Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно вказане в позовній заяві. До підготовчого судового засідання позивачі підтримали позовні вимоги, просили суд справу слухати за їхньої відсутності, подавши до суду відповідні заяви. Судом встановлено, що [INFO] , померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого Білоцерківським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29 липня 2021 року, за актовим записом № 2093. Спадкодавець заповіту не залишала. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме, Ѕ частину земельної ділянки, площею 3,9005 га., яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області (в минулому Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області), кадастровий номер 3224082100:03:016:0008, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м. Позивачі є спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця, згідно ст. 1261 ЦК України, прийняли спадщину у встановлений законом строк та порядок. Позивач, [PERSON] відмовляється від частини спадщини на користь іншого позивача та спадкоємця за законом [PERSON] , та не заперечує проти того, щоб ј частину земельної ділянки, площею 3,9005 га., яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області (в минулому Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області), кадастровий номер 3224082100:03:016:0008, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, успадкувала вона. В свою чергу, [PERSON] не заперечує проти того, щоб ј частину земельної ділянки, площею 3,9005 га., яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області (в минулому Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області), кадастровий номер 3224082100:03:016:0008, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м., успадкувала [PERSON] . Окрім позивачів, є ще спадкоємець за законом, це [PERSON] (відповідач по справі), який відмовляється від своєї частки спадкового майна на користь позивачів, та не заперечує проти того, щоб спадкове майно успадкували вони, про що подав до суду відповідну заяву. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5(далі порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п. 4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При звернені до нотаріуса, позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, отримати дублікати яких позивачі не мають можливості, оскільки це суперечить ч. 4 ст. 25 та ч. 11 ст. 346 ЦК України, згідно яких право власності припиняється у разі смерті власника. Вказана обставина позбавляє позивачів вступити у спадкові права на підставі та у спосіб передбачені законом, тому, на підставі вищевикладеного вони вимушені звернутися до суду з відповідною вимогою. Іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачами, окрім прийняття ними спадщини в судовому порядку, неможливо. Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи. Відповідач (інший спадкоємець за законом) до проведення підготовчого судового засідання позов визнав, про що подав до суду відповідну заяву. Суд вважає,\~що визнання\~позову відповідачами,\~не суперечить\~закону,\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~тому відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~200\~та ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~вважає ухвалити\~рішення у\~підготовчому судовому\~засіданні по\~суті позовних\~вимог.

Outcome: approved