Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, Позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (надалі - [PERSON] , Відповідач) був укадений кредитний договір від 25.05.2005 року №ZPS0GF48520164. Згідно п. 1.1 кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 8500 доларів США на придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1% в місяць на суму заборгованості по кредиту та комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,14 % суми від суми виданого кредиту щомісячно, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно з п. 1.5. даного договору. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору для погашення заборгованості по вказаному договору [PERSON] повинна по 20.05.2020 року щомісячно сплачувати грошові кошти в розмірі 114, 83 долари США в період з 25 по 31 число кожного місяця. Щомісячна сума в розмірі 114, 83 долари США складається із заборгованості по кредиту, процентам, комісії, а також інших витрат Банка відповідно до п.п. 2.2.9., 4.3. Згідно змісту позовної заяви, свої зобов`язання перед Відповідачем Банк виконав, надавши їй кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, а Відповідач порушила зобов`язання по сплаті щомісячних платежів, а тому Банк вважає за необхідне вимагати стягнення достроково суму кредита, а також проценти, комісію за розрахунково-касове обслуговування та штрафні санкції. За розрахунками Банку загальна сума заборгованості, яку Банк просить стягнути з Відповідача становить 3823,65 доларів США та складається з наступного: 3542,13 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 231,18 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 35,70 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 14.64 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Також, Банк просить стягнути з Відповідача окрім вказаної суми, судові витрати в розмірі 1600,00 грн. Одночасно в позовній заяві представник Банку зазначив, що в разі неявки в судове засідання Відповідача, Банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицької М.В. від 01 вересня 2017 року по справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду на 28 вересня 2017 року на 09 год. 30 хв. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2018 року справу було передано на розгляду судді Антоненко М.В. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Антоненка М.В. від 06 квітня 2018 року справу призначено до судового розгляду по суті у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на 26 червня 2018 року на 09 год 00 хв. В ході судового розгляду справи Відповідачем заявлено клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, Січеславська Набережна, 17, офіс 361). Банк в позовній заві зазначає, що відповідач має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3542,13 доларів США. Відповідач заперечує вказану суму та зазначає, що вона сплачувала по кредиту і якщо зробити розрахунок за формулою погашення тіла кредиту, передбаченою п.1.1. кредитного договору, з урахуванням платежів, які відповідач вже сплатила, то її заборгованість становила б 688,98 доларів США, з яких 588,53 доларів США - тіло кредиту, 29,05 доларів США - відсотки за користування кредитом, 71,4 доларів США - комісія за обслуговування (графік погашення залишку по кредитному договору додається). Представник Позивача в попередньому судовому засіданні 26.06.2018 року заперечила суму, яку вказує Відповідач, посилаючись на те, що представник Відповідача є юристом, а не фахівцем в економічній сфері. Представник Відповідача звертала увагу суду, що представник Позивача також не є фахівцем в економічній сфері, а розрахунки, зроблені «машиною» - мовою представника Позивача - не можна вважати належними розрахунками, оскільки програма, яка здійснювала розрахунки по кредитному договору або свідомо або помилково була налаштована таким чином, щоб Відповідач сплатила Позивачу більше грошових коштів, ніж це встановлено кредитним договором. Представник Позивача у судове засідання, призначене на 04 червня 2019 року не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки до суду не сповістив. Суд, заслухавши думку представника Відповідача Сосновської Н.В., дослідивши матеріали цивільної справи частково задовольнив клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Антоненка М.В. від 04 червня 2019 року у справі призначено судово-економічну експертизу проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, Січеславська Набережна, 17, офіс 361).. На вирішення експерта поставлено наступні питання: - Яка сума з щомісячного платежу в розмірі 114,83 доларів США повинна зараховуватись на погашення тіла кредиту, на сплату відсотків за користування кредиту, на сплату комісії за розрахунково-касове обслуговування, інших нарахувань згідно умов кредитного договору від 25.05.2005 року №ZPS0GF48520164? - Який дійсний розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 26.05.2005р. по 24.07.2017р. (час звернення до суду) та станом на момент проведення судової економічної експертизи по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитом та комісії за розрахунково-касове обслуговування умовам кредитного договору від 25.05.2005 року №ZPS0GF48520164? - Який дійсний розмір штрафних санкцій, [PERSON] за період з 26.05.2005р. по 24.07.2017р. (час звернення до суду) та станом на момент проведення судової економічної експертизи по умовам кредитного договору від 25.05.2005 року №ZPS0GF48520164? - Якими є реальна процентна ставка, сукупна вартість кредиту та абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором від 25.05.2005 року №ZPS0GF48520164, на момент укладення договору та при виконанні договору за період з 26.05.2005р. по 24.07.2017р. (час звернення до суду)? Провадження у справі на час проведення експертизи - зупинено. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Антоненка М.В. від 18 травня 2020 року провадження у справі поновлено, у зв`язку з надходженням 04 травня 2020 року до канцелярії суду висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 3063/3064-19 від 30 березня 2020 року. Розгляд справи призначено на 20 серпня 2020 року на 09 год. 30 хв. Від Відповідача 22 березня 2021 року надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви з урахування висновків судово-економічної експертизи, в яких Відповідач заперечує наявність заборгованості та зазначала, що за її розрахунками, які ґрунтуються на умовах кредитного договору заборгованість відсутня. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки до суду не повідомив. Представник відповідача адвокат Сосновська Н.В. надала суду заяву про розгляд справи без фіксації технічними засобами. Проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, Банком та Відповідач був укадений кредитний договір від 25.05.2005 року №ZPS0GF48520164. Відповідно до ч. 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України, визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути достроково суму тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками, заборгованість за платежами з розрахунково-касового обслуговування, пеню. Відповідач заперечує проти позову та зазначає, що Позивач здійснював зарахування грошових коштів по кредитному договору не у відповідності до умов кредитного договору: 1) Позивач самостійно вирішував, яка сума на який рахунок буде зарахована, а міг, згідно виписки по кредитному договору, взагалі нічого не зарахувати на рахунок погашення тіла кредиту, як це було 03.03.2007 року, 07.03.2007 року, 25.06.2007 року, 25.07.2008 року, 06.08.2009 року, 27.07.2010 року, 19.08.2010 року, 25.07.2013 року, 02.12.2015 року, 30.01.2016 року, 01.04.2016 року, 14.04.2016 року, 31.08.2016 року, 01.10.2016 року, 10.10.2016 року, 24.10.2016 року, 27.12.2016 року. Таким чином, 17 платежів, які здійснила відповідач не було зараховано позивачем на погашення тіла кредиту. 2) Позивач здійснював нарахування відсотків за користування кредитом не у відповідності до умов кредитного договору. Так, згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язалась сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 1% в місяць на суму залишку по кредиту. Однак, з самого початку Позивач нараховував відсотки у більшому розмірі ніж визначено кредитним договором, що підтверджується виписками Позивача по кредитному договору станом на станом на 15.12.2017 року. Так, 27.07.2005 року Позивачем було зараховано на сплату відсотків суму 84,84 долари США, а повинно було бути зараховано 84,81 долари США. Залишок по тілу кредиту 8463,64 долари США, тобто в наступному місяці відсотки за користування кредитом згідно умов договору повинні були становити 84,63 долари США В наступному місяці 27.08.2005 Позивачем було зараховано на сплату відсотків чомусь 87,47 доларів США, а не 84,63 долари США. При цьому, сума залишку по тілу кредиту на серпень 2005 року повинна була становити 8445,38 доларів США - різниця між сумою залишку по тілу кредиту у липні 2005 року, яка становила 8463,64 доларів США та сумою, яка була зарахована на погашення тіла кредиту у липні 2005 року 18,26 доларів США, але з невідомих підстав сума залишку по тілу кредиту вказана у виписці становила на З долари США більше, а саме 8448,01 долари США. 29.09.2005 року на сплату відсотків зараховано 87,32 долари США, а не 84,48 долари США, тобто 1% від суми залишку по тілу кредиту. А якщо враховувати, що сума залишку по тілу кредиту у серпні 2005 року фактично становила 8445,38 долари США, то відсотки за користування кредитом у вересні 2005 року повинні були становити 84,45 долари США, що на майже З долари менше ніж було фактично зараховано Позивачем. 28.10.2005 року на сплату відсотків зараховано 84,34 долари США, а не 84,32 долари США, тобто 1% від суми залишку по тілу кредиту, яка вказана у виписці. 28.11.2005 року на сплату відсотків зараховано 86,96 долари США, а не 84,13 долари США, тобто 1% від суми залишку по тілу кредиту, яка вказана у виписці. Сума залишку по тілу кредиту у листопаді 2005 року повинна була становити 8394,71 - різниця між сумою залишку по тілу кредиту у жовтні 2005 року, яка становила 8413,47 доларів США та сумою, яка була зарахована на погашення тіла кредиту у жовтні 2005 року 18,76 доларів США, але з невідомих підстав сума залишку по тілу кредиту вказана у виписці становила 8397,33 долари США, що майже на 3 долари США більше. 26.12.2005 року на сплату відсотків зараховано 83,99 долари США, а не 83,97 долари США, тобто 1% від суми залишку по тілу кредиту, яка вказана у виписці, а якщо враховувати, що сума фактичного залишку по тілу кредиту становила 8394,71 доларів США, то сума відсотків за користування кредитом, яка повинна була становити у грудні 2005 році 83,94 долари США. 27.01.2006 року на сплату відсотків зараховано 86,58 долари СЦІА, а не 83,78 долари США, тобто 1% від суми залишку по тілу кредиту, яка вказана у виписці. 27.02.2006 року на сплату відсотків зараховано 86,42 долари США, а не 83,61 долари США, тобто 1% від суми залишку по тілу кредиту, яка вказана у виписці. 30.03.2006 року на сплату відсотків зараховано 75,86 долари США, а не 81,10 долари США, тобто 1% від суми залишку по тілу кредиту, яка вказана у виписці. Сума залишку по тілу кредиту у березні 2006 року повинна була становити 7858,34 долари США - різниця між сумою залишку по тілу кредиту у лютому 2006 року, яка становила 8110,02 доларів США та сумою, яка була зарахована на погашення тіла кредиту у лютому 2006 року 251,68 доларів США, але з невідомих підстав сума залишку по тілу кредиту вказана у виписці становила 8082,78 долари США, що на 224,44 долари США більше. 28.04.2006 року на сплату відсотків зараховано 83,57 долари США, а не 80,82 долари США, тобто 1-% від суми залишку по тілу кредиту, яка вказана у виписці, а з урахуванням того, що фактична сума залишку у березні 2006 року становила 7858,34 долари США, то відсотки за користування кредитом становили 78,58 долари США. При цьому, сума залишку по тілу кредиту згідно виписки повинна була становити 8055,54 долари США - різниця між сумою залишку по тілу кредиту у березні 2006 року, яка становила 8082,78 доларів США (як вказано у виписці) та сумою, яка була зарахована на погашення тіла кредиту у березні 2006 року 27,24 доларів США, але з невідомих підстав сума залишку по тілу кредиту вказана у виписці становила 8063,25 долари США, що на 7,71 долари США більше. А якщо враховувати, що сума фактичного залишку по тілу кредиту у березні 2006 року становила 7858,34 доларів США, а не 8082,78 доларів США як вказано у виписці, то сума залишку по тілу кредиту у квітні 2006 року повинна становити 7831,1 доларів США, що на 232,15 доларів США менша ніж вказано у виписці, а відсотки повинні складати 78,31 доларів США. Вказані вище невідповідності зазначено лише за 1 рік виконання умов кредитного договору, але такі невідповідності зарахування розміру відсотків за користування кредитом умовам кредитного договору відбувались постійно впродовж 12 років поки Відповідач сплачувала грошові кошти по кредитному договору. 3) Позивач не лише нараховував і зараховував суми на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі більшому ніж 1 % від залишку по кредиту, а ще й впродовж 12 років невірно вираховував різницю між залишком по тілу кредиту за кожний місяць та сумами, що зараховувались Позивачем на погашення тіла кредиту, в деяких місяцях, за наявності сплати Відповідачем чергових платежів, Позивач взагалі збільшував суму залишку тіла кредиту, або ж залишав розмір залишку тіла кредиту таким самим як у попередньому місяці. Так, 28.04.2006 року залишок по тілу кредиту становив 8063,25 доларів США, а 26.05.2006 року залишок становив 8185,17 доларів США. При цьому, жодні прострочення чергових платежів відсутні. Тобто, на думку Відповідача, Позивач безпідставно не лишене зменшив суму залишку по тілу кредиту, а ще й збільшив цю суму на 121,92 доларів США. 27.02.2007 року залишок по тілу кредиту становив 7994,92 доларів США, Відповідач сплачує черговий платіж у розмірі 116 доларів США, Позивач зараховує як завжди на сплату відсотків суму більшу ніж 1% від залишку по тілу кредиту, а саме 82,84 доларів США. Залишок по тілу кредиту у березні 2007 року Позивач не зменшив і вона становила 7994,92 доларів США. Позивач, за відсутності прострочень чергових платежів, у травні 2007 року залишок по тілу кредиту не лише не зменшив, а ще й збільшив 143,48 доларів США. У червні 2007 року розмір залишку по тілу кредиту становив 7971,35 доларів США (такий самий як у травні 2007 року, як вказано у виписці). Тобто, Позивач не зменшив суму залишку по тілу кредиту, не зважаючи на те, що позивач сплатила у травні 2007 року черговий платіж у розмірі 116 доларів США. 23.05.2008 року залишок по тілу кредиту становив 7810,54 доларів США, що на 151,64 доларів США є більшою ніж у квітні 2008 року (7658,21 доларів США). Тобто, Позивач за відсутності прострочень по сплаті чергових платежів знову більшив залишок по тілу кредиту. У липні 2008 року сума залишку по тілу кредиту становила 7658,21 доларів США. Тобто, Позивач не зменшив залишок по тілу кредиту не зважаючи, що у червні 2008 року Відповідач сплатила черговий платіж у розмірі 160 доларів США. У червні 2010 року сума залишку по тілу кредиту становила 7129,56 доларів США. Тобто, Позивач не зменшив залишок по тілу кредиту не зважаючи, що у травні 2010 року Відповідач сплатила черговий платіж у розмірі 115 доларів США. У липні 2010 року сума залишку по тілу кредиту становила 7040,45 доларів США. Тобто, Позивач не зменшив залишок по тілу кредиту не зважаючи, що у червні 2010 року Відповідач сплатила черговий платіж у розмірі 115 доларів США. У серпні 2010 року сума залишку по тілу кредиту становила 7040,45 доларів США. Тобто, Позивач не зменшив залишок по тілу кредиту не зважаючи, що у липні 2010 року Відповідач сплатила черговий платіж у розмірі 120 доларів США. 25.05.2011 року залишок по тілу кредиту становить 6830,37 доларів США, що на 87,43 доларів США є більшою ніж квітні 2011 року (6742,94 доларів США), не зважаючи, що Відповідач сплатила у квітні 2011 року черговий платіж у розмірі 115 доларів США. У червні 2011 року Позивач знову безпідставно не зменшив суму залишку по тілу кредиту хоча Відповідач сплатила у травні черговий платіж у розмірі 115 доларів США. У серпні 2011 року сума залишку по тілу кредиту становила 6637, 15 доларів США, тобто така ж як і в липні 2011 року. Позивач не зменшив суму залишку по тілу кредиту хоча Відповідач сплатила у червні і липні чергові платежі у розмірі 148,74 та 115 доларів США. 25.05.2012 року залишок по тілу кредиту становив 6340,02 доларів США, що на 45,87 доларів США більше ніж станом на 27.04.2012 року. Тобто, Позивач, за відсутності прострочень по сплаті чергових платежів, знову не лише не зменшує суму залишку тіла кредиту, а ще й збільшує цю суму. 23.05.2014 року залишок по тілу кредиту становив 5363,48 доларів США, що на 58,78 доларів США більше ніж станом на 29.04.2014 року. Тобто, Позивач, за відсутності прострочень по сплаті чергових платежів, знову не лише не зменшує суму залишку тіла кредиту, а ще й збільшує цю суму. 25.05.2015 року залишок по тілу кредиту становив 4695,08 доларів США, що на 12,38 доларів США більше ніж станом на 25.04.2015 року. Тобто, Позивач, за відсутності прострочень по сплаті чергових платежів, знову не лише не зменшує суму залишку тіла кредиту, а ще й збільшує цю суму. У липні 2016 року залишок тіла кредиту становив 3796,32 доларів США. Відповідач сплачує черговий платіж у розмірі 115 доларів США, Позивач зараховує на погашення тіла кредиту 64,48 доларів США, але з невідомих підстав залишок по тілу кредиту у серпні становить 3796,32 доларів США. Тобто, Відповідач зазначає, що Позивач безпідставно не зменшив суму тіла кредиту у серпні 2016 року. Відповідач вказує, що всі вказані вище обставини суттєво впливали на зменшення залишку тіла кредиту, що в свою чергу впливало на розмір відсотків, які сплачувались за кредитним договором, внаслідок чого обов`язки Відповідача по сплаті грошових коштів по кредитному договору значно збільшувались. Матеріали справи містять висновок судово-економічної експертизи № 3063/3064-19 від 30 березня 2020 року. Судовий експерт зазначив наступні висновки судово-економічної експертизи: 1). по першому питанню: «У відповідності із п.1.1 Кредитного договору від 25.05.2005 року №ZPS0GF48520164, з щомісячного платежу в розмірі 114.83 доларів США повинно зараховуватись: -на погашення тіла кредиту - суми від 17.93 дол. США до 106,44 дол. США; -на сплату відсотків за користування кредитом - суми від 85,00 дол. США до 0,64 дол. США; -на сплату комісії за розрахунково - касове обслуговування - постійна сума 11,90 дол. США.». 2). по другому питанню: «Фактичний розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору №ZPS0GF48520164 від 25.05.2005 за період з 26.05.2005р. по 24.07.2017р. (час звернення до суду) складає 2 436,34 доларів США, а саме: -заборгованість по тілу кредиту - 2571,07 дол. США; -переплата по відсотках за користування кредитом - 182,33 дол США; -заборгованість по комісії за розрахунково-касове обслуговування - 47,60 дол. США». 3). по третьому питанню: «Фактичний розмір штрафних санкцій [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 26.01.2017 по 24.07.2017 за прострочення сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування згідно кредитного договору №ZPS0GF48520164 від 25.05.2005 складає 45,45 грн.». 4). по четвертому питанню: «Реальна процентна ставка за кредитним договором від 25.05.2005 року №ZPS0GF48520164 на момент укладення договору становила 15,36%; сукупна вартість кредиту становила 22 844,40 дол. США; абсолютне значення подорожчання кредиту становило 11 744,93 дол. США. Реальна процентна ставка за кредитним договором від 25.05.2005 року №ZPS0GF48520164 станом на 24.07.2017р. (час звернення до суду) становила 14.32%; сукупна вартість кредиту становила 18 940,18 дол. США; абсолютне значення подорожчання кредиту становило 11 330,98 дол. США.». Результати судово-економічної експертизи не спростовані належними, допустимими і достовірними доказами та не скасовані у відповідності до вимог чинного законодавства України. За таких обставин, суд відхиляє доводи Позивача про наявність заборгованості Відповідача в сумі 3823,65 доларів США та відхиляє доводи Відповідача про відсутність боргу перед Позивачем. Крім того, суд вказує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України, вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Такого висновку дійшов Конституційний Суд України в рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/13. Отже, умова кредитного договору стосовно щомісячної оплати комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,14 % суми від суми виданого кредиту є такою, що не передбачена законодавством, яке було чинним на момент укладення кредитного договору, а також не відповідає самій суті кредиту. В подальшому, було внесено зміни до чинного законодавства та закріплено в статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до положень абзацу 2 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент виникнення спірних прапротягом виконання умов кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною, про що зазначає Верховний Суд у своїй постанові від 27 грудня 2018 року у справі № 695/3474/17. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд відхиляє доводи Позивача щодо стягнення з Відповідача комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту. Таким чином, враховуючи викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням висновків судово-економічної експертизи та правових висновків Конституційного Суду України та Верховного Суду щодо зборів, відсотків, комісій, платежів тощо за дії, які не є послугою у визначенні ЗУ "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з Відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № BO1S3B1CTF від 03.08.2017 р. На підставі ст. ст. 141, 142 ЦПК України з Відповідача на користь банку підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 1076, 93 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial