Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

11 березня 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява АТ «Миколаївобленерго» до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої ДТП у розмірі 29 996,40 грн. Позовна заява мотивована тим, що 11.01.2019 [PERSON] допустила наїзд на електроопору, чим завдала шкоду АТ «Миколаївобленерго», яку не відшкодувала. У зв`язку з цим позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 17 квітня 2020 року справу передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. 11 червня 2020 року зазначену справу передано судді Заводського районного суду м. Миколаєва Сухаревич З.М. Ухвалою суду від 18 червня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не надіслала. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого. Судом встановлено, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2020 року відповідача [PERSON] визнано винною у тому, що « 11.01.2019 близько 22:15 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Audi A4» , реєстраційний номер [NUMBER] , рухалась в м. Миколаєві по вул. Піщаній в районі буд. №61 та в порушення п.п. 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України, не слідкувала за дорожньою обстановкою та особливостями її змін, не обрала безпечної швидкості руху, втратила керування транспортним засобом, виїхала за межі проїзної частини де допустила наїзд на електроопору. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.». Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено електроопору, яка знаходилась на балансі АТ «Миколаївобленерго» (виписка з Оперативного журналу філії АТ «Миколаївобленерго» м. Миколаєва, акт пошкодження електричних мереж від 11.01.2019). Таким чином, є доведеним пошкодження майна позивача. Цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу застрахована в СК Глобус», що входить до складу ПрАТ «СК`УСГ». АТ «Миколаївобленерго» звернулося до ПАТ «СК`УСГ» з повідомленням про страховий випадок, однак страхове відшкодування не було перераховано у зв`чзку з пропуском строку для подання заяви відповідно до пп.37.1.4. п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Встановлено , що власником транспортного засобу, за участю якого відбулась ДТП є [PERSON] . Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абзац другий частини 1 статті 1192 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вартість виконання робіт щодо заміни пошкодженої опори склала 29 996,40 грн., що підтверджується Договірною ціною, локальним кошторисом на будівельні роботи № 4-1-1, Актом приймання виконаних будівельних робіт, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт. Таким чином, понесення вказаних витрат та їх необхідність для відновлення пошкодженого майна доведена належними на допустимими доказами, а тому підлягає стягненню. 11.01.2019 [PERSON] було складено гарантійний лист, яким вона зобов`язалась відшкодувати шкоду. 11.11.2019 [PERSON] надіслано претензію на суму 29 996,40 грн, однак шкода не відшкодована. Взявши до уваги всі вищезазначені положення законодавства, оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає необхідним стягнути заподіяну позивачу матеріальну шкоду, у розмірі 29 996,40 грн. Визначаючи розмір завданої позивачу шкоди суд враховує, що відповідно до ст.12 ЦПК цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст.12, 81 ЦПК відповідачем не надано доказів на спростування розміру шкоди. Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна. Враховуючи викладене, позов належить задовольнити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved