Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

12 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 червня 2021 року, приблизно о 13:00 год, [PERSON] , керуючи автомобілем «GELLY СК» реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись по авто дорозі Т-0514 сполученням Добропілля-Лиман на 86 км + 300 метрів, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоїла зіткнення з автомобілем «NISSAN NOTE», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, який рухався в попутному напрямку попереду та зупинився. Внаслідок зіткнення його автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.07.2021 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено штраф. Згідно звіту про оцінку № 143/21 вартість відновлювального ремонту його автомобіля складає 62\~730,97 грн. Зазначає, що за свій кошт провів ремонт пошкоджень після ДТП свого автомобіля, вартість якого склала 61879,1 грн., тому матеріальна шкода визначається саме вказаній сумі. Відповідно до ст. 1187 ЦК України саме [PERSON] зобов`язана відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ». Вважає, що відповідно до п.22.1 ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» різницю між повною сумою завданої шкоди та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Таким чином, ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» повинно відшкодувати йому розмір матеріальної шкоди у розмірі 41\~434,23 грн. за вирахуванням франшизи 2000,00 грн., тобто в розмірі 39\~434,33 грн. Посилаючись на ст. 36.2 вищевказаного закону зазначає, що він подав заяву на страхове відшкодування, надіславши її ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» поштою, однак, всупереч закону, ні страхового відшкодування, ні відмови у виплаті, від страховика не отримав. З огляду на викладене просить стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» суму страхового відшкодування у розмірі 39\~434,23 грн., а з [PERSON] різницю між загальним розміром спричиненої шкоди та сумою страхового відшкодування, яку зобов`язаний сплатити страховик: 61879,1-39434,23 грн. = 22444,87 грн., та вартість проведеної експертної оцінки у розмірі 950 грн., тобто 23\~394,87 грн. Також просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кочуков Д.Г. заявлені позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. На задоволенні позову наполягав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на обґрунтування, що викладені нею у відзив на позовну заяву. Так, відповідач зазначила, що 20.06.2021 року вона стала учасником ДТП, її транспортний засіб зіткнувся з автомобілем позивача. Вона має поліс обов`язкового страхування відповідно до умов якого страхова сума на одного потерпілого становить 130 000. грн., франшиза 2 000 грн. Про подію вона та позивач повідомили страхову компанію ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». Зазначає, що відповідно до приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок відшкодувати збитки позивачу покладено саме на ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ», а тому, вимоги позивача щодо стягнення з неї будь-яких коштів, є передчасними. Такий обов`язок виникне у неї тільки у разі не покриття страховою компанією завданої позивачу матеріальної шкоди. Позивачем не надано доказів того, що страхова компанія відмовилась йому відшкодовувати матеріальну шкоду, та/ або погодилась чи здійснила відшкодування у сумі меншою ніж спричинена позивачу матеріальна шкода. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що винуватець у ДТП несе відповідальність в частині відшкодування вартості відновлювального ремонту, яка не покривається страховим відшкодуванням. Позивач подав відповідну заяву на страхове відшкодування, однак не тільки самого відшкодування а і взагалі відповідей від ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» не отримав. Згідно з офіційною інформацією «Правління Національного банку України ухвалило рішення № 542-рш від 10.11.2021 «Про застосування до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ.» заходу впливу у вигляді відкликання (анулювання) ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг». Згідно з інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» не знаходиться в стадії ліквідації. Наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала суду пояснення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що посилання позивача на відкликання у ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» ліцензії є безпідставними. Вказала, що взаємовідносини сторін внормовані, крім ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаний закон визначає спосіб захисту порушеного права позивача, яким є звернення за судовим захистом з метою оскарження рішення страхової компанії щодо нарахування чи ненарахування страхового відшкодування. Позивач не долучив до позовної заяви відповідне рішення, що не дає можливості встановити факт звернення позивач до страхової компанії в порядку, встановленому вищевказаним Законом. Представник відповідача ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ», який неодноразово був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відомостей про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Як вбачається з постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.07.2021 року, 20 червня 2021 року о 13 год. 00 хв. [PERSON] на а/д Т-О514 Добропілля-Лиман 86 км, керуючи автомобілем GELLY CK, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись на 86 км + 300 метрів автодороги, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції на скоїла зіткнення з автомобілем NISSAN NOTE, державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдані матеріальні збитки. Тим самим [PERSON] порушила п.п. 12.1, 13.1 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] свідчить, що автомобіль NISSAN NOTE, державний номерний знак [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] . Згідно полісу обов`язкового страхування ЦПВВНТЗ № 200646808, цивільну відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Ю.Ес.Ай», розмір франшизи 2000,00 грн. Як вбачається з звіту № 143/21 експертного авто товарознавчого дослідження, виконаного на замовлення [PERSON] , вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля NISSAN NOTE, державний номерний знак [NUMBER] , складе 62730,97 грн.; вартість матеріального збитку (вартісне значення витрат, які несе власник при ушкодженні КТС з урахуванням фізичного зносу) складає 41434,23 грн. Згідно акту прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 4 від 24.09.2021 року, наданого ФОП [PERSON] , вартість виконаного ремонту транспортного засобу, що належить [PERSON] , складає 61\~879,10 грн. Як вбачається з заяви [PERSON] , 25.06.2021 року останній звернувся з заявою до ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» про стягнення страхового відшкодування внаслідок ДТП, що сталася 20.06.2021 року. Факт звернення також підтверджено квитанцією про поштове відправлення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Доказів реагування ТДВ\~СК «Ю.Ес.Ай»\~ на вищевказане звернення позивача, суду не надано. Згідно з ч.1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За\~статтею 1 Закону України «Про страхування»\~страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно\~ст. 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі\~статтею 29 цього Закону\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством… Суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано належними доказами обов`язку відповідачів відшкодування вартості відновлювального ремонту його автомобілю без урахування зносу. Доказів на підтвердження того факту, що належний йому автомобіль був новий, відповідачем не надано. Згідно з\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами відповідачки про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на її страховика - ТДВ СК «Ю.Ес.Ай». Як вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200646808 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн. Позивачем не надано суду відомостей на підтвердження відмови або відповіді щодо неможливості сплати йому ТДВ СК\~«Ю.Ес.Ай»\~страхового відшкодування.\~ Таким чином, цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] на час ДТП була застрахована ТДВ СК «Ю.Ес.Ай», тому суд приходить до висновку, що деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик є зобов`язаним перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість заподіювача шкоди у порядку, передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховик зобов`язаний відшкодувати завдані збитки у межах ліміту страхового відшкодування. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №287/463/15-ц, які суд враховує відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України. З огляду на викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з ТДВ СК «Ю.Ес.Ай» на користь [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 39\~434,23 грн. Щодо стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди суд зазначає наступне. Поняття «франшиза» міститься у статті 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Застосування франшизи передбачено статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. За ст. 36.6\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Судом було встановлено, що сума завданих матеріальних збитків [PERSON] у вигляді франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200646808 дорівнює 2 000 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача з особи, винної у спричиненні ДТП 20.06.2021, тобто з\~ [PERSON] . Підстав, для задоволення решти позовних вимог, у тому числі стягнення з [PERSON] різниці між розмірами відновлювального ремонту з урахуванням зносу та без такого, з оглядом на вищевказане обґрунтування, судом не вбачається. Інші доводи та докази, що надані сторонами, не приймаються судом до уваги, оскільки є необґрунтованими, недоведеними, такими, що не стосуються предмету спору та не мають доказового значення по справі. Європейський суд з прав людини вказав, що\~пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи\~(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати по справі. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом визначено, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн та понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Вказані витрати є обґрунтованими та документально підтвердженими.

Outcome: partial