Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності, як за спадкоємцем за заповітом, на 9/40 частини домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , що належало її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на те, що при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини на вказане майно їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на частину домоволодіння, виданих на ім`я спадкодавця. Вказала, що станом на 15 квітня 1991 року дане господарство відносилося до суспільної групи двір колгоспника і право власності на нього виникло у п`яти членів колгоспного двору, в тому числі, у неї, її бабусі [PERSON] - спадкодавця у справі, дідуся [PERSON] , її батька [PERSON] та дядька [PERSON] . Крім того, її бабуся [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , в тому числі, належну йому на день смерті 1/40 частину спірного домоволодіння, але не оформила спадкових прав, померла. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Пробіжанська Н.П. у підготовче засідання не прибули. Представник позивачки у поданій суду письмовій заяві, просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Борщівської міської ради в підготовче засідання не прибув, від нього поступила письмова заява про визнання позову, в якій просить справу слухати за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. Борщівська державна нотаріальна контора листом №631/02-14 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на спадкове майно, яке складається з 9/40 частин домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] частина якого належала спадкодавцю особисто, а 1/40 частина цього ж домоволодіння належала померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого за законом була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановлений строк, але не оформила своїх спадкових прав, померла. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішенням Сков`ятинської сільської ради від 10 грудня 1993 року [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га, з них 0,14 га для обслуговування житлового будинку, 0,46 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,12 га залишилось у користуванні, яка згідно довідки Борщівської міської ради №248 від 15 липня 2021 року, розташована в [ADDRESS] . За даними технічного паспорта на житловий будинок, зокрема згідно характеристики будинку садибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами та інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна від 16 вересня 2021 року, виготовлених техніком з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] , дійсна вартість домоволодіння [ADDRESS] становить 349839 грн. Житловий будинок, веранду та підвал побудовано в 1963 році, господарські будівлі та прибудови - 1970-1980 роках. До складу домоволодіння входить: житловий будинок «А»; веранда «а»; підвал «пд»; господарський будинок/гараж «Б»; прибудова «б»; підвал «пд»; сарай «В»; криниця «К»; ворота «1»; огорожа «2». Згідно копій погосподарських книг по с.Сков`ятин за 1986-1990 р.р., 1991-1995 р.р., двір, що знаходиться в [ADDRESS] , і у якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані: вона [PERSON] , її бабуся [PERSON] - спадкодавець у справі, дідусь [PERSON] , її батько [PERSON] та дядько [PERSON] , відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року ці ж члени колгоспного двору є такими, що не втратили права на частку в колгоспному дворі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, членам колгоспного двору, в тому числі спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] , належало право власності на 1/5 частину спірного домоволодіння кожному. [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Згідно довідки Борщівської міської ради №249 від 15 липня 2021 року на день смерті [PERSON] разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , сини [PERSON] та [PERSON] , онука, позивачка у справі [PERSON] . Заповіт [PERSON] склав на сина [PERSON] , який було посвідчено секретарем Сков`ятинської сільської ради народних депутатів 19 березня 1997 року №14. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Отже, спадкодавець [PERSON] , яка була пенсійного віку на час смерті чоловіка [PERSON] , прийняла спадщину, та мала право на обов`язкову частку у спадщині, що становить 1/40 частину спірного домоволодіння. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки Борщівської міської ради №248 від 15 липня 2021 року на день смерті [PERSON] разом з нею проживали та були зареєстровані: сини [PERSON] та [PERSON] , онука, позивачка у справі [PERSON] . За життя, 27 лютого 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Сков`ятинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №12, яким заповіла позивачці [PERSON] , все належне їй на день смерті майно і на що вона за законом матиме право. Заповіт є чинним згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16 липня 2021 року №65608852. За даними свідоцтва про народження позивачки серія [NUMBER] та скороченої копії акту про шлюб [NUMBER] , виданого Мазовецьким воєводством Управління запису актів громадянського стану столичного міста Варшави Республіки Польща позивачка [PERSON] змінила дівоче прізвище [PERSON] , уклавши 22 липня 2017 року у місті Варшава шлюб із [PERSON] . Отже, судом встановлено, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті бабусі [PERSON] , в тому числі, належні їй 9/40 частин спірного домоволодіння (1/5+1/40). Інших спадкоємців, які б заявили своє право на спадкове майно померлої [PERSON] немає. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 16, 25, 26, 200, 376, 392, 1218, 1223, 1233-1235, 1241 ЦК України,

Outcome: approved