Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

23 листопада 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (далі по тексту - приватний нотаріус Бондар І.М.), Білогірський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі по тексту - Білогірський відділ ДВС), з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 673, вчинений приватним нотаріусом Бондар І.М. від 15 березня 2019 року, щодо звернення стягнення на нерухоме майно - домоволодіння та земельну ділянку (далі по тексту - предмет іпотеки), що знаходяться по [ADDRESS] та власником яких є [PERSON] , в рахунок заборгованості за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690. Крім того, [PERSON] просив визнати припиненим договір іпотеки, укладений 23 листопада 2005 року між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яким забезпечено виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 23 листопада 2005 року між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір № HMBWGK00001690. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір іпотеки від 23 листопада 2005 року, відповідно до якого позивач передав відповідачу належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме предмет іпотеки. 27 листопада 2014 року відповідач звернувся до Білогірського районного суду Хмельницької області з позовною заявою про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2015 року в справі № 669/1481/14-ц задоволено позов відповідача та стягнено з позивача кошти в сумі 1379,98 євро. Виконавчий лист № 669/1481/14-ц про виконання рішення Білогірського районного суду від 09 лютого 2015 року перебував на виконанні у Білогірському відділі ДВС, виконавче провадження № 51307969. 09 серпня 2021 року виконавче провадження № 51307969 закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Однак, незважаючи на наявність судового рішення та його повне виконання, відповідач звернувся до Білогірського відділу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 15 березня 2019 року № 673, виданого приватним нотаріусом Бондар І.М., про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - домоволодіння та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . З часу отримання позивачем постанови начальника Білогірського відділу ДВС Міняйла Г.В. про відкриття виконавчого провадження № 67555549, а саме з 17 листопада 2021 року, позивачу стало відомо про наявність у нього заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яку він вважав погашеною. Так, з вищевказаного виконавчого напису йому стало відомо, що за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690 відповідач продовжував нараховувати проценти та пеню після звернення до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, будь-яких претензій чи вимог про повернення грошових коштів за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та приватного нотаріуса Бондар І.М. він не отримував, а тому вважав, що борг ним був погашений. Таким чином, позивач, не будучи повідомленим про намір вчинення виконавчого напису, був позбавлений можливості заперечувати проти вимоги відповідача та надати докази неправомірності та безпідставності такої вимоги про стягнення коштів, а відтак вважає, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано умови щодо безспірності заборгованості боржника перед стягувачем. Крім того, безспірність боргу в даному випадку виключається, оскільки спір по заборгованості за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690 вже вирішувався вищевказаним рішенням Білогірського районного суду від 09 лютого 2015 року. Разом з тим, з виконавчого напису вбачається, що відповідач станом на 15 березня 2019 року нарахував позивачу за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690 за період з 23 листопада 2005 року по 23 січня 2019 року заборгованість за кредитом в сумі 1005,30 євро, заборгованість за відсотками в сумі 1795,47 євро, комісію в сумі 45,96 євро та пеню в сумі 2105,82 євро. Вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення) не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. З приводу вимоги про припинення договору іпотеки також зазначив, що оскільки при звернені АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості мав місце факт пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних по кредиту процентів, рішенням суду стягувалася вся сума заборгованості за кредитним договором і на даний час він повністю виконав вищевказане судове рішення та погасив заборгованість за кредитним договором, що підтверджується постановою державного виконавця від 09 серпня 2021 про закінчення виконавчого провадження № 51307969 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, тому в силу положень ст. ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку» договір іпотеки за зобов`язанням за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690 станом на 09 серпня 2021 року є припиненим. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року забезпечено позов шляхом зобов`язання приватного виконавця зупинити стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Третя особа - Білогірський відділ ДВС про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник в судове засідання не з`явився. Приватний нотаріус Бондар І.М. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, однак надіслала клопотання від 14 січня 2022 року № 67/01-16, в якому просила розгляд справи проводити у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 листопада 2005 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № HMBWGK00001690, відповідно до умов якого останньому надано кредит на строк до 21 листопада 2015 року на придбання житла в розмірі 4000 євро та на сплату страхових платежів в розмірі 482,50 євро зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,33 % на місяць на суму залишку заборгованості та комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,16 % від суми наданого кредиту щомісячно з датою повернення до 15 червня 2017 року (а.с. 15-18). В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 23 листопада 2005 року, відповідно до якого позивач передав відповідачу належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме домоволодіння та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24-28). З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 669/1481/14-ц вбачається, що 27 листопада 2014 року (вх. № 6215/14 від 10 грудня 2014 року) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Білогірського районного суду Хмельницької області з позовом про дострокове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690 в розмірі 1379,98 євро, з яких: 1211,62 євро - заборгованість за кредитом, 168,12 євро - заборгованість по процентах за користування кредитом та 0,24 євро - пеня. Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2015 року в справі № 669/1481/14-ц, яке 25 лютого 2015 року набрало законної сили, позов задоволено в повному обсязі та стягнено з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти, а саме: 1379,98 євро заборгованості за кредитним договором, що за курсом НБУ на день розгляду справи еквівалентно 36419,05 грн та 243,60 грн витрат по сплаті судового збору (а.с. 29-31). В порядку виконання вищевказаного рішення, за заявою представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26 лютого 2015 року судом цього ж дня був виданий виконавчий лист № 669/1481/14-ц, який згідно виконавчого провадження № 51307969 перебував на виконанні в Білогірському відділі ДВС (а.с. 67). 09 серпня 2021 року виконавче провадження № 51307969 закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі сплатою коштів, обумовлених у виконавчому листі № 669/1481/14-ц, що підтверджується постановою начальника Білогірського відділу ДВС від 09 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 51307969 та відміткою державного виконавця у виконавчому листі (а.с. 32-34, 67). Також, судом встановлено, що 15 березня 2019 року приватним нотаріусом Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 673, яким на підставі договору іпотеки від 23 листопада 2005 року запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - домоволодіння та земельну ділянку, що знаходяться по [ADDRESS] та власником яких є [PERSON] , в рахунок заборгованості за кредитом в сумі 1005,30 євро, заборгованості за відсотками в сумі 1795,47 євро, комісії в сумі 45,96 євро та пені в сумі 2105,82 євро, а всього 4952,55 євро, що за курсом НБУ становить 156861,79 грн, а також плати за вчинення виконавчого напису в сумі 3500 грн (а.с. 14). Начальником Білогірського відділу ДВС Міняйлом Г.В. за вищевказаним виконавчим написом приватного нотаріуса Бондар І.М. від 15 березня 2019 року № 673 відкрито виконавче провадження ВП № 67555549 (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19). Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18 (провадження № 61-46254св18). Як встановлено судом, приватним нотаріусом Бондар І.М. будь-яких дій щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості вчинено не було. До того ж, звернувшись в грудні 2014 року до суду з позовом до боржника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом та відсотків за укладеним договором, кредитор (стягувач) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» використало своє право дострокового повернення несплаченої суми кредиту та процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України шляхом стягнення цих коштів в судовому порядку. Таким чином, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення) не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не мав права нараховувати проценти та неустойку (пеню) за кредитом після дострокового стягнення всієї суми заборгованості та, крім того, поза межами строку дії кредитного договору від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність розміру заборгованості, нотаріус не впевнився в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Отже, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а відтак позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. До того ж, в силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не позбавлений права звернутися за стягненням кредитної заборгованості, якщо така за його баченням існує, в судовому порядку. Що ж стосується вимоги визнати припиненим укладений між сторонами договір іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язань позивача за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). За змістом ст. 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачено в ст. 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. У випадку кредитних зобов`язань за кредитним договором від 23 листопада 2005 року № HMBWGK00001690 кредитор скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом на підставі рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2015 року в справі № 669/1481/14-ц, основне зобов`язання за яким було боржниками виконане і припинилось у зв`язку з повним його виконанням 09 серпня 2021 року, що підтверджується постановою начальника Білогірського відділу ДВС від 09 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 51307969 та відміткою державного виконавця у виконавчому листі (а.с. 32-34, 67). Кредитор АТ КБ «Приватбанк» не мав правових підстав після ухвалення рішення суду від 09 лютого 2015 року в справі № 669/1481/14-ц, тобто пред`явлення вимоги у судовому порядку, для нарахування процентів та пені за кредитом, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12). У зв`язку із встановленням судом факту припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним виконанням позичальником, з огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про визнання договору іпотеки припиненим. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору, який був сплачений ним при поданні позовної заяви в сумі 1816 грн та при поданні заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн, що разом складає 2270 грн (а.с. 1, 39).

Outcome: approved