Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в обґрунтування якої зазначив, що з 03 листопада 2016 року відповідач є власником квартири [ADDRESS] , яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив «Комфорт-Новобуд» та відповідно є виконавцем на цьому будинку на підставі Договору від 01 жовтня 2017 року про надання послуг з управління будинком, спорудами, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд між Виробничим кооперативом «Житлово-експлуатаційний кооператив «Комфорт-Новобуд» (Виконавець) та співвласниками житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку в особі уповноваженої особи [PERSON] , який діє на підставі протоколу загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за місцем знаходження [ADDRESS] від 23 серпня 2017 року. Згідно пункту 1 замовник доручає надавати виконавцю послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] , а виконавець бере на себе забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості. Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив «Комфорт - Новобуд» власними силами, а також із залученням відповідних підприємств на договірній основі забезпечує утримання будинку і прибудинкової території, виступаючи колективним споживачем (замовником) житлово-комунальних послуг. Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив «Комфорт-Новобуд» добросовісно виконує зобов`язання щодо обслуговування житлового будинку та утримання прибудинкової території і споруд. Однак, відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг у будинку, не виконує покладений на нього обов`язок щодо сплати у повному обсязі коштів за утримання будинку і споруд та прибудинкової території. За період з 01 жовтня 2017 року по 01 травня 2021 року відповідач має заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка станом на 01 травня 2021 року становить по квартирі 511 - 9094 гривень та по квартирі 512 - 9155 гривень 44 коп., що підтверджується довідками, виданими керівником Виробничого кооперативу «Житлово-Експлуатаційний Кооператив «Комфорт- Новобуд». Крім того, згідно ч. 2 статті 625 ЦК України, боржник зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, загальна заборгованість по квартирам [ADDRESS] становить 24915 гривень 54 копійки. 11 травня 2021 року Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив «Комфорт-Новобуд» та [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові за зобов`язанням до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 24915 гривень 54 копійки, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач у відзиві на позовну заяву у задоволенні позовних вимог просив відмовити з тих підстав, що договір про надання послуг з управління будинком від 01 жовтня 2017 року діє до 30 вересня 2017 року, що свідчить про те, шо даний договір є нікчемним і є неналежним доказом надання послуг з управління будинком та виникнення заборгованості відповідача. Окрім того, зазначає, що оскільки будинок [ADDRESS] є новобудовою, яка здана в експлуатацію в жовтні 2016 року, то частина послуг, зазначених у кошторисі, взагалі не надавалися, у зв`язку з чим за спірний період частина послуг взагалі не надавалася у загальному розмірі на 7390,84 грн. Також позивачем не надано доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, як і не надано додатку № 1, який є невід`ємною частиною вказаного договору. Крім того, просив застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмовити у позові. В судове засідання сторони не з`явилися, позивач у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] , що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 квітня 2021 року №254654124 та №254654774. За договором про надання послуг з управління будинком, спорудами, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд від 01 жовтня 2017 року Виробничим кооперативом «Житлово-експлуатаційний кооператив «Комфорт-Новобуд» (Виконавець) та співвласниками житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку в особі уповноваженої особи [PERSON] , який діє на підставі протоколу загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за місцем знаходження [ADDRESS] , від 23 серпня 2017 року, послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] , ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг по будинку [ADDRESS] . Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 12, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Пунктами 1, 3 договору про надання послуг з управління будинком, спорудами, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд від 01 жовтня 2017 року встановлено, що замовник доручає надавати виконавцю послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій території за адресою : [ADDRESS] (далі - «Об`єкт»), а Виконавець бере на себе забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових Приміщень (далі - «Мешканці об`єкта») у своєчасному отриманні Житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі - «Послуги»). Згідно з цим Договором виконавцю доручаються такі функцій з управління: 3.1. надання житлово-комунальних послуг, а саме послуги з експлуатації та утримання будинку и споруд та при будинкової території та забезпечення відповідних умов користування власним, неподільним та загальним майном власників; 3.2. укладення договорів з відповідними підприємствами-надавачами послуг з електропостачання для забезпечення освітлення місць загального користування та енергопостачання ліфтів; водопостачання місць загального користування для забезпечення власних потреб; 3.3. отримання на свій поточний банківський рахунок компенсації від мешканців об`єкта за надані житлово-комунальні послуги; 3.5. отримання відшкодування від винної особи за збитки, заподіяні майну, яке перебуває у нього в обслуговуванні, або своєчасного звернення до суду щодо відшкодування збитків у примусовому порядку; 3.6 забезпечення технічної сторони процесу передачі об`єкту від забудовника (власника) виконавцю. Відповідно до п. 16 Договору від 01 жовтня 2017 року сторони узгодили, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 30 вересня 2017 року. У разі відсутності попередження від будь-якої сторони за 1 місяць до закінчення терміну договору про його розірвання, договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Тобто, умовами договору передбачено, що він втратив чинність (30 вересня 2017 року) ще до його підписання (01 жовтня 2017 року) у зв`язку з чим суд ставиться критично до даного договору, як доказу наявності у ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» повноважень управителя багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Будь-яких інших доказів, які б відповідали критеріям належності та допустимості, і беззаперечно доводили надання ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , матеріали справи не містять. За таких обставин, немає підстав вважати, що ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» є управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] , і відповідно правових підстав для отримання оплати таких послуг у суб`єкта господарювання немає. Таким чином, нарахована ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» заборгованість, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, заборгованість за житлово-комунальні послуги, є безпідставною, оскільки доказів, що саме ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» на відповідній правовій підставі здійснює послуги з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] , матеріали справи не містять. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду. Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність у [PERSON] заборгованості перед ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» за житлово-комунальні послуги у розмірі 24915,54 грн. Окрім того, як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що 11 травня 2021 року ВК ЖЕК «Комфорт-Новобуд» та [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору за зобов`язаннями до відповідача щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Тому у позивача у справі замість виробничого кооперативу виникло право стягнути з відповідача вищевказані грошові кошти. Відповідно до п.1.1 договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] (надалі іменується «Боржник») на загальну суму 24915,54 грн, яке включає заборгованість за зобов`язанням щодо сплати даних грошових коштів первісному кредитору за період з 01 жовтня 2017 року до 01 травня 2021 року, зокрема: щодо оплати житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 18249,44 грн, щодо сплати трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 1913,94 грн, інфляційне збільшення боргу у розмірі 4752,16 грн. Згідно з п. 1.3 договору наявність зобов`язання боржника перед первісним кредитором підтверджується: копією договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01.10.2017 року; копією протоколу №1 загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , від 23 серпня 2017 року, копією кошторису витрат за послугу управління багатоквартирним будинком; - довідками про заборгованість виданими ВК « ЖЕК «Комфорт-Новобуд». Пунктом 2.1 визначено, що право вимоги, що відступається за цим договором, складає 24915,54 грн. Відповідно до п.2.2 за відступлення права вимоги новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредитору кошти у розмірі та у строк, погоджений сторонами у додатку № 1 до даного Договору. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. До подібних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 та Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21), від 03 листопада 2021 року у справі № 755/10072/19 (провадження № 61-4688св21). На необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення прав вимоги за кожним договором посилався і Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11 (провадження № 61-10005св21). Всупереч зазначеним вище вимогам позивачем не надано та матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, як і не надано додатку № 1. Окрім того, відповідно до п.5.4. договору додаткові угоди та додатки до цього договору є невід`ємними частинами і мають юридичну силу, у разі, якщо вони, викладені в письмовій форм та підписані сторонами. Таким чином, відсутність додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги позбавляє можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі, зокрема щодо переходу до позивача права вимоги до відповідача. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України, з урахуванням положень ч. 2 ст. 83 ЦПК України, у встановлений законом строк не надано доказів, що до нього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 24915,54 грн, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому немає підстав для стягнення судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed