Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно свого чоловіка [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживанн [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборонити [PERSON] в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] . Заяву обґрунтовує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та проживає разом з ним за адресою [ADDRESS] . Останні чотири роки [PERSON] систематично зловживає спиртними напоями, постійно піднімає на нею руку, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, словесно ображає її, принижує її честь та гідність, завдає їй тілесних ушкоджень. Вона фізично та психологічно страждає від таких діянь чоловіка. На цей час вона подала позов про розірвання шлюбу. На її звернення до поліції 03.03.2020 року та 29.12.2021 року відносно [PERSON] складено два термінових заборонних приписів. Вона є особою, яка зазнає домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Казміренко Л.О. підтримала заяву із зазначених підстав, просила суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення представника заявниці - адвоката Казміренко Л.О., перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав: Суд установив, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 травня 1989 року та проживають разом за адресою [ADDRESS] . На цей час [PERSON] поданий позов про розірвання шлюбу. Заявниця [PERSON] в заяві стверджує, що постійні образи, погрози зі сторони [PERSON] , завдання їй тілесних ушкоджень стали підставою для звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису. Органами поліції не складалися протоколи про адміністративне правопорушення для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства стосовно [PERSON] . Після звернення [PERSON] до органів поліції 03.03.2020 року та 29.12.2021 року відносно [PERSON] складено два термінових заборонних приписів. Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає домашнім насильством - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 та пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник. Згідно положень пункту 7 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису необхідно встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Заявницею [PERSON] доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства. Отже, є підстави для задоволення вимоги щодо видачі обмежувального припису на строк чотири місяця, яким заборонити [PERSON] в будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] . Такий захід тимчасового обмеження як заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою не може бути застосований до [PERSON] , оскільки під час розгляду справи не встановлено, що [PERSON] має інше місце для тимчасового проживання протягом дії обмежувального припису, чи спроможний винаймати житло.

Outcome: partial