Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати арешт/обтяження нерухомого майна, квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ., шляхом виключення запису про обтяження №1346021 від 01.10.2004 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (архівний номер 5805895KIEV478, архівна дата 24.07.2003 року, дата виникнення 24.07.2003 року № реєстра: 1479, внутр. № 7601063928F4432D7D2A) та Скасувати арешт/обтяження нерухомого майна, квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ., шляхом виключення запису про обтяження №1346029 від 01.10.2004 року про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (архівний номер 5805895KIEV478, архівна дата 24.07.2003 року, дата виникнення 24.07.2003 року № реєстра: 1479, внутр. № 7601063928F4432D7D2A). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Під час вчинення нотаріальної дії щодо оформлення передачі права власності на квартиру стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні вказані обтяження. Виконавча служба надала відповідь, що відомості про накладення арешту на майно відсутні, оскільки дана інформація знищена у зв`язку із закінченням строку зберігання архівних виконавчих проваджень. Для вирішення питання про звільнення майна з під арешту, рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 15.12.2021 року відкрито провадження та призначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази приохоть до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вищевказану квартиру належить на праві приватної власності. Свідоцтво на право власності на житло, б/н, видано 02.02.2009 року Обухівською міською радою . Під час вчинення нотаріальної дії щодо оформлення передачі права власності на квартиру, моїй дочці [PERSON] , позивачу стало відомо про те, що 01.10.2004 року, Обухівською районною державною нотаріальною конторою було внесено два записи, обтяження. Перший запис обтяження за №1346021, а саме тип обтяження: арешт (архівний запис) усього нерухомого майна, що належить [PERSON] . Другий запис обтяження за №1346029, а саме тип обтяження: арешт (архівний запис) усього нерухомого майна, в тому числі квартира що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Дані записи було внесено згідно з листом Державної виконавчої служби Обухівського РУЮ за № 7884 від 24.07.2003 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 19 серпня 2021 року листом Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області за № 68398, повідомлено, що станом на 19.08.2021 року, відомості про накладення арешту на майно відсутні, оскільки дана інформація знищена у зв`язку із закінченням строку зберігання архівних виконавчих проваджень. Для вирішення питання про звільнення майна з під арешту, рекомендовано звернутись до суду. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно боржника [PERSON] державним виконавцем не знято. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений квартиру за адресою: [ADDRESS] , порушує можливості реалізації позивача своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Outcome: approved