Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до пунктів 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов`язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] , 2019 р. н., і особою, в сім`ї якої проживає дитина. Тобто, [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Згідно роз`яснень Верховного Суду України, викладених в п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року (з послідуючими змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком. Вимоги ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно вимог ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Виходячи із змісту ст. ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Батьки дитини проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Згідно довідки Медичного центру з профілактики та лікування залежності м.Краматорська» №2869 від 24.11.2021 року, з 25.03.2009 [PERSON] перебуває на обліку в КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності» з діагнозом «синдром залежності від вживання алкоголю». В кінці 2020 року [PERSON] пішла з дому та залишила свого малолітнього сина на його батька, [PERSON] та бабусю, [PERSON] . Згідно листа начальника відділу Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 18.02.2021 року, на [PERSON] було складено протокол за ч.1 ст.184 КУпАП на підставі заяви [PERSON] від 06.02.2021 року, щодо залишення [PERSON] двох малолітніх дітей самих у зачиненому будинку. Спільне проживання [PERSON] разом з онуком [PERSON] , 2019 р.н. за адресою: [ADDRESS] , з 06 лютого 2021 року та по теперішній час, встановлено Актом про спільне проживання №252 від 26.04.2021 року. Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради, орган опіки та піклування, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] . Крім того, у висновку зазначено, що під час слухання справи було встановлено, що [PERSON] ніде не працює, веде асоціальний спосіб життя, не має постійного місця проживання. Наразі батько дитини, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , займається вихованням, утриманням та розвитком свого сина, турбується про його здоров`я та життя, проявляє до дитини батьківську турботу. Таким чином, [PERSON] самоусунулась від виховання та утримання свого малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Також, у судовому засіданні 21.12.2021 року були допитані свідки. [PERSON] показала, що вона є матір`ю відповідачки. Її дочка [PERSON] веде аморальний образ життя, не приймає в житті своїх дітей участі, зокрема в житті свого сина [PERSON] . Грошей на утримання дитини не надає. [PERSON] показав, що він є вітчимом [PERSON] , яка в житті своїх дітей участі не приймає, постійно пиячить, краде речі з дому та продає їх. Можливо навіть вживає наркотики. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами документів та доказів. Обставини ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає доведеними у судовому засіданні, оскільки відповідачка [PERSON] самоусунулася від підготування малолітньої дитини до самостійного життя, не спілкується з сином, не створює умов для його всебічного розвитку, не проявляє інтересу до життя, потреб, здоров`я, не надає матеріальної допомоги. Відповідачка не виявляє інтересу до внутрішнього світу малолітньої дитини, не створює умов для отримання ними освіти. Дійсно, така поведінка відповідачки не відповідає вимогам Закону. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Питання щодо встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , 2019 р.н., судом не розглядалось, оскільки батько дитини [PERSON] не позбавлений батьківських прав. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved