Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір № DNU0GA00001448. 16 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис № 5693 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Кредитним договором № DNU0GA00001448 від 03.08.2007 року у розмірі 138583,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.10.2015 року становить 2 930 694,70 грн., яка складається з наступного: 27605,21 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 33445,21 доларів США - заборгованість за відсотками; 4988,00 доларів США - комісія; 65755,75 доларів США - пеня; 250,00 доларів США - штраф (фіксована частина); 6539,71 доларів США - штраф (відсоток від суми заборгованості), а також 1700,00 грн. за вчинення виконавчого напису на загальну суму 2 932 394,70 гривень. 16 вересня 2022 року державним виконавцем Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Безволенко А.С. було відкрито виконавче провадження № 52249926 на підставі виконавчого напису № 5693 від 16.10.2015 року. 24.10.2018 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На підставі вищезазначеної постанови з позивача за період з грудня 2018 року по грудень 2021 року з пенсії позива безпідставно було стягнуто грошові кошти на суму 34160,40 гривень. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, оскільки заборгованість за кредитним договором не є безспірною. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни № 5693 від 16.10.2015 року про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 03 серпня 2007 року у розмірі 138583,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.10.2015 року становить 2 930 694,70 гривень, а також 1700,00 гривень за вчинення виконавчого напису; стягнути з відповідача безпідставно стягнуті з пенсійних виплат позивача грошові кошти в розмірі 26639,12 гривень. Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву / а.с.100-104/, згідно якого зазначають, що укладений Договір № DNU0GA00001448 від 03 серпня 2007 року відповідає вимогу закону, виконавчий напис вчинений на оригіналі документу, що встановлює заборгованість позивача, тому його вчинено відповідно до вимог чинного законодавства. АТ КБ «Приватбанк» надав нотаріусу всі необхідні документи відповідно до Переліку, а саме кредитний договір засвідчений банком розрахунку про заборгованість, в котрому в повній мірі відображені всі операції позивача щодо погашення заборгованості, підстави вважати незаконність дій нотаріуса відсутні. Стосовно безпідставності набуття коштів позивача зазначають, що відрахування, які були здійсненні з коштів позивача були сплачені на погашення кредитного договору, який є чинним, тобто відсутня ознака безпідставного набуття майна. Просять суд відмовити в задоволенні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, викладені в оновленій позовній заяві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, долучила копію документу, що засвідчує утилізацію та переробку списаних архівних документів, в тому числі оскаржуваного виконавчого напису /а.с.46-53,54,66/. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином /а.с.44,96/ пояснень на позовну заяву не надав, причини неявки не повідомив. На підставі ст. ст. 211, ст. 247 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. У судовому засіданні встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 03 серпня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNU0GA00001448, що підтверджується його копією /а.с.18-19/. На підставі вищезазначеного кредитного договору 16 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис № 5693 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Кредитним договором № DNU0GA00001448 від 03.08.2007 року у розмірі 138583,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.10.2015 року становить 2 930 694,70 грн., яка складається з наступного: 27605,21 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 33445,21 доларів США - заборгованість за відсотками; 4988,00 доларів США - комісія; 65755,75 доларів США - пеня; 250,00 доларів США - штраф (фіксована частина); 6539,71 доларів США - штраф (відсоток від суми заборгованості), а також 1700,00 грн. за вчинення виконавчого напису на загальну суму 2 932 394,70 гривень, що підтверджується копією виконавчого напису /а.с.17/. Представник відповідача звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про примусове стягнення по кредитному договору, що підтверджується її копією /а.с.16/. Державним виконавцем на підставі виконавчого напису нотаріуса № 5693 від 16 вересня 2016 року були винесенні постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 52249926 та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження /а.с.20/, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а.с.21/. Згідно листа - довідки виданого Управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області № 124 від 16 грудня 2020 року /а.с.25/ та довідки від 24 грудня 2021 року /а.с.79/ із [PERSON] утримано грошові кошти у розмірі 34160,40 гривень. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 вказаний Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Так, зазначена постанова КМУ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вказаний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат») Пунктом 10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, належним чином вручене повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису впливає на правильне вирішення справи. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Як вбачається з наданих суду приватним нотаріусом матеріалів до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано виписку в якому вказаний тільки розрахунок заборгованості за договором, який не є тим документом, який підтверджує безспірність суми боргу. Також, положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Крім того, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь(ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Є очевидною та обставина, що крім заборгованості за кредитом та відсотками, до оспорюваного виконавчого напису нотаріуса було включено також додатково комісію у розмірі 4988,00 доларів США та пеню у розмірі 65755,75 доларів і штрафи у розмірі 250,00 доларів США (його фіксована частина) та 6539,71 доларів США - (відсоток від суми заборгованості). Тому, враховуючи наведені правові висновки, заборгованість зі сплати комісії та штрафів є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банк вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за комісією. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Враховуючи, що з позивача стягувалися грошові кошти, стягнення яких відбулося на підставі виконавчого напису, який скасовується за рішенням суду, відповідачем безпідставно було набуло грошові кошти в розмірі 34160,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином приватний нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився про відсутність на час пред`явлення вимоги спору, чим порушив п. 2.3 пункту 2, пункту 3 глави 16 розділу II Порядку, ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», отже виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved