Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 28.12.2017 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ПП «Західенергоресурс» укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7528993, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Toyota RAV4», р.н. [NUMBER] . Вказує, що 15.03.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota RAV4», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Land Rover Range Rover», р.н. [NUMBER] . Постановою апеляційного суду Волинської області від 04.07.2018 року винною у даній ДТП визнано [PERSON] . У відповідності до заяви представника власника пошкодженого автомобіля «Land Rover Range Rover», р.н. [NUMBER] про відшкодування страхового відшкодування, було виплачено кошти в розмірі 20123,38 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на користь товариства в порядку регресу 20123,38 грн. сплаченого страхового відшкодування та судові витрати у справі, оскільки остання залишила місце ДТП. Представник позивача до початку розгляду справи по суті подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. При цьому, заявив клопотання про розстрочення виконання рішення суду на шість місяців. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2017 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ПП «Західенергоресурс» укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7528993, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Toyota RAV4», р.н. [NUMBER] (а.с. 5). Із постанови апеляційного суду Волинської області від 04.07.2018 року вбачається, що [PERSON] , 15 березня 2018 року в м. Луцьку по пр. Соборності, 42, керувала автомобілем ««Toyota RAV4», р.н. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнилася в безпечності свого маневру та скоїла зіткнення (наїзд) на припаркований автомобіль «Ленд Ровер Рендж Ровер», р.н. [NUMBER] , після чого залишила місце ДТП\~ (а.с. 7-8). Згідно вказаної постанови [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Згідно із ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Таким чином, невідповідність дій [PERSON] вимогам Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останньої. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма передбачена в ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, згідно якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому, відповідно до пп. «в» п. 38.1.1 ч. 38.1 ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно\~-\~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди. Як вбачається із страхового акту №180000160294 від 27.09.2018 року та платіжного доручення № 3Р070431 від 02.10.2018 року, страховою компанією було виплачено на користь власника пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 20123,38 грн. (а.с. 15, 16). За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 20123,38 грн. понесених витрат на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. У відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, зважаючи, що відповідач визнала позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тому суд вважає, що з останньої слід стягнути судовий збір в сумі 1135 грн. на користь позивача, а також повернути позивачу з державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 1135 грн. згідно платіжного доручення №ЗР042937 від 07.05.2021 року. Згідно ч. 1 ст.\~267\~ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Виходячи з матеріального становища відповідача, яка є безробітною, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, з урахуванням поданої до суду заяви про надання розстрочення сплати заборгованості по сумі виплаченого страхового відшкодування перед ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», то суд вважає за можливе задовольнити заяву, надавши можливість відповідачу сплачувати суму заборгованості та судового збору строком на 6 місяців рівними платежами по 3353,90 грн. щомісяця.

Outcome: approved