Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

25 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виділ частки житлового будинку в натурі, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що на підставі договору дарування від 04 листопада 2003 року вона стала власником 1/2 частки домоволодіння [ADDRESS] . Станом на день набуття нею права власності, право власності на іншу 1/2 частку спірного домоволодіння було зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 грудня 2004 року у зв`язку з новими побудовами їх доля була збільшена у спірному домоволодінні та визнано за ними право власності на 15/20 часток домоволодіння [ADDRESS] . У зв`язку з цим її доля стала складати 5/20 частки, при цьому користування фактично приміщеннями у житловому будинку та господарськими спорудами залишилося незмінним. Наразі співвласниками решти частини домоволодіння є [PERSON] (93/200 частин житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.02.2006 року приватним нотаріусом Никоненко Т.В.); [PERSON] (24/400 частин житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого 01.10.2009 року приватним нотаріусом Никоненко Т.В.) та [PERSON] (24/400 частин житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого 01.10.2009 року приватним нотаріусом Никоненко Т.В.). Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1000 га, належить їй на праві власності на підставі рішення Маріуполськьої міської ради від 03.03.2009 року. Належна їй частка житлового будинку за технічними показниками є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі, що підтверджено відповідним висновком експерта. Отже, 5/20 частини на сьогоднішній день залишаються невиділеними в окремий об`єкт нерухомого майна, що перешкоджає в подальшому відчуженню житлового будинку, у зв`язку з чим вона звернулася до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя суду від 20 грудня 2021 року відкрите провадження у справі та призначене відкрите судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали відзиви на позов, в яких позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі та просили розглянути справу в їх відсутності. З`ясувавши думку сторін щодо позову, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка є власником 5/20 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 04 листопада 2003 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А., зареєстрованого в Маріупольському БТІ 17 листопада 2003 року, та у зв`язку із збільшенням частки домоволодіння співвласників (відбувалася зміна частки з 1/2 на 5/20) (а.с. 10,11, 22-26). Відповідачі по справі є співвласниками вказаного домоволодіння, а саме: [PERSON] є власником 93/200 частин житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.02.2006 року приватним нотаріусом Никоненко Т.В. за реєстровим номером 666; [PERSON] є власником 24/400 частин житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого 01.10.2009 року приватним нотаріусом Никоненко Т.В. за реєстровим номером 2515, [PERSON] є власником 24/400 частин житлового будинку на підставі договору дарування, посвідченого 01.10.2009 року приватним нотаріусом Никоненко Т.В. за реєстровим номером 2515 (а.с. 22-26). З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 299151 від 18 листопада 2009 року вбачається, що власником земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 19, 20). З висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 09 вересня 2021 року, наданого експертом у сфері робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури [PERSON] , вбачається, що 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору дарування від 04.11.2003 року, має окремий вихід та може бути виділена в натурі і складається з: житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. а1-1, веранди літ. а5-1, ганку літ. а6, літньої кухні літ. М-1, гаражів літ. Л-1, Н-1, вбиральні літ. О-1, огорожі, воріт № 4-6, загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м. (а.с. 17, 18). Вказаний висновок узгоджується з даними, зазначеними у договорі дарування, посвідченому 04 листопада 2003 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чичековою О.А., та технічним паспортом на будинок [ADDRESS] (а.с. 10, 12-13). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Беручи до уваги висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 09 вересня 2021 року, наданий експертом у сфері робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури [PERSON] , враховуючи визнання позовних вимог відповідачами, а отже відсутність спору між сторонами, суд приходе до висновку про задоволення вимог позивачки [PERSON] про виділення 5/20 частин житлового будинку [ADDRESS] , в натурі, та припинення права спільної часткової власності. В абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Враховуючи задоволення вимог позивача про виділ його частки та поділ у натурі домоволодіння, підлягає припиненню право спільної часткової власності на вказаний об`єкт, а на новоутворені домоволодіння визнається право власності сторін як на самостійні об`єкти нерухомого майна.

Outcome: approved