільки відповідач зобов`язувався повернути кошти саме до цієї дати, та до 01.08.2021 року оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів до цієї дати. Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, … ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Період прострочення з 30.03.2020 року по 01.08.2021 року. Індекс інфляції становив: квітень 2020 року - 100,8; травень 2020 року - 100,3; червень 2020 року - 100,2; липень 2020 року - 99,4; серпень 2020 року - 99,8; вересень 2020 року - 100,5; жовтень 2020 року - 101,00; листопад 2020 року - 101,3; грудень 2020 року - 100,9; січень 2021 року - 101,3; лютий 2021 року - 101,0; березень 2021 року - 101,7; квітень 2021 року - 100,7; травень 2021 року - 101,3; червень 2021 року - 100,2; липень 2021 року - 100,1. Сукупний індекс інфляції (ІІс) складає: 1,01=(101:100). Таким чином, за період прострочення боргу з 30.03.2020 року по 01.08.2021 року у сумі 42696,00 грн. інфляційні втрати складають: 42696,00 грн. x 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,01 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,01 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 - 42696,00 грн. = 4696,96 грн. Таким чином інфляційне збільшення за період прострочення боргу складає 4696,96 грн. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3% x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Так, за період простроченого грошового зобов`язання з 30.03.2020 року до 01.08.2021 року, сума 3% річних складає 42696,00 x 3 % x 487 : 365 : 100 = 1709,01. Враховуючи те, що відомостей про повернення в повному обсязі боргу за договором позики від 09.12.2019 року на час розгляду справи суду не надано, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 1709,01 грн. та індексу інфляції у розмірі 4696,96 грн. за невиконання зобов`язань. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних та індексу інфляції обґрунтовані та підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заборгованості за договором позики у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача суму боргу у розмірі 42696,00 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 1709,01 грн. та індексу інфляції у розмірі 4696,96 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 526, 527, 547, 1046, 1047, 1049, ЦК України,

Outcome: approved