Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-29 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 191 025 грн в якості частки від отриманого доходу від здачі в оренду квартир, які були їх спільною з відповідачем сумісною власністю. Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2020 року та постанови Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року визнано право спільної сумісної власності її та відповідача, зокрема, на ѕ частини чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , однокімнатну квартиру [ADDRESS] , однокімнатну квартиру [ADDRESS] , виділивши їй в натурі ѕ частини чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , однокімнатну квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] - однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що після припинення сімейних відносин, тобто після 2011 року, відповідач надавав в оренду вищезазначене спільне майно та отримував дохід від здійснення підприємницької діяльності у виді надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Водночас, укладаючи договори оренди спірних приміщень та отримуючи блага у вигляді орендної плати, відповідач повинен був враховувати її права та інтереси, як співвласника, на отримання доходу від цього. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь половину доходу від передачі спільного майна в оренду, що за її підрахунками за даними сайту Державної статистичної служби України за період з 2016 року по 2020 рік складає 191 025 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відзиву на позовну заяву відповідачем [PERSON] не подано. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Кирилкіна Р.О. про призначення судової експертизи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є знайомим позивачки [PERSON] , пояснив, у кінці серпня - на початку вересня 2020 року він на прохання своїх родичів зняв для них у [PERSON] квартиру по [ADDRESS] , яка розташована на 3 поверсі, номер квартири не пам`ятає. Родичі приїздили на 3-4 дні. Він зателефонував [PERSON] , домовився про оренду квартири за ціною 500 грн на день. Заплатив йому 1000 грн перед їх заїздом, а решту 2000 грн коли вони виїхали. Також він попросив у відповідача квитанцію на цю суму. Допитані в судових засіданнях свідки [PERSON] , яка є племінницею відповідача [PERSON] , та [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою відповідача [PERSON] , пояснили суду, що у квартирі по [ADDRESS] з зими 2016 року живе мати [PERSON] та бабуся [PERSON] , яка у зв`язку з похилим віком та за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги. Вони [PERSON] грошей за це не сплачують, а сплачують лише за житлово-комунальні послуги, хоча неодноразово пропонували йому плату за проживання у цій квартирі їхньої родички, проте він відмовлявся. Про оренду інших квартир їм не відомо. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є зятем позивачки [PERSON] та колишнім зятем відповідача [PERSON] , показав суду, що протягом 2010 - 2014 років він особисто знімав квартири у [PERSON] по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Вартість квартир на той час становила 250 грн за добу по [ADDRESS] . При цьому, на запитання суду скільки разів протягом 2011 - 2014 років, протягом якого періоду часу та у якій вартості він оплачував орендовані ним квартири свідок не зміг надати пояснення, вказавши, що він не пам`ятає та точно сказати не може. Також пояснив, що документально йому підтвердити нічим, оскільки розрахункові документи не виписувались. Водночас, на запитання представника відповідача свідок не заперечував, що у нього з відповідачем склалися неприязні відносили. Про факт неприязних відносин між [PERSON] та свідком [PERSON] також зауважили і допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Як пояснила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дочкою позивачки [PERSON] та колишньою падчеркою відповідача [PERSON] , здавання в оренду квартир було їх сімейним бізнесом протягом 2004 - 2012 років. Вона допомагала у веденні бізнесу, приїздила на квартири, знімала та змінювала білизну, віддавала ключі, записувала паспортні дані. Квартири здавалися на [ADDRESS] . Вартість квартир протягом 2012-2013 років була по 500 грн за добу, квартири здавалися подобово. Спочатку квартири здавалися лише через знайомих, потім через об`яви та сайти. Водночас, на запитання про доходи від цього бізнесу свідок [PERSON] сказала, що про доходи від здачі квартир вона не знає, скільки коштів було отримано за це вона не може сказати. До того ж, у 2012 році вона поїхала до іншого міста, тому про те, що було після цього їй не відомо. Свідок [PERSON] , який є фізичною особою-підприємцем та займається здачею в оренду власного нерухомого майна, пояснив суду, що декілька років назад йому зателефонував [PERSON] та запропонував співробітництво - здавати в оренду його квартири. Він розмістив об`яви про оренду квартир на сайті OLX. При цьому, указав свій номер телефону. Рази 2-3 він дзвонив [PERSON] , але той постійно казав, що квартири зайняті: то родичі мешкають, то він уїхав. За таких обставин він зрозумів, що з [PERSON] не можна співпрацювати та перестав йому дзвонити з приводу оренди квартир. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] з 1995 року по січень 2005 року. Визнано 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири по [ADDRESS] , загальною площею 80,75 кв.м, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири по [ADDRESS] , загальною площею 80,75 кв.м, вартістю 706275 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 353137 грн 50 коп. в якості компенсації за 1/2 частку спільного майна, а саме 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , вартістю 706275 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю (т. 2, а.с. 217-219). Постановою Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 червня 2020 року в частині встановлення факту, що має юридичне значення, поділу спільного майна та розподілу судових витрат змінено. Внесено зміни до абзацу 2 резолютивної частини рішення, замінивши «з 1995 по січень 2005» на «з 01 січня 2004 року до лютого 2011 року». Абзаци третій і четвертий резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «Визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на: - 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , вартістю 706275 грн; - однокімнатної квартири [ADDRESS] , вартістю 402600 грн; - однокімнатної квартири [ADDRESS] , вартістю 402600 грн; - земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] , вартістю 167870 грн, кадастровий номер 5924786800:02:001:0281». Доповнено абзацом п`ятим резолютивну частину рішення в такій редакції: «Виділити в натурі [PERSON] : - 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] , вартістю 706275 грн; - однокімнатну квартиру [ADDRESS] , вартістю 402600 грн; [PERSON] : - однокімнатну квартиру [ADDRESS] , вартістю 402600 грн; - земельну ділянку площею 0,1 га за адресою: [ADDRESS] , вартістю 167870 грн, кадастровий номер 5924786800:02:001:0281». Абзац п`ятий резолютивної частини рішення вказано вважати абзацом шостим, зменшивши розмір грошової компенсації з «353137 грн 50 коп.» до «269202 грн 50 коп.» і виключивши слова «за 1/2 частку спільного майна, а саме 3/4 частини чотирьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , вартістю 706 275 грн». В іншій частині рішення залишено без змін (т. 2, а.с. 220-224). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка [PERSON] 07 жовтня 2020 року зареєструвала за собою право приватної власності на квартиру [ADDRESS] (т. 2, а.с. 224 на звороті - 225). За інформацією Сумської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Сумській області від 29 жовтня 2020 року № 14920/10/18-28-65-02-16 [PERSON] перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 04 грудня 2006 року по теперішній час. Має такі види діяльності: надання послуг таксі (за кодом КВЕД 49.32), інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у. (за кодом КВЕД 49.39), роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування (за кодом КВЕД 47.11), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (за кодом КВЕД 68.20), інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (за кодом КВЕД 47.99), постачання готових страв для подій (за кодом КВЕД 56.21), загальне прибирання будинків (за кодом КВЕД 81.21), виробництво какао, шоколаду та цукрових кондитерських виробів (за кодом КВЕД 10.82), виробництво кіно- та відеофільмів, телевізійних програм (за кодом КВЕД 59.11). Згідно поданої податкової звітності обсяг виручки від зазначених видів діяльності по рокам склав: 2012 рік - 160000 грн, 2013 рік - 150000 грн, 2014 рік - 185000 грн, 2015 рік - 195000 грн, 2016 рік - 150000 грн, 2017 рік - 150000 грн, 2018 рік - 64017 грн 97 коп., 2019 рік - 149015 грн, 3 квартали 2020 року - 121410 грн. Інформація та відповідні підтверджуючі документи щодо доходів від підприємницької діяльності (68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна), отриманих ФОП [PERSON] за період з 2012 року по теперішній час у Сумській ДПІ відсутні (т. 1, а.с. 28-29, 30-31). Як вбачається з товарного чека № 37 від 09 вересня 2020 року, [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] за послугу згідно КВЕД 68.20 за мешкання по [ADDRESS] за 6 днів за ціною по 500 грн всього на загальну суму 3000 грн (т. 1, а.с. 8). Статтею 189 ЦК України передбачено, що продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю. Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підставі наведених норм права та встановлених у справі фактичних обставин суд вважає, що знайшов своє підтвердження матеріалами справи факт здачі в оренду лише однієї квартири за адресою [ADDRESS] протягом 6 днів у вересні 2020 року, що підтверджується товарним чеком від 09 вересня 2020 року № 37 на суму 3000 грн (а.с. 8). Факт здачі в оренду квартир по [ADDRESS] , по [ADDRESS] та по [ADDRESS] протягом 2011 - 2020 років та розмір отриманого від цього доходу не підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Зокрема, покази свідків [PERSON] та [PERSON] стосуються подій до 2012 року. Водночас, вказані свідки не змогли повідомити суду інформацію про розмір доходу, отриманого від оренди квартир по [ADDRESS] , вказавши, що про це їм не відомо. Також суд приймає до уваги обставини неприязних відносин, що склалися між свідком [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Водночас, предметом доказування у даній справі є сума отриманого доходу від здачі в оренду квартир та встановлення його обсягу, що підлягає поділу між сторонами, а не розмір ефемерного, уявного доходу від можливої здачі в оренду квартир. У зв`язку із зазначеним, суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової експертизи з метою визначення розміру можливого отриманого доходу від здачі в оренду квартир, оскільки поділу підлягає лише фактично отриманий дохід, а не можливий, що намагається довести сторона позивача. Факт отримання відповідачем доходу від здійснення підприємницької діяльності протягом 2012 - 2020 років, що підтверджується даними Державної податкової служби України, на думку суду, не може слугувати доказом отримання відповідачем доходу лише від здачі в оренду квартир, ураховуючи, що окрім вказаного виду підприємницької діяльності за відповідачем зареєстровано ще 8 видів діяльності за КВЕД. При цьому, основним видом діяльності вказано виробництво какао, шоколаду та цукрових кондитерських виробів (т. 1, а.с. 28-29). Крім того, протягом 2016 - 2020 років відповідач здійснював торгівлю солодкою ватою на території парку «Казка» і сума задекларованого ним доходу протягом вказаного періоду припадає саме на час здійснення цієї торгівельної діяльності (т. 1, а.с. 50, 53-57). За таких обставин, суд дійшов висновку, що підлягає поділу між сторонами дохід від здачі в оренду квартири за адресою [ADDRESS] протягом 6 днів у вересні 2020 року у сумі 3000 грн, що з урахуванням розміру часток сторін у праві спільної власності становить 1500 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Заперечення представника відповідача про те, що станом на вересень 2020 року вказана квартира вже була виділена у власність позивачки на підставі постанови суду апеляційної інстанції, тому вказана сума не підлягає поділу між сторонами суд не приймає до уваги, оскільки позивачка зареєструвала право власності на спірну квартиру лише 07 жовтня 2020 року. Що стосується заперечень представника відповідача стосовно того, що стороною позивача не надано для огляду в судовому засіданні оригіналу товарного чека від 09 вересня 2020 року № 7, що викликає у відповідача сумніви у його достовірності, то суд зауважує, що відповідно до частини 11 статті 83 ЦПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. Однак, під час підготовчого провадження сторона відповідача не заявляла жодних сумнівів у достовірності цього письмового доказу, який був поданий разом з позовною заявою, але лише заявила про це під час судового розгляду, тому суд відмовив представнику відповідача у виключенні цього доказу з числа доказів. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення розміру частки від доходу в іншому заявленому у позові розмірі та у заявлений до стягнення період, оскільки це не знайшло свого підтвердження матеріалами справи. Отже, позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню кошти в сумі 1500 грн в якості частки від отриманого доходу від здачі в оренду квартири. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє у зв`язку з необґрунтованістю. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги задоволено на 0,79 % (1500 грн * 100 % / 191025 грн), тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 15 грн 09 коп. (0,79 % від 1910 грн) пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial