Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про скасування арешту у вигляді заборони відчуження транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «210994», сірого кольору, 2007 року випуску, номер шасі(кузова, рами): [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] , яке зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 15.07.2019 року за №26799187, реєстратором: Одеська філія державного підприємства "Національні інформаційні системи", боржником за яким вказаний: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «210994», сірого кольору, 2007 року випуску, номер шасі(кузова, рами): [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] з 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію т/з від 20.05.2010 року серія [NUMBER] . 22 липня 2020 року в Територіальному сервісному центрі МВС № 6544 було відмовлено в перереєстрації вказаного вище транспортного засобу через те, що на транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «210994», номер шасі(кузова, рами): [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] накладено арешт, а саме: заборона відчуження, яке зареєструвала [PERSON] , реєстратор Одеської філії державного підприємства " Національні інформаційні системи " 15.07.2019 року за № 26799187 на підставі договору застави, серія та номер: 550, виданий 22.08.2007 року, видавник: Філія-Балтійське відділення № 2822 ВАТ "Ощадбанк", боржником є [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Також, ТСЦ МВС № 6544 надав відповідь від 11 вересня 2020 року № 31/21/44-80, якою повідомлено, що транспортний засіб Позивача знаходиться у заставі по номеру кузова і перереєструвати на іншу особу його неможливо. Оскільки Позивач є добросовісним набувачем, тому вважає обтяження у виді заборони відчуження належного йому майна застосовано безпідставно. Відповідач подав до суду письмові пояснення, за якими проти задоволення позовних вимог заперечив, та просив відмовити в задоволені позову, обґрунтовуючи це тим, що 22.08.2007 року між АТ «Ощадбанкт» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 550, відповідно до якого банк надав позичальнику на умовах договору грошові кошти у сумі 40 500 гривень. 22.08.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та позичальником було укладено договір застави майна № 550, предметом застави якого є транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «210994», сірого кольору, 2007 року випуску, номер шасі(кузова, рами): [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилась, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «210994», сірого кольору, 2007 року випуску, номер шасі(кузова, рами): [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] з 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію т/з від 20.05.2010 року серія [NUMBER] . 22 липня 2020 року в Територіальному сервісному центрі МВС № 6544 Дінулу В.В. (представнику за довіреністю) було відмовлено в перереєстрації вказаного вище транспортного засобу через те, що на транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «210994», номер шасі(кузова, рами): [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] накладено арешт, а саме: заборона відчуження, яке зареєструвала [PERSON] , реєстратор Одеської філії державного підприємства " Національні інформаційні системи " 15.07.2019 року за № 26799187 на підставі договору застави, серія та номер: 550, виданий 22.08.2007 року, видавник: Філія-Балтійське відділення № 2822 ВАТ "Ощадбанк", боржником є [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Також, ТСЦ МВС № 6544 надав відповідь від 11 вересня 2020 року № 31/21/44-80, якою повідомлено, що транспортний засіб Позивача знаходиться у заставі по номеру кузова і перереєструвати на іншу особу його неможливо. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 4 статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч.1,2 статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 07.04.2020 р. в справі №761/48585/18, 06.02.2018 р. в справі № 333/6700/15-ц. Положеннями ст. 10 Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження, обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Таким чином, оскільки обтяження на майно позивача було накладене в передбачений законом спосіб вже після придбання цього майна позивачем, аналізуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги про скасування (припинення) арешту(обтяження) підлягає задоволенню, оскільки обтяження рухомого майна, яке перебуває у власності позивача, порушує права останнього, як власника, та перешкоджає вільному та повноцінному здійсненню ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved