Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором звернувся представник КС «Кредитна спілка УМВС України в Рівненській області» у якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 93630,50 грн. з яких: 50000,00 грн. - сума боргу; 1342,47 грн. - відсотки за користування кредитом за період 05.02.2019 по 04.03.2019 за ставкою 35%; 29076,71 грн. - відсотки за користування кредитом за період 05.03.2019 по 04.02.2020 за ставкою 61%; 4152,00 грн. - 3% річних від суми боргу за період прострочення виконання зобов`язань (розмір кредиту + відсотки за період); 10059,32 грн. - індекс інфляції за період прострочення виконання зобов`язань (розмір кредиту + відсотки за період) та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн. та витрати за надану правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяви чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що 04 лютого 2019 року між сторонами по справі - кредитною спілкою «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області» (кредитодавець) та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №5 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - кредитний договір). Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику споживчий кредит у сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. (далі - кредит) на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором у розмірах та строки, передбачені графіком платежів, викладеним у договорі. Відповідно до п.1.2. кредитного договору кредит із цільовим призначенням споживчий надається з метою на інші потереби. Відповідно до п.2.1. кредитного договору кредит надається строком на 12 місяців від дати отримання позичальником кредиту. Відповідно до п.2.2. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в день підписання цього договору. Відповідно до п.2.4. кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п.2.1. цього договору. Відповідно до п.2.8. кредитного договору кредит надається на умовах періодичної сплати процентів і основної суми кредиту «рівними долями», за яким передбачається незмінна (однакова) сума платежу протягом всього строку дії договору. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 35% річних від суми, вказаної в п. 1.1 цього договору за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Відповідно до п.3.8. кредитного договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка платежів) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку кредиту визначеного п.2.1. цього договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами у випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Відповідно до п.3.9 кредитного договору за будь-яких умов, уразі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, або із запізненням більше як на десять банківських днів за рішенням кредитного комітету кредитодавця, цей кредит може визнаватися визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 61% річних. Відповідно до п.п.6.1.3. п.6.1. кредитного договору позичальник крім обов`язків, передбачених вищезазначеними пунктами цього договору зобов`язаний: вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. Відповідно до п.7.1. кредитного договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Відповідно до п.9.1. кредитного договору строк дії цього договору становить 12 місяців з моменту укладання договору. Відповідно до п.9.4. кредитного договору закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (відповідно до ст.631 ЦК України). Відповідно до п.9.5. кредитного договору сторони домовилися, що до правовідносин, пов`язаних укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю 5 (п`ять) років (відповідно до ст.259 ЦК України). Відповідно до графіку розрахунків за договором про споживчий кредит №5 від 04 лютого 2019 року сторони погодили сплату основної суми кредиту та сплати відсотків за кредитом - до 04 лютого 2020 року включно. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні видаткового касового ордеру від 04 лютого 2019 року [PERSON] на підставі договору №5 від 04.02.2019 отримав кредит в розмірі п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок, про що поставив свій особистий підпис. Отже, у межах строку кредитування до 04 лютого 2020 року відповідач повинен був повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Починаючи з 05 лютого 2020 року, у відповідача є обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. З наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором, укладеним з відповідачем вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на день звернення до суду - 03 листопада 2021 року виникла заборгованість у розмірі 93630,50 грн. з яких: 50000,00 грн. - сума боргу; 1342,47 грн. - відсотки за користування кредитом за період 05.02.2019 по 04.03.2019 за ставкою 35%; 29076,71 грн. - відсотки за користування кредитом за період 05.03.2019 по 04.02.2020 за ставкою 61%; 4152,00 грн. - 3% річних від суми боргу за період прострочення виконання зобов`язань (розмір кредиту + відсотки за період); 10059,32 грн. - індекс інфляції за період прострочення виконання зобов`язань (розмір кредиту + відсотки за період). Укладений з банком договір відповідач в судовому порядку не оспорив, у зв`язку з чим, він відповідно до правил ст.204 ЦК України є правомірним. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, не спростованими відповідачем, який в судове засідання повторно не з`явився, письмовий відзив на позов не подав, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктами 4, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З долучених до цивільної справи письмових доказів вбачається, що 01 жовтня 2021 року між кредитною спілкою кредитна спілка профспілок ЦМВС України в Рівненській області та Адвокатським бюро «ВЕРІТАС.» було укладено догові про надання правової допомоги. Згідно розрахунку оплати наданих послуг від 01 жовтня 2021 року вбачається, що сторони договору про надання правової допомоги від 01 жовтня 2021 року узгодили види професійної правничої допомоги та її оплату в розмірі 5000,00 грн. Згідно платіжного доручення №220 від 01.11.2021 вбачається, що КСП УМВС України в Рівненській області було сплачено АО «ВЕРІТАС» 5000,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 01 жовтня 2021 року. Враховуючи викладене, наявні підстав для відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved