Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

24.11.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до Пенсійного фонду України Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління обслуговування громадян Відділ обслуговування громадян № 8 (сервісний центр), третя особа: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що [INFO] її батько [PERSON] помер на тимчасово окупованої території в м. Єнакієве Донецької області. Після його смерті відкрилась спадщина на належне майно, а саме недоотримані пенсійні виплати. Вона є єдиною спадкоємицею за законом. Оскільки вона проживає на підконтрольній Україні території, а саме: [ADDRESS] , а батько проживав в м. Єнакієве Донецької області, яке згідно до Розпорядження КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» належить до списку населених пунктів, що є зоною проведення операції об`єднаних сил та те, що з березня 2020 року діяльність блокпостів була припинена, вона була позбавлена можливості звернутися до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Після того, як нею були привезені документи з тимчасово окупованої території, після встановлення факту смерті батька, вона звернулась до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області щодо оформлення спадщини за законом після смерті батька. 19.11.2021 року державний нотаріус Мірошниченко О. відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки був пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк у два місяці з дня набрання законної сили рішенням для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в м. Єнакієве Донецької області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Третя особа - в.о. завідувача Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області В.Зімніцька в судове засідання також не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, самостійних майнових вимог не має. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено згідно свідоцтва про смерть батько позивача [PERSON] помер [INFO] . (а.с.11). Так, у відповідності до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1222\~ч.\~1\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.\~1220,1221,1223\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно чинного законодавства позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Ст.\~1261\~ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст.\~ст.\~1268-1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76\~ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області, в.о. державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Мірошниченко О.М. від 19.11.2021 р. відмовлено [PERSON] , [INFO] , реєстра\-ційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . (а.с.13). В той же час, відповідно до ст. 1273-1275 ЦК України\~- спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.\~1296-1298\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Виходячи з вищевикладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за законом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній або приватній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинила дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини за законом, вона не надала. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує те, що її батько помер на території, яка тимчасово не контролюється українською владою, в період проведення операції об`єднаних сил, тому і свідоцтво про його смерть встановленого державного зразка було отримано лише 02 березня 2021 року. Окрім того, згідно Постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гостро респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року за № 211, був встановлений з 12.03.2020 року на всій території України карантин, який діє до теперішнього часу. Тому вона не встигла вчасно подати заяву до нотаріальної контори у шестимісячний строк як того вимагає п.1 ст. 1270 ЦК України. Позивач вважає, що причини її пропуску для подачі заяви про прийняття спадщини підлягають поновленню. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від\~30\~травня 2008\~року №7\~"про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved