Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, і просить визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за місцем її реєстрації або проживання; стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 18.04.2018 р. вона та її чоловік [PERSON] уклали шлюб. У шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , 2018 р.н. Шлюб між нею та відповідачем розірваний. Судовим наказом Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.11.2019 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття. Після народження місце проживання їх сина було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, що належить їй на праві приватної власності, разом з нею. Після розлучення, їх син фактично постійно проживав, і на сьогоднішній день постійно проживає з нею в будинку її батьків, за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що через скрутне фінансове становище, вона була змушена вийти на роботу з відпустки по догляду за дитиною, коли сину було 11,5 місяців, а доглядала за дитиною під час її перебування на робочому місці його бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] , тому вона з сином по сьогоднішній день фактично проживають у її батьків. Вона повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Вона ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Натомість відповідач дуже рідко приїздить до дитини (останній раз відвідини були 12.12.2020 р. хоча Розпорядженням Голови Лохвицької РДА від 19.11.2020р. були визначені способи його участі у вихованні дитини, не цікавиться життям дитини, аліменти платить не регулярно, іншими матеріальними способами не допомагає доглядати та виховувати дитину. З жовтня 2020 року син відвідує дошкільний навчальний заклад. Вона повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини. Батько дитини за весь час з моменту окремого проживання приходив до сина не більше 10 разів і у більшості випадків під час відвідин становив близько 30 хвилин, також майже при кожній зустрічі від нього звучали погрози про те, шо він забере дитину жити до себе.Виходячи з того, що увесь час дитина проживала з нею, вона займалася її вихованням та піклуванням, водила його до дитячого садочку, син прив`язаний до неї, відповідач ніколи надовго не залишався з сином, не виявляв проявів самостійного виховання сина, навіть в період коли вони проживали разом, то вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою судді від 27.09.2021 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання. Під час підготовчого провадження ухвалою суду від 16.11.2021 р. залучено до участі у справі як третю особу - Службу у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради, як орган опіки і піклування Лохвицької ОТГ, яку зобов`язано надати письмовий висновок щодо визначення місця проживання дитини; задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання свідків, підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи служба у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). 28.11.2019 року заочним рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). Судовим наказом Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.11.2019 року по справі № 538/1774/19 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29.10.2019 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). Згідно довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 13.05.2021р. № 431, виданої [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , до складу сім`ї (зареєстровані) входять: [PERSON] , [PERSON] - син (а.с.13). З характеристики наданої в.о. генерального директора ТОВ «ТАС Агро Північ» І.В. Дрозденко, вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «ТАС Агро Північ» з 22.02.2021р на посаді юрисконсульт. За період роботи зарекомендувала себе як старанний, дисциплінований, уважний працівник. Вона своєчасно, відповідально та якісно виконує свої посадові обов`язки. В колективі користується повагою. Порушень трудової дисципліни та зауважень з боку працівників не було (а.с.14). З характеристики наданої депутатом Лохвицької міської ради Є.В. Севастьянова, встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «ТАС Агро Північ», проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] . За час проживання на території села [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони, доброзичлива, відповідальна, завжди готова при можливості прийти на допомогу іншим, підтримує добрі стосунки із сусідами. Компрометуючих матеріалів на [PERSON] . Лохвицька міська рада не має (а.с.15). Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 13.05.2021 року, яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає з сином [PERSON] , [INFO] , у власній житловій квартирі, працює в ТОВ «ТАС Агро Північ» і має місячний дохід 12 423 грн. [PERSON] розлучена зі своїм чоловіком [PERSON] і не проживають разом з 2020 року. Займається вихованням дитини самостійно. Дитини забезпечена всім необхідним для її розвитку та виховання (а.с.16). Відповідно до розпорядження голови РДА № 238 від 19.11.2020 «Про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею», зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] ; визначити способи участі [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] шляхом зустрічей, які відбуватимуться у присутності матері щомісяця кожної суботи з 10 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин без права ночівлі, за умовами попереднього узгодження з матір`ю дитини [PERSON] (а.с.17). Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Лохвицької міської ради щодо визначення місця проживання дитини від 16.12.2021 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Лохвицької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.54-60). Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , суду пояснила, що позивача вона знає, так як проживають в одному селі, батька її дитини практично ніколи не бачила. Один раз тільки його бачила, коли він в березні 2019р. приїхав до них і був випивши. Вона тоді його заспокоювала, він тоді говорив, що виховувати дитину буде він, казав, що забере сина. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , суду пояснила, що позивач є її донькою. [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] змушена була вийти на роботу, щоб забезпечувати дитину. Відповідач після розірвання шлюбу рідко приїжджав до дитини. Останній раз був близько року тому. А років два тому приїхав випивши до них і казав: " Синок , потерпи трохи, і я тебе заберу". Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 160 Сімейного кодексу України передбачено право батьків на визначення місця проживання дитини. Частиною 1 вказаної норми закону визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України», суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Лохвицької міської ради, а також те, що на даний час неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю (позивачем по справі) за місцем її проживання, у дитини створені всі необхідні умови для проживання та розвитку, а тому суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини з матір`ю. Суд дійшов висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, зокрема, і тому, що батько має тимчасове місце проживання, не працює, та не вживає заходів для належного спілкування і виховання сина. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатила судовий збір у сумі 908,00 грн, в судовому засіданні просила витрати по сплаті судового збору не стягувати з відповідача, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат понесених позивачем.

Outcome: approved