Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [PERSON] \~та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 січня 1997 року до 7 квітня 2014 року, коли рішенням суду шлюб було між ними розірвано. Сторони під час шлюбу придбали квартиру по [ADDRESS] , а також автомобілі «Кіа Сеrато» н/з [NUMBER] та «Honda Civic» н/з [NUMBER] , які були всі оформлені на відповідача. На підставі переліченого просила суд визнати кв. [ADDRESS] , а також автомобілі «Кіа Сеrато» н/з [NUMBER] та «Honda Civic» н/з [NUMBER] об`єктами спільної сумісної власності колишнього подружжя сторін, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частку кв. [ADDRESS] , на 1/2 частку автомобіля «Кіа Сеrато» н/з [NUMBER] та на 1/2 частку автомобіля «Honda Civic» н/з [NUMBER] , стягнувши на її користь судові витрати з відповідача. В судове засідання позивачка, [PERSON] , не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання за невідомих суду причин не з`явився повторно, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим належним чином. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про можливість задоволення поданого позову [PERSON] , виходячи з наступного вмотивування. Судом було встановлено, що факт перебування сторін у шлюбі з 10 січня 1997 року підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , виданого Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 06 від 10 січня 1997 року (а. с. 6). Розірвання шлюбу між сторонами 18 квітня 2014 року підтверджується копією рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 7 квітня 2014 року, яке набуло чинності 18 квітня 2014 року, про розірвання шлюбу між [PERSON] \~та [PERSON] (а. с. 7). Факт набуття відповідачем, [PERSON] , у період шлюбу із позивачкою, [PERSON] , у власність кв. [ADDRESS] (житлова площа 29,1 кв. м., загальна площа 53,4 кв. м.) на підставі договору купівлі-продажу від 3 березня 2007 року підтверджується копією такого договору купівлі-продажу, реєстр нотаріусу № 588, витягом від 5 березня 2007 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольським БТІ, а також інформацією від 22 вересня 2021 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а. с. 8, 9, 11). При цьому у вказаному договорі купівлі-продажу від 3 березня 2007 року зазначено, що придбання [PERSON] кв. [ADDRESS] . Захисників України відбулось за письмової згоди позивачки, як дружини відповідача, яка має право на частку у такому спільному майні подружжя (а. с. 8). Факт придбання відповідачем, [PERSON] , 23 грудня 2010 року у період шлюбу із [PERSON] у власність автомобілю «Кіа Сеrато» державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , на підставі довідки-рахунку [NUMBER] від 23 грудня 2010 року (свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 1 серпня 2018 року) підтверджується відомостями від 11 грудня 2021 року територіального сервісного центру МВС № 1441 ТСЦ МВС в Донецькій області (а. с. 20). Також факт придбання відповідачем, [PERSON] , 20 листопада 2012 року у період шлюбу із [PERSON] у власність автомобілю «Honda Civic» державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , на підставі довідки-рахунку ДПІ № 684599 від 20 листопада 2012 року (свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 11 грудня 2012 року) підтверджується відомостями від 11 грудня 2021 року територіального сервісного центру МВС № 1441 ТСЦ МВС в Донецькій області (а. с. 20). Згідно із ст. 368 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За ч. 1 ст. 61 СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином за загальним правилом, що витікає з наведених правових норм, вбачається, що будь-яке майно набуте за час шлюбу належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не буде доведене набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування в шлюбі. Суд у цьому сенсі зазначає, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Отже, спірне нерухоме та рухоме майно з підстав, передбачених ст. 60, 61 СК та ст. 368 ЦК, є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, як подружжя, оскільки було набуто спільно за час їх перебування у шлюбі. За ч. 1 ст. 65 СК дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За ч. 1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі ч. 2 ст. 370 ЦК в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК в разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином,

Outcome: approved