Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач зазначила, що є власником земельної ділянки кадастровим номером 2325555100:08:005:0019, розташованої на території Чернігівської селищної ради Чернігівського (зараз Бердянського) району Запорізької області. 05.09.2014р. між сторонами укладено договір оренди цієї земельної ділянки, строком на 25 років з урахуванням ротації культур згідно проекту землеустрою, із внесенням до 31 грудня поточного року орендної плати, яка становить 3% від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з врахуванням індексації та пені в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Позаяк в період із 2014 по 2019р.р. позивачеві не виплачена орендна плата загальною сумою 30\~298грн 38коп, просить суд про розірвання договору оренди цієї земельної ділянки, стягнення заборгованості з орендної плати за період з 2014 по 2019р.р. включно, а також за цей же період 3% річних від простроченої суми в розмірі 2571грн 45коп, інфляційні витрати в сумі 7220грн 02коп, пеню в сумі 1036грн, а всього 41\~126грн 71коп, зобов`язати відповідача негайно передати земельну ділянку. В судовому засіданні позов підтримала, додатково пояснила, що дійсно 05.09.2014р. уклала із відповідачем оспорюваний договір, при цьому він їй пояснив, що почне процедуру його реєстрації в ДЗК. Другого екземпляру договору їй на руки не видавалося. З 2014р. по 2019р. орендну плату вона не отримувала. Позаяк вони із головою фермерського господарства односельці, то неодноразово ходила до нього додому, запитувала, коли він виплатить їй гроші, а він пояснював, що договір ще не зареєстрований, і платити орендну плату до реєстрації він не буде, бо немає договору, немає й грошей, як зареєструють, то заплатить. Потім ходити перестала, вирішила, що це марно. В 2020р. звернулася за правовою допомогою, встановила, що договір був зареєстрований ще в 2014р., і подала до суду позовну заяву, що розглядається. В жодних відомостях про виплату орендної плати не розписувалася, знає від інших односельців-орендодавців, що таких відомостей не підприємстві не ведуть, розписуються у зошиті. Не заперечує факт отримання орендної плати за 2020, 2021р.р., після звернення до суду. Представник відповідача позов не визнав, надав відзив (а.с.43-45), додатково суду пояснив, що орендна плата сплачувалася позивачці повністю і своєчасно, і подання нею позову обумовлено тим, що фермер, який також орендує у цьому селі землю, запропонував їй більшу суму орендної плати. Інші докази отримання позивачкою орендної плати, окрім наданих суду відомостей за 2018-2019р.р. включно відсутні. Заявив про застосування позовної давності у спорі, також вважає невірними розрахунки заборгованості з орендної плати, виконані позивачем. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. По справі встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником земельної ділянки кадастровим номером 2325555100:08:005:0019, розташованої на території Чернігівської селищної ради Чернігівського (зараз Бердянського) району Запорізької області (а.с.8). 05.09.2014р. між сторонами укладено договір оренди цієї земельної ділянки, строком на 25 років з урахуванням ротації культур згідно проекту землеустрою, із внесенням до 31 грудня поточного року орендної плати, яка становить 3% від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з врахуванням індексації та пені в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення (а.с.17-20). Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних із орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилалася на те, що відповідачем не виплачено орендну плату за 2014-2019 роки. Відповідач спростовував викладене наданням суду відомостей про отримання нею орендної плати в 2018 та 2019р.р. Згідно висновку експертів № 1127-21 від 16.11.2021р. Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ (а.с.155-165), підписи, виконані від імені позивача в графі «підпис про одержання» відомостей на виплату орендної плати за землю ФГ «Миг» у 2018 та 2019р.р. виконаний не позивачем, а іншою особою із наслідуванням справжнього підпису позивача. Інших доказів відповідачем суду не надано. За ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач факт виплати позивачу орендної плати за землю в період з 2014 по 2019р.р. іншими належними та допустимими доказами не навів. Видана ним довідка про відсутність заборгованості перед позивачем (а.с.46) суперечить іншим зібраним по справі доказам, тому до уваги судом не приймається. Відтак слід дійти висновку про розірвання спірного договору оренди земельної ділянки та зобов`язання відповідача негайно її повернути. Стосовно стягнення заборгованості з орендної плати за період з 2014 по 2019р.р. слід відмітити наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Відповідно до\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки. П.1 ч.2 ст.258 ЦК України передбачено, що\~позовна давність\~в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,\~пені). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). Згідно з\~статтею 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частини 4\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що за умовами договору оренди\~строк внесення чергового платежу визначений до 31 грудня поточного року, тобто відповідач повинен був виплатити позивачу орендну плату: за 2014р. до 31.12.2014р., за 2015р. до 31.12.2015р., за 2016р. до 31.12.2016р., за 2017р. до 31.12.2017р., за 2018р. до 31.12.2018р., за 2019р. до 31.12.2019р. Позивач звернулася до суду із позовом 10.12.2020р. Суду пояснювала, що з 2014р. неодноразово зверталася до відповідача, усно, з вимогами виплатити орендну плату, з чого випливає висновок, що вона знала про порушення свого права і особу, яка його порушила, але вжила заходів для захисту своїх прав лише через 6 років. Відтак наявні підстави для застосування позовної давності у спорі та відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості з орендної плати за період з 2014 по 2016р.н., та зі стягнення пені Позивачем подані розрахунки заборгованості з орендної плати з 2014 по 2019р.р. Представник відповідача зауважив про неправильність їх проведення. Частиною першою\~статті 623\~ЦК України\~передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 8 договору оренди, укладеного між сторонами, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, за загальну площу земельної ділянки і становить 3% від суми нормативної грошової оцінки земельної ділянки 4\~816грн 15коп. Обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Розмір орендної плати не переглядається. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, стягується пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення. Строк позовної давності зі стягнення пені становить 1 рік. Згідно пояснень відповідача у відзиві (а.с.44), сума орендної плати до отримання на руки позивачу за 2017, 2018, 2019р.р. становила 5\~812грн щорічно. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем з врахуванням ст. 625 ЦК України станом на 10.12.2020р. становить: -за 2017р. 5\~812грн (орендна плата) + 687грн (3% річних за 1439 днів прострочення) + 2040грн 40коп (інфляційне збільшення боргу за 1439 днів прострочення) = 8539грн; -за 2018р. 5812грн (орендна плата) + 1026грн (3% річних від суми боргу наростаючим підсумком за 1074 дні прострочення) + 2192грн 29коп (інфляційне збільшення боргу сумою наростаючим підсумком за 1074 дні прострочення) = 9030грн 29коп; -за 2019р. 5812грн (орендна плата) + 1016грн (3% річних від суми боргу наростаючим підсумком за 709 днів прострочення) + 1442грн 65коп (інфляційне збільшення боргу сумою наростаючим підсумком за 709 днів прострочення) + 284грн 21коп (пені за п. 13 договору оренди, яка обчислена за формулою: пеня = СхРПхД/100, де С сума боргу наростаючим підсумком, Д кількість днів прострочення, РП розмір пені), а всього 26\~124грн 15коп, і зазначену суму слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відтак позов слід задовольнити частково, а також стягнути з відповідача на користь позивача й судові витрати, відповідно до положень ч.1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеної частини позовних вимог, в сумі 7\~881грн 16коп (судові витрати 12\~407грн 14коп (судовий збір в сумі 840грн 80коп + 840грн 80коп +840грн 40коп (а.с.3,4,27) та витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 9\~884грн 74коп (а.с.165)) х 26\~124грн 15коп (задоволена до стягнення сума заборгованості) / 41\~126грн 71коп (заявлена до стягнення сума заборгованості). На підставі викладеного,

Outcome: partial