Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 вересня 2019 року між ними був зареєстрований шлюб у Прилуцькому міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 263. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Крім того, на утриманні позивача, знаходяться ще двоє малолітніх дітей від попереднього шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні погляди на життя, втратили почуття поваги, довіри та любові, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, тому позивач і просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Оскільки, спільне життя сторін припинено, сторони проживають окремо, і дитина знаходиться на утриманні позивача, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, і не має можливості працювати, а допомога по догляду за дитиною є її єдиним джерелом прибутку, враховуючи, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини не надає, є особою молодого працездатного віку, працевлаштований та має постійний дохід, при цьому інших утриманців не має, тому позивачем і подано позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, а також стягнення сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 10 грудня 2021 року, яке було відкладено до 24 грудня 2021 року у зв`язку з не явкою в судове засідання відповідача. 24 грудня 2021 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за заявою позивача зупинено, надано сторонам строк для примирення терміном на один місяць до 24 січня 2022 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, категорично наполягає на розірванні шлюбу. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання втретє не з`явився\~з невідомих для суду причин, хоча про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця реєстрації. Відзив до суду на позовну заяву не надав, та не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 02 грудня 2021 року, станом на 31 листопада 2021 року [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та знятий з реєстрації 14 квітня 2021 року. Крім того, про судове засідання призначене на 24 грудня 2021 року [PERSON] \~повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України У зв`язку з цим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Як вбачається із Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2019 року, [PERSON] та [PERSON] 14 вересня 2019 року зареєстрували шлюб, про що Прилуцьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 14 вересня 2019 року складено відповідний актовий запис №263. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.7). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 липня 2020 року (а.с.8). Згідно копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб виданої Комітетом самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону, Прилуцької міської ради № 3515 від 11 листопада 2021 року, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з нею постійно проживають діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Обмежень щодо пред`явлення позивачем позову про розірвання шлюбу, з урахуванням положень\~ст.110 СК України, не встановлено. Згідно ч.1 ст.110, ст.112 СК\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3\~ст.56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 СК України. Статтею 51 Конституції України\~та приписами\~ст.24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1,2\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1\~ст.182 СК України). При цьому, ч.2\~ст.182 СК України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1\~ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.4\~ст.75 СК України). Відповідно до\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що її чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до норм ч.ч.1,2\~ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно ч.1\~ст.79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до вимог ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1,2\~ст.12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язки, передбачені законом. Протягом розгляду цивільної справи відповідач на підставі норм ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач заперечує проти збереження їх сім`ї та наполягає на розлученні, взявши до уваги обставини життя подружжя, наявність у сторін неповнолітньої дочки, те що шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, протягом наданого сторонам часу на примирення сторони не примирились, та суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами - неможливе, перспектива відновлення родини втрачена, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення в даній справі, у зв`язку із чим даний позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.113СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, як вбачається з матеріалів цивільного позову, позивач після реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити « [PERSON] ». Крім того, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що спільна дочка сторін [PERSON] , 23 червня 2020 року є неповнолітньою та проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні, остання знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, тому не має можливості працювати і допомога по догляду за дитиною є її єдиним джерелом прибутку, при цьому, суд враховує, що відповідач, є особою, працездатного віку, щодо факту неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дочки доказів суду не надав, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечення дружини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. У відповідності до ч.4 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України, передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У відповідності до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн. 00 коп.). У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір»). Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем подано до суду 24 листопада 2021 року позовну заяву з немайновими вимогами, а саме, розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Тобто, позивачем подано позов з трьома вимогами немайнового характеру, які повинні бути сплачені судовим збором. \~ У\~відповідності до\~п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі\~ч.1 ст. 141 ЦПК України\~суд враховує, що оскільки позов задоволено, тому судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, покладається на відповідача. При цьому суд враховує, що у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, тому на підставі п. 3 ч.1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Крім того, суд враховує, що положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За приписами\~\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу,\~\~\~\~\~\~\~\~в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом\~\~\~\~\~\~\~\~ порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 27 квітня 2021 року та детальний опис виконаних робіт в рамках договору про надання правової допомоги, на загальну суму 2000 грн., а саме, підготовка позовної заяви про розлучення і стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку 3 год, вартість 1000 грн., та представництво інтересів в суді 2 судодня 1000 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача на її користь. Проте, як вбачається з матеріалів справи представник позивача адвокат Зибінська Г.В. здійснювала представництво інтересів позивача в одному судовому засіданні 10 грудня 2021 року. Верховний Суд у постановах від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19, від 18.08.2021 року у справі №300/3178/20 зробив висновок, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. З врахуванням викладеного вище, зважаючи на відсутність клопотання іншої строни щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної\~\~ [PERSON] у зв`язку з розглядом справи саме в розмірі 1500 грн., оскільки саме такі витрати спів мірні і з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial