Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника адвоката Стецькову-Бондар Л.Ф. звернувся до Старосинявського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агро С» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. В обґрунтування вимог посилається на те, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,4824 га. з кадастровим номером 6824487000:07:001:0025 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сьомаківської сільської ради Старосинявського району. Згідно договору оренди землі від 30 березня 2017 року, укладеного із відповідачем, зареєстрованого 03 квітня 2017 року Сахновецькою сільською радою (номер запису про інше речове право 20366358), вказану земельну ділянку передано в оренду ТОВ «Поділля Агро С» строком на двадцять років. Відповідно до п.10,11 договору оренди визначено розмір орендної плати - 8% від нормативної грошової оцінки землі, яка становить 71717,41 грн., та яку відповідач зобов`язувався щорічно вносити, а саме один раз на рік, але не пізніше 15 грудня кожного року. Однак, в порушення умов договору орендар ТОВ «Поділля Агро С» належним чином не виконує умови договору щодо сплати орендної плати, порушує свої зобов`язання за договором та протягом 2017, 2018, 2019, 2020 років не виплачує йому орендної плати, чим порушує п.11 та п. 33 договору оренди. На час подачі позову відповідачем не сплачено жодних коштів за користування земельною ділянкою, будь-яких послуг в рахунок орендної плати за ці роки від відповідача він також не отримував, заборгованість із орендної плати за чотири роки становить 22950 грн. Тому, у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати відповідачем, що є істотним порушенням умов договору оренди, позивач звертається до суду за захистом своїх прав та просить розірвати договір оренди земельної ділянки та зобов`язати повернути земельну ділянку власнику, стягнути заборгованість по виплаті орендної плати, а також стягнути понесені судові витрати. Ухвалою від 05 квітня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Старосинявського районного суду від 30 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Коваль Т.І. позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позові доводи, просив задовольнити позов. Представник відповідача адвокат Приземний С.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Товариством виконано у повному обсязі зобов`язання за договором оренди щодо сплати орендної плати позивачу, підтвердженням чого є договір позики від 19 вересня 2017 року, укладений між [PERSON] та позивачем, а також квитанції про перерахування коштів на банківські рахунки (картки) позивача та його дружини, а даний позов вважає штучно поданим. Просить врахувати, що позивачем не доведено факту несплати йому орендної плати за договором оренди, до того ж він не звертався до підприємства із заявами чи претензіями щодо невиплати орендної плати з 2017 року, тому вимоги є необґрунтовані та недоведені належними та допустимим доказами, відтак у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,4824 га. з кадастровим номером 6824487000:07:001:0025 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сьомаківської сільської ради Старосинявського району, право власності на яку зареєстровано 28.09.2016 року у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, що підтверджується даними інформаційної довідки №243924861 від 11.02.2021. 30 березня 2017 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Поділля Агро С» був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 20 років, право оренди земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором Сахновецької сільської ради Старокостянтинівського району 03 квітня 2017 року (номер запису про інше речове право 20366358). Згідно умов даного договору, зокрема п.п. 1,2,5,8 орендодавець (позивач) надав, а орендар ТОВ «Поділля Агро С» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6824487000:07:001:0025, площею 2,4824 га, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 71717,41 грн. Згідно п.п.10-12 договору сторонами визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 8% від її нормативної грошової оцінки, орендна плата вноситься один раз на рік, але не пізніше 15 грудня кожного року та вноситься готівкою та/або шляхом перерахування коштів на банківський рахунок орендодавця, орендар має право сплатити орендну плату шляхом передачі орендодавцю майна в натурі, надання послуг за ціною, що склалися на аналогічне майно. Виходячи із вказаних умов договору, розмір орендної плати за рік становить 5737,40 грн (71717,41 х 8%), яка має вноситись орендарем до 15 грудня кожного року. Відповідно до Інформації № 10475 від 19.03.2021 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2020 року не отримував доходи від ТОВ «Поділля Агро С», відомості про нараховані суми доходів та відомості про нараховані та перераховані податки даним підприємством відсутня. Так, спірні правовідносини урегульовані нормами як цивільного, так і земельного законодавства. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковий до виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В силу ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». В силу вимог ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Положеннями ч.4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 Земельного кодексу України). Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Аналогічні положення містяться у п.40 договору оренди землі. Згідно п.33 Договору оренди на Орендаря покладено обов`язок своєчасно сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою та у разі припинення або розірвання договору оренди повернути орендодавцеві земельну ділянку. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно вимог статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 викладено висновок про те, що враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тобто, систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину є підставою для розірвання такого договору. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно змісту позовної заяви позивач [PERSON] , обґрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, посилався на те, що відповідач ТОВ «Поділля Агро С» порушив свої зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою у виді сплати орендної плати за період користування нею в 2017, 2018, 2019, 2020 роках та відповідно нехтує умовами п.11 договору оренди землі, що є його істотною умовою. Орендна плата є істотною умовою договору оренди (ст.15 Закону України «Про оренду землі»). Відсутність отриманих доходів від ТОВ «Поділля Агро С» позивач підтверджує довідкою з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2020 року, згідно з якою відомості про нараховані суми доходів та відомості про нараховані та перераховані податки даним підприємством відсутні. В ході судового розгляду відповідач не спростував вищезазначені обставини та судом не встановлено доказів, які б підтверджували сплату відповідачем позивачу [PERSON] орендної плати за 2017-2020 роки та належне виконання умов договору оренди землі. Так, обґрунтовуючи заперечення позовних вимог, сторона відповідача посилається на те, що ТОВ «Поділля Агро С» виконувало свої договірні зобов`язання перед позивачем щодо своєчасної сплати орендної плати, що підтверджується договором позики, квитанціями про перерахування коштів та могло бути підтверджено показаннями свідків. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази нарахування та виплати орендної плати [PERSON] за 2017-2020 роки, жодні належні та допустимі письмові докази на підтвердження таких обставин суду не надані. Такими доказами можуть бути як бухгалтерські документи підприємства (видаткові касові ордери, видаткові накладні, рахунки, платіжні доручення, платіжні відомості, квитанції про перерахування коштів, тощо ), так і інші документи, які містили б інформацію про розмір орендної плати за відповідний рік, дату нарахування, дату виплати орендної плати за відповідний рік, за відповідним договором, відомості про отримувача коштів, тощо. Наданий представником відповідача доказ - договір позики від 19 вересня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] на суму 52 000 грн., не може бути прийнятий судом, як доказ належного виконання зобов`язань за договорами оренди землі, оскільки даний правочин стосується інших правовідносин та має інший предмет, укладений між фізичними особами, не містить умов щодо отримання у позику коштів від товариства та зарахування їх, як стверджує представник відповідача, як орендної плати за користування чотирьома земельними ділянками згідно чотирьох договорів оренди з ТОВ «Поділля Агро С» від 10.04.2017 року наперед. З огляду на правову природу орендної плати як обов`язкової та визначальної умови договору оренди земельної ділянки, орендна плата не може бути замінена на інші платежі і врахування орендної плати, як платежу у інших зобов`язальних правовідносинах, на переконання суду є неприпустимим без досягнення домовленості щодо цьому між сторонами шляхом укладання інших письмових угод, за умовами яких сторони визначили саме такі правовідносини з зарахування орендної плати в рахунок зобов`язань орендодавця по іншим правочинам. Щодо наданих представником відповідача копій квитанцій про перерахунок коштів на рахунок у жовтні 2020 року, грудні 2020 року та травні 2021 року, то дані докази також не є належними та не підтверджують виконання умов договору оренди, оскільки дані квитанції підтверджують лише перерахунок особистих коштів громадянином [PERSON] , [PERSON] на банківський рахунок без зазначення даних про одержувача коштів, та не узгоджуються із обставинами у даній справі, не підтверджують виплату орендної плати [PERSON] уповноваженою особою підприємства, за відповідний рік, за відповідним договором, тощо. При цьому, суд зауважує, що вказані докази надані представником відповідача щодо виконання чотирьох договорів оренди, які укладені були між сторонами щодо оренди чотирьох окремих земельних ділянок. Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом у постанові № 614/805/16-ц від 27 червня 2018 року, доказами отримання коштів позивачем у рахунок сплати орендної плати можуть бути лише письмові докази, а посилання на показання свідків не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.76 ЦПК України, оскільки з показань свідків неможливо встановити суму виплат, дату виплат та період, за який такі виплати були здійснені. Посилання представника відповідача на безпідставність позовних вимог з огляду на те, що позивач [PERSON] не звертався до товариства з будь-якими вимогами чи претензіями щодо виплати йому орендної плати, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог Договору оренди земельної ділянки обов`язок вносити орендну плату за користування землею не пізніше 15 грудня поточного року покладено саме на орендаря. За таких обставин, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач ТОВ «Поділля Агро С» порушив свої зобов`язання щодо своєчасного розрахунку за користування земельною ділянкою у виді сплати орендної плати за період користування нею в 2017, 2018, 2019, 2020 роках, тобто має місце систематичне порушення відповідачем істотних умов договору щодо внесення орендної плати, що призвело до порушення майнових прав орендодавця (позивача у справі), які підлягають захисту шляхом розірвання договору оренди землі з поверненням земельної ділянки власникові та стягнення заборгованості по орендній платі згідно наданого розрахунку. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України, зважаючи на задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у виді сплати 908 грн. слід стягнути з відповідача та покласти на відповідача 908 грн. судового збору, сплату якого було відстрочено до ухвалення судового рішення. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. В обґрунтування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано позивачем копію договору про надання правничої допомоги від 11.02.2021 року, копію акту від 26.03.2021 року приймання - передачі наданих послуг, як додатку до вказаного договору, згідно якого вартість послуг складає 6000 грн., копію розрахунку витрат часу та вартості послуг адвоката, квитанцію про сплату 6000 грн. адвокату Стецьковій-Бондар Л.Ф. від 26.03.2021 року. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги складність справи та обсяг виконаних робіт, те, що адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф. не приймала участь у судовому розгляді справи, хоча її участь у судових засіданнях включено до розрахунку витрат, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заявлені до відшкодування позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. не є співмірними із складністю цієї справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), тому приходить до висновку про доведеність понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved