Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд розірвати шлюб з відповідачем по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб носить формальний характер та збережений бути не може, шлюбні відносини фактично припинено з грудня 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце та час судового засідання повідомлялась належним чином шляхом направлення повістки за місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. За нормою ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ухвалює заочне рішення. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між сторонами по справі 12.03.1993 року укладено шлюб, зареєстрований Щасливською сільською радою Цюрупинського (в теперішній час Херсонського) району Херсонської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 05. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104\~СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3ст.\~109\~СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2ст.\~114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved