Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме у квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі Свідоцтва № [NUMBER] від 12.09.2011 року про право власності на квартиру належить на праві приватної власності у цілому квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що зареєстровано ОКП ЛМР «БТІ та ЕО» 24.10.2011 року, реєстраційний номер 34961766, відповідно до Витягу про державну реєстрацію. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Довідкою ЛКП «Сигнівка» № 2935 від 29.07.2021 року. Однак, відповідач [PERSON] у квартирі не проживає з 2018 року, про що засвідчено Актом ЛКП «Сигнівка». Також зазначає, що між нею та [PERSON] не встановлена будь-яка домовленість щодо користування квартирою, відповідач тривалий час не проживає у квартирі, не вносить плату за комунальні послуги, не цікавиться квартирою, особистих речей його у квартирі немає, добровільно не знімається з реєстрації. Відтак, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.10.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 21). У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач згідно свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 12.09.2011 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4), що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав серії СЕВ № 641580 від 24.10.2011 року виданими Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «БТІ та ЕО» (а.с. 5). Згідно довідки ЛКП «Сигнівка» № 2935 від 29.07.2021 року (а.с. 6) у вказаній квартирі зареєстровано четверо осіб: позивач (власник) [PERSON] , її син [PERSON] , внучка [PERSON] та внук [PERSON] (а.с. 6). Також встановлено, що відповідач з 2018 року у вказаній квартирі не проживає, жодних речей відповідача у спірному житлі немає. Наведене зокрема стверджується актом ЛКП «Сигнівка» від 28.07.2021 року (а.с. 8). Суду не надано доказів на спростування повідомлених позивачем обставин того, що відповідачу ніхто і ніколи не чинив перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням, однак, він не користується такими та не приймає участі в утриманні житла протягом вказаного періоду часу. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ч. 1, ч. 3 ст. 402 ЦК України). Сервітутне правовідношення виникає в силу закону згідно з ч. 1 ст. 402 Цивільного кодексу України за наявності факту проживання особи разом із власником обтяженого сервітутом житла та спільне з ним користування цим житлом. У ЦК України право членів сім`ї власника житла на користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересах певної особи - члена сім`ї власника житла. Таким чином, суб`єктами даного сервітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого - член його сім`ї. Згідно з положеннями ЖК України до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України). Об`єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації у [ADDRESS] іне проживає у цьому житлі з 2018 року, судом не встановлено поважності причини його відсутності чи наявність домовленості між відповідачем і власником житла щодо порядку користування квартирою, тому [PERSON] слід визнати такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908 грн., від сплати якого позивач була звільнена, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved