Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

В жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить суд визначити їй додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті її діда [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.09.2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] . Однак приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв"язку з тим, що нею пропущений термін для прийняття спадщини, тому зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. Зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Вказала, що після смерті її діда в Україні почав діяти період " жорсткого" карантину щодо запобігання поширенню коронавірусної інфекції SARS-CoV-2 COVID-19. Усі органи державної влади, місцевого самоврядування, у т.ч. юстиції , нотаріату, суду дотримувалися позиції щодо обмежень звернень осіб в період дії карантину, тим більше якщо присутні ознаки наявності вірусної інфекції, тому вона не робила дій для подання заяви про прийняття спадщини. З 12.03.2020 року на всій території України було впроваджено карантин та обмежено пересування громадян та перебування їх у громадських місцях, обмежена робота державних установ, в тому числі і нотаріальних контор. З метою недопущення розповсюдження короновірусу, для убезпечення від ризику життя та здоров"я людей, вона не відвідувала нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини. Таким чином саме з цих підстав вона не мала можливості своєчасно звернутися до нотаріуса. Крім того зазначає, що вона вважала, що якщо спадкодавець являвся її дідом, а вона постійно була з ним за місцем його проживання без реєстрації, допомагала йому, тому вона автоматично вступить в спадщину в будь-який час після смерті діда. Ухвалою суду від 25.10.2021 року в справі відкрито загальне позовне провадження ( а.с. 14-15). 26.11.2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті ( а.с.37). В судове засідання сторони не з"явилися. Представником позивачки - адвокатом Боголюбом А.В. подано заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача -Бердичівської міської ради Житомирської області в судове засідання також не з"явився, 28.01.2021 року на адресу суду спрямував клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить розгляд справи провести згідно з вимогами чинного законодавства України . Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 30.07.2021 року, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в м. Бердичеві Житомирської області ( а.с.20-зворот - 21). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло 1/3 частка квартири [ADDRESS] ( а.с. 25-зворот - 26). Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] доводиться померлому онукою, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8). Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 22-23). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 06.09.2019 року [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " ( а.с.7). Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 141/2021, 08.09.2021 року до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , звернулася [PERSON] ( а.с.20). Судом встановлено, що постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М., про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2021 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , котра належала [PERSON] , який помер [INFO] , у зв"язку з тим, що на день смерті спадкодавця [PERSON] за однією адресою з ним не проживала, не звернулася у встановлений чинним законодавством України термін для прийняття спадщини. ( а.с.6). Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмова від її прийняття (зі змісту ст.1258 ЦК України). Відповідно до частини першої ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст.1270 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (зі змісту частин першої та другої ст.1220 ЦК України). Відповідно до частини першої ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша ст.1272 ЦК України). За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина друга ст.1272 ЦК України). Частиною третьою ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У пункті 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачка , як на підставу поважності пропуску строку для подання заяви зазначила, що після смерті її діда в Україні почав діяти період " жорсткого" карантину щодо запобігання поширенню короновірусної інфекції SARS-CoV-2 COVID-19, тому метою недопущення розповсюдження короновірусу, для убезпечення від ризику життя та здоров"я людей, вона не відвідувала нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом з матеріалів справи, дід позивачки помер [INFO] , отже встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 15 грудня 2019 року. Карантинні обмеження на які посилається позивачка, як на підставу поважності пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, на території України відповідно до постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211 " Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" було запроваджено з 12 березня 2020 року, тобто через дев"ять місяців з часу відкриття спадщини, після смерті [PERSON] , позивачка до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася 08.09.2021 року, тобто через 2 роки 2 місяці. Крім того відповідно до зазначеної вище постанови КМУ від 11.03.2020 року було заборонено : відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників), заборон на відвідування нотаріальних контор встановлено не було. Таким чином, судом встановлено, що в період з 14.06.2019 року до 15.12.2019 року позивачка не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її діда - [PERSON] лише через свою пасивну поведінку. З огляду на зазначене, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що наведені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed