Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Медичний директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради Судовська Тетяна звернулась до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР з 23.01.2022 року. З 2002 року неодноразово знаходився на стаціонарному обстеженні та лікуванні з приводу параноїдної шизофренії. В клінічній картині галюцинаторно - маячна, афективна симптоматика, агресивні тенденції на адресу матері та оточуючих. Захворюванню притаманний безперервний перебіг, сформований дефект особистості. Визнаний інвалідом ІІ групи. Остання госпіталізація з 15.10.2020 по 06.11.2020 з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, афективно - маячний синдром, дефект змішаного типу». Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2021 року визнаний недієздатним, опікуном призначений [PERSON] . За відомостями від опікуна психічний стан хворого змінився протягом останнього тижня: поводить себе неадекватно, збуджений, агресивний, погрожує розправою сусідам, опікуну, кидається в бійку, б`є матір, вимагає в неї гроші, напередодні госпіталізації здійснив підпал у своїй квартирі, нікого не впускав туди. Був затриманий співробітниками поліції, за зверненням опікуна, переданий спеціалізованій бригаді швидкої медичної допомоги, доставлений до приймального відділення психіатричної лікарні в стані психомоторного збудження. Кричав, кидався в бійку до опікуна. Категорично відмовився від госпіталізації, у зв`язку з чим був госпіталізований у примусовому порядку, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для себе та оточуючих. У відділенні залишався збудженим, агресивним, відмовлявся від виконання гігієнічних процедур та лікарських призначень, стверджував, що лікарі в змов із опікуном та СБУ. 24.01.2022 року був оглянутий комісією лікарів - психіатрів, яка на підставі клінічного спостереження дійшла висновку, що [PERSON] , [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, афективно параноїчний синдром. За психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримав повністю, просив суд її задовольнити. Лікар-психіатр у судовому засіданні повідомив про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Законний представник заяву підтримав та просив суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. [PERSON] у судовому засіданні зазначив про те, що його опікун обмовляє, заперечував проти госпіталізації. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, його законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Згідно заяви опікуна [PERSON] , [PERSON] перебуває на обліку у лікаря - психіатра, несе загрозу собі та оточуючим, вимагає гроші в матері. Несе загрозу сусідам, вчинив підпал у кухні, не впускав нікого в свою квартиру. Сусіди бояться зустрічати його, оскільки останній поводиться неадекватно, не усвідомлює своїх дій, погрожує їм розправою. Відповідно до рапорту поліцейського встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , чоловік з психічними розладами буянить. Прибувши на місце виклику було виявлено заявника [PERSON] , який був опікуном. Останній повідомив, що громадянин [PERSON] [INFO] перебуває на обліку у лікаря - психіатра, у нього зараз загострення. Поводить себе неадекватно, агресивно. Намагався влаштувати пожежу, б`є матір. На місце подій було викликано спеціалізовану бригаду швидкої медичної допомоги №105, які в подальшому госпіталізували громадянина [PERSON] . Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 24.01.2022 року, [PERSON] , [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, афективно - параноїчний синдром. За психічним станом є небезпечним для себе та оточуючих. Госпіталізація доцільна. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.. Згідно ч. 2-4 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Оскільки хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, згоду на лікування не дав, йому рекомендовано примусову госпіталізацію згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи, а саме те, що компетентною комісією лікарів-психіатрів у [PERSON] виявлено психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, афективно - параноїчний синдром, а також встановлення фактів про те, що хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, пояснень інших учасників, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові з огляду на ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає її інтересам, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved