Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суд з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.11.2020 відкрито провадження по справі. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що за виконавчим написом № 18915 виданим 21.08.2020 Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., з [PERSON] підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за Договором про надання споживчого кредиту № 11233073000 від 23.10.2007, який укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , на загальну суму 79853,42грн. З вказаними виконавчими написами позивачка категорично не згодна, оскільки виконавчий напис не відповідає фактичній дійсності, тобто у позивача відсутня заборгованість за кредитним договором. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 18.02.2021 до суду надійшов відзив від Генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» - Іжаковського О.В. відповідно до якого зазначено, що право вимоги за кредитним договором повністю перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Відповідно до умов кредитного договору позивач отримала кредитні кошти та взяла на себе зобов`язання повернути кредит. Проте позивачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, припинивши повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом й іншими платежами. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Саме через невиконання позивачкою свої зобов`язань ТОВ «Вердикт Капітал» були змушені захистити своє право в порядку ст. 18 ЦК України шляхом вчинення виконавчого напису. Така нотаріальна дія, як вчинення виконавчого напису, є альтернативним позасудовим способом захисту цивільних прав, а виконавчий напис нотаріуса - самостійною підставою для задоволення вимог кредитора шляхом стягнення грошових сум або витребування майна від боржника за цим виконавчим документом. У зв`язку з викладеним представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31.08.2021, витребувано у Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича копії документів на підставі яких вчинено виконавчий напис № 18915 від 21.08.2020. Однак, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. документи на підставі яких був зроблений виконавчий напис суду не надано, направлений лист з роз`ясненням про не можливість надати витребувані документи судом, так як 28.07.2021 в нотаріальній конторі були проведені слідчі дії, в результаті яких вилучені документи нотаріального діловодства та архіву відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира. Представник позивача - адвокат Мироненко К.Б. та позивачка в попередніх судових засіданнях підтримували позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 18.01.2022 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача ТОВ Вердикт Капітал» в судові засідання не з`явився, про день, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток. Від представника відповідача до суду надійшов відзив відповідно до якого зазначено, що заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач Приватний нотаріус в судові засідання не з`являвся, про день, місце та час судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток. Третя особа Приватний виконавець в судові засідання не з`являвся, про день, місце та час судових засідань повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток. Третьою особою у встановлений законом строк до суду не подано пояснень або заперечень на позовну заяву. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача та третьої особи, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 23.10.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11233073000, відповідно до якого Банк надав кредит, а позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 32277,00 доларів США, та зобов`язаний повернути визначену суму кредиту та сплати проценти за його користування. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 162999,00грн за курсом Національного банку України (п.1.1 договору). Терміном останнього погашення не пізніше 23.10.2014 (п.1.2.2. договору). 23.10.2007 для забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №11233073000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № 93923, у відповідності до якого позивачка передала у заставу банку транспортний засід «Mitsubishi», модель 1200, рік випуску 2007, колір синій, тип ТЗ легковий пікап, державний номер [NUMBER] . 21.08.2020 Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 18915, про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11233073000 від 23.10.2007 укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/12 від 20.04.2012 є ТОВ «Вердикт Капітал» з [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.04.2012 по 11.03.2020, сума заборгованості складає 79203,42грн, та за вчинення виконавчого напису нотаріусом з боржника стягується 650грн, і до стягнення підлягає сума в розмірі 79853,42грн. Судом установлено, що по вищезазначеному виконавчому напису № 18915 від 21.08.2020, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кошарським О.В. відкрито виконавче провадження № 63369044. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно із п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. передбачений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно із п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Стаття 89 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до п. 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Слід зазначити, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Однак, з матеріалів справи вбачається, що відсутні докази направлення позивачу [PERSON] листа - вимоги, тобто нотаріусом не додержано належних вимог для вчинення виконавчого напису. Крім того, матеріали справи не містять доказів про те, що відповідачем, для вчинення виконавчого напису надавалися документи, що підтверджують безспірність вимог, які були надані для вчинення вище зазначеного виконавчого напису. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище Постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Суду не надано доказів, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було надано документи первинної бухгалтерської документації на паперових носіях та розрахунки заборгованості (зведені облікові документи вчинені на підставі первинної бухгалтерської документації яка міститься на машинних носіях в електронних база Банку), які містять всі реквізити, що передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому у нотаріуса не було підстав вважати, що розмір заборгованостей позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчих написах, є безспірними. Письмове повідомлення у відповідності до ч. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріусом боржнику не надсилалося, та якими самими документами нотаріус при вчинення виконавчого напису користувався, оскільки таких документів позивач ні від нотаріуса, ні від банку не отримував, що унеможливило надання заперечень стосовно визначення основної заборгованості за кредитним договором, простроченої суми по відсотках та пені в прострочення платежу, які вказуються у виконавчому написі нотаріуса. Однак позовна вимога про зобов`язання Приватного виконавця скасувати постанову від 21.10.2020 про відкриття виконавчого провадження та всі інші постанови, прийняті в рамках виконавчого провадження, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підпадає під вчинення виконавчих дій під час здійснення виконавчого провадження виконавцем, а тому подана передчасно до суду. До того ж чинне законодавство України передбачає широке коло можливостей впливу на хід виконавчого провадження, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців регламентується як Законом України «Про виконавче провадження» так і відповідними положеннями процесуальних кодексів які повинні застосовуватися у сукупності заходів оскарження. Скарга на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця - це особлива форма звернення до суду, яка регламентована Розділом VII судовий контроль за виконанням судових рішень. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку про те, що зазначені у виконавчому написі суми боргу не є безспірними, відмова у задоволенні позову призведе до порушення прав [PERSON] на оспорювання суми боргу у судовому порядку, оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, а тому позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню. В іншій частині позову слід відмовити, що дає суду ухвалити рішення про часткове задоволення позову. На підставі статей 133, 141 ЦПК України, оскільки суд позовні вимоги задовольнив частково, витрати по сплаті судових витрат покладаються на відповідачів в розмірі 1261,20грн, а саме в рівних частинах по 630,60грн з кожного.

Outcome: partial