Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Трун О.В., звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач вказав, що він є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. Підставою набуття права власності є свідоцтво про право на спадщину за законом. 05.02.2003 року у вказаній квартирі була зареєстрвоана дружина діда позивача - [PERSON] , яка за адресою реєстарції не проживає з 2017 року. Зазначив, що відповідач не знявся з реєстраційного обліку, що порушує його права, як власника зазначеної квартири, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, в якій зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик за місцем реєстрації. Відзиву чи будь-яких клопотань, заяв від відповідача на адресу суду не надходило. На підставі п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач є таким, якому вручена судова повістка. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористалися і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України). Судом, на підставі досліджених матеріалів справи встановлено такі обставини. Витягом № 25917648 від 22.08.2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстарцію права власності (а.с.9) підтверджується факт перебування у приватній власності [PERSON] квартири за адресою [ADDRESS] . Зазначеним витягом також підтверджується, що [PERSON] є одноосібним власником вказаного нерухомого майна з 22.08.2014 року. З свідоцтва про право на спадщину за законом № 1019 від 22.08.2014 року (а.с.7), вбачається, що відповідач [PERSON] , дружина спадкодавця [PERSON] після смерті останнього, відмовилась від прийняття спадщини в частині Ѕ частки квартири. Отже позивач [PERSON] є новим власником квартири за адресою [ADDRESS] , та набув право приватної власності на квартиру на законних підставах. Довідкою виконавчого комітету Новодонцеької селищної ради від 10.12.2021 року № 02-27/3128 (а.с.14), підтверджується факт реєстрації відповідача за адресою [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [INFO] з 05.02.2003 року. Позивач в своїй заяві зазначає, що відповідач [PERSON] є дружиною його діда, тобто не є членом сім`ї чи родичем позивача. Факт не проживання відповідача за адресою [ADDRESS] , понад 4 роки, підтверджуються Актом від 18.11.2021 року, складеним депутатом Новодонцеької селищної ради. Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред`явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що у відповідача відсутнє право власності на вказане житлове приміщення, останній не є членами сім`ї власника житлового будинку і не користується вказаним житловим приміщенням, а лише є зареєстрованим в ньому, що чинить певні перешкоди позивачу у користуванні своєю власністю в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ч. 1 ст.141 ЦПК України, за змістом якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved