Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

17 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. Позов мотивовано тим, що він був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності, що завдало йому сильних душевних страждань, незручності та приниження честі та гідності. Посилається на те, що 23.02.2018 року постановою Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/720/18 [PERSON] визнано винним у чинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено штраф у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Зазначає, що він не вчиняв даного адміністративного правопорушення, не мав жодного відношення до обставин, викладених в матеріалах патрульної поліції, зазначаючи, що 19.06.2017 року з його квартири було викрадено ряд документів (посвідчення водія, паспорт громадянина України та закордонний паспорт, тощо). відповідно до довідки поліції та Витягом з ЄРДР. 01.07.2021 року постановою Київського апеляційного суду скасовано Постанову Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/720/18 від 23.02.2018 року та закрито провадження у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Враховуючи викладене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь моральну (немайнову шкоду) в розмірі 14 000 гривен та 6 000 грн. на витрати по отриманню професійної правничої допомоги. У відзиві на позов представник відповідача управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції позов не визнав з тих підстав, що позивачем не доведено обставини, що вказують на порушення інспекторів під час притягнення до адміністративної відповідальності позивача, що спростовує сам факт заподіяння позивачу будь-якої шкоди внаслідок його дій та не наведено доказів в обгрунтування розміру моральної шкоди, яку позивач визначив - 14 000 грн. Вважає, що відсутні підстави для задоволення заявлених вимог, зокрема, стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 6 000 грн., враховуючи значення для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію позивача або публічний інтерес справи. Просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позов представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України позов не визнав з тих підстав, що Головне управління жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не перебуває у правовідносинах з ним, моральної шкоди не завдало, у зв`язку з чим не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших юридичних та фізичних осіб. У позовній заяві відсутні посилання на стан здоров`я позивача, не зазначено чи зазнавав він вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, чи потрібен позивачу час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тобто, є необґрунтованими пред`явлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 14 000,00 грн., не зрозуміло з яких міркувань виходив позивач оцінюючи шкоду в такому розмірі. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунків таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Просив у задоволенні позову відмовити. В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином про день та час судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 21.09.2021 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження в ній у порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що 23.02.2018 року постановою Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/720/18 [PERSON] визнано винним у чинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено штраф у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 01.07.2021 року постановою Київського апеляційного суду скасовано Постанову Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/720/18 від 23.02.2018 року та закрито провадження у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 19.06.2017 року з квартири позивача було викрадено ряд документів (посвідчення водія, паспорт громадянина України та закордонний паспорт, тощо), відповідно до довідки поліції та Витягом з ЄРДР. Так, оцінюючи можливість реалізації позивачем свого права на відшкодування моральної шкоди, внаслідок його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, варто звернути увагу на наступне. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цьогоКодексу). Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі №532/1243/16-ц (провадження №61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі №142/143/17 (провадження №61-5739св19), а аткож об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц. Варто наголосити, що 01.07.2021 року постановою Київського апеляційного суду скасовано Постанову Деснянського районного суду м.Києва у справі № 754/720/18 від 23.02.2018 року та закрито провадження у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.. Таким чином, будучи незаконно притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок незаконного ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, (складання стосовно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення, збирання доказів, які не можуть вважатись належними та допустимими, безпідставне обвинувачення позивача у вчиненні діянь, яких він не вчиняв , [PERSON] , відповідно до вказаних нормативно правових актів, підтверджених усталеною судовою практикою, має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має залучити як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними встаттях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції). Статтею 1 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважений працівник поліції при складанні протоколу у справі про адміністративне правопорушення не діє як самостійний суб`єкт власних повноважень, а діє від імені Національної поліції, яка є центральним органом виконавчої влани. Шкода ж, завдана посадовою або службовою особою органу державної влади, відшкодовується державою (ст.1174 ЦК України) За змістом п.п.1, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45, цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; 3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; 4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; 5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Аналогічна норма зазначена і в ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, на яку посилаються позивачі в позові. Крім цього Верховний суд у своїй практиці, зокрема, у справах № 521/10640/15-ц і №520/3307/16-ц, приходить до висновку, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання казначейством України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно із вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнав [PERSON] суд враховує, що внаслідок незаконних дій, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, біу змушений витрачати власний час, грошові кошти, позивач змушений був звертатись за допомогою до фахівців у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість. Окрім того, позивача було позбавлено права керування транспортним засобом, що створювало незручності для позивача. Наведене безумовно спричинило зміни звичного для позивача способу життя та зумовило необхідність вжиття заходів організації свого захисту в судовому процесі та доведення своєї невинуватості.. Окремо, суд звертає увагу на позицію представника УПП в м.Києві, який не визнає позовні вимоги, що позивачем не доведено обставини, що вказують на порушення інспекторів під час притягнення до адміністративної відповідальності позивача, що спростовує сам факт заподіяння позивачу будь-якої шкоди внаслідок його дій та не наведено доказів в обгрунтування розміру моральної шкоди. Разом із тим, позивачем не доведено існування виконавчого провадження стосовно примусового виконання адміністративного покарання у виді штрафу. Суд також бере до уваги, що порушене право позивача було відновлено постановою Київського апеляційного суду 01.07.2021 року. Окрім того, приниження честі позивача внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності не мало публічний характер та було обмеженим вузьким колом людей, які про це дізналися. Враховуючи викладене та

Outcome: partial