Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] . Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона з 10.12.2005 р. перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинено з грудня 2019 року, подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, та таким, що суперечитиме інтересам позивачки та інтересам дітей, тому позивачка просить розірвати їх шлюб. Разом з тим, позивачка зазначає, що матеріальна допомога відповідача на утримання дітей є недостатньою та несистематичною, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання синів у твердій грошовій формі в розмірі 7500,00 грн на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.11.2021 р. на електронну адресу суду надійшов відзив, в якому представник відповідача зазначив, що в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу відповідач позов визнає та не заперечує щодо задоволення даної вимоги. Щодо вимог про стягнення аліментів на двох дітей в розмірі 7500,00 грн. щомісячно на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з моменту подання позову до суду і до повноліття дітей заперечує. З вказаною вимогою не погоджуються, позивач не посилається на будь-які докази, що підтвердили б такі значні витрати. Дана сума аліментів не обґрунтована. Відповідач погоджується сплачувати аліменти у відповідності до ч.1 ст.80, ч.2 ст.182 СК України, з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», яким встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідач наполягає на встановленні суми аліментів у розмірі 2500,00 гривень на одну дитину. Дохід у відповідача відсутній. В підтвердження відповідачем надано до відзиву декларацію платника єдиного податку та квитанцію №2. Дохід з ТОВ «ДАБ МУН» відповідач не має, оскільки дане товариство зупиняє свою діяльність з подальшим повним припиненням. Відповідач являється керівником ТОВ «МОХАЛІ», проте фізично не бере участі у здійсненні його діяльності та не отримує доходу. Питання щодо належності йому п`яти земельних ділянок на даний час вирішується в судовому порядку в зв`язку з розглядом справи про поділ майна подружжя. Позовні вимоги щодо суми аліментів відповідач просив у відзиві задовольнити частково: в розмірі 5000 грн. на двох дітей. Позивачка та її представник - адвокат Юрко С.С. у судовому засіданні позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Представник позивача зазначив, що відповідач являється керівником товариств, які не перебувають у стані припинення. Він відкрив приватний стоматологічний кабінет, фото своїх пацієнтів він викладає на своїй сторінці в мережі інтернет. Відповідач користується автомобілем Лексус. Також він має 5 земельних ділянок. Спір про поділ майна стосується лише трьох земельних ділянок. Враховуючи матеріальне становище відповідача, розмір стягуваних аліментів повинен бути вищим. Позивачка повідомила суду, що з жовтня місяця вона змінила місце роботи. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача - адвокат Красіловський В.О. в судове засідання не з`явився, але скерував до суду клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі. Суд, зважаючи на тривалий розгляд справи, враховуючи, що стороною відповідача надано відзив, вважав клопотання безпідставним, необґрунтованим, оскільки представником не обґрунтовано, чому він надав перевагу брати участь в іншому процесі, тому продовжив розгляд справи за відсутності представника відповідача. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.06.2006 р., [PERSON] та [PERSON] , 10.12.2005 р. зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 3220, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні спорів про стягнення аліментів має враховуватися матеріальне становище як позивача, так і відповідача, розмір доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що стороною позивача не стверджено належними та допустимими доказами заявлений до стягнення з відповідача розмір аліментів в сумі 7500,00 грн. на кожну дитину, що в сумі становитиме 15000,00 грн. Ні позивачем, ні відповідачем не надано доказів того, що відповідач має дохід від наявних земельних ділянок, від підприємницької діяльності та ін. Крім того позивачем не було подано додаткових клопотань про витребування інших доказів, які б підтвердили високий рівень матеріального стану відповідача. З наданих стороною відповідача податкових декларацій за 2020 р., за І квартал 2021 р. та за 9 місяців 2021 р. судом встановлено, що в цей період він доходів не мав. Суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання двох синів у твердій грошовій сумі, з урахуванням матеріального становища як позивача, так і відповідача. Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд стягує аліменти в сумі, визнаній відповідачем: 2500,00 грн. на кожну дитину, що відповідатиме вимогам чинного законодавства, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Стягнення аліментів слід розпочати з дня звернення позивачкою до суду і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки відшкодування по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн, та на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн, від якого при подачі заяви позивачка була звільнена.

Outcome: partial