Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 20.02.2014 у справі № 2-192/11 задоволений позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0029/85/87580 від 10.01.2008. Постановою державного виконавця відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Губанової Н.В. від 15.01.2015 відкрите виконавче провадження №45989486 з примусового виконання зазначеного рішення суду. Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Губанової Н.В. від 19.02.2015 у виконавчому провадженні накладений арешт на все моє нерухоме та рухоме майно, про що свідчать зміст Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Інформація про виконавче провадження з АСВП (номер запису про обтяження - 8912334). Як свідчить зміст Інформації про виконавче провадження з АСВП виконавчий документ був повернений стягувачеві постановою старшого державного виконавця Южненського міського відділу ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Терещенко Н.В. від 22.06.2015 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із відсутністю у боржника майна. Крім того, на підставі зазначеного виконавчого листа №2-192/11 постановою головного державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області Захарової Б.Ю. від 22.03.2016 відкрите виконавче провадження №50588523. Зазначений виконавчий документ був повернутий стягувачеві відповідно до постанови заступника начальника Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Одеській області від 24.06.2016 на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0029/85/87580 від 10.01.2008, між позивачем та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" був укладений договір іпотеки від 10.01.2008, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. за реєстром №3, за яким в іпотеку позивачем була передана земельна ділянка №6/4 площею 0,075 га, яка розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:01:003:2271. Відповідно до листа АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 19.12.2016 всі права вимоги за кредитним договором №014/0029/85/87580 від 10.01.2008 передані ПАТ "Вектор Плюс". Відповідно до листа ПАТ "Вектор Плюс" від 22.12.2016 права вимоги за кредитним договором №014/0029/85/87580 від 10.01.2008 передані ТОВ "Стандарт Фінанс Групп". Як свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 11.07.2019 право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5123755800:01:003:2271 зареєстроване за ТОВ "Совіньйон Терра", код ЄДРПОУ 43106987, а будь-які обтяження щодо земельної ділянки відсутні. Відомості про підстави та порядок переходу права власності за земельну ділянку кадастровий номер 5123755800:01:003:2271 до ТОВ "Совіньйон Терра" відсутні. Інформація про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчого документу №2-192/11, який виданий Южним міським судом Одеської області, з 2016 відсутня. Відомостей щодо звернення до суду із заявами про заміну сторони у виконавчому провадженні або видачу дублікату виконавчого листа №2-192/11 та поновлення строку для його пред`явлення до виконання будь-якою особою відсутні. Таким чином, виконавчий документ №2-192/11 не пред`являвся до виконання на протязі більш ніж чотири роки. Наявність арешту рухомого та нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності, який накладений при примусовому виконанні виконавчого документу №2-192/11 постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Губанової Н.В. від 19.02.2015 у виконавчому провадженні №45989486 на теперішній час безпідставно порушує та обмежує цивільні права позивача на користування та розпорядження власністю, оскільки 3-річний строк для пред`явлення виконавчого листа до стягнення, який встановлений ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", сплинув 24.06.2019, а вимоги до позивача кредитором задоволені шляхом звернення стягнення на іпотечне майно земельну ділянку кадастровий номер 5123755800:01:003:2271. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 02.07.2021 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без участі представника відділу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 20.02.2014 у справі №2-192/11 задоволений позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0029/85/87580 від 10.01.2008. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 17.06.2019 після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Постановою державного виконавця відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Губановою Н.В. від 15.01.2015 відкрите виконавче провадження №45989486 з примусового виконання зазначеного рішення суду. Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Губановою Н.В. від 19.02.2015 у виконавчому провадженні накладений арешт на все моє нерухоме та рухоме майно, про що свідчать зміст Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Інформація про виконавче провадження з АСВП (номер запису про обтяження - 8912334). Як свідчить зміст Інформації про виконавче провадження з АСВП виконавчий документ був повернений стягувачеві постановою старшого державного виконавця Южненського міського відділу ДВС ГТУ юстиції в Одеській області Терещенко Н.В. від 22.06.2015 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із відсутністю у боржника майна. Крім того, на підставі зазначеного виконавчого листа №2-192/11 постановою головного державного виконавця відділу ДВС Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області Захаровою Б.Ю. від 22.03.2016 відкрите виконавче провадження №50588523. Зазначений виконавчий документ був повернутий стягувачеві відповідно до постанови заступника начальника Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Одеській області від 24.06.2016 на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0029/85/87580 від 10.01.2008, між позивачем та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" був укладений договір іпотеки від 10.01.2008, який посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. за реєстром №3, за яким в іпотеку позивачем була передана земельна ділянка №6/4 площею 0,075 га, яка розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:01:003:2271. Відповідно до листа АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 19.12.2016 всі права вимоги за кредитним договором №014/0029/85/87580 від 10.01.2008 передані ПАТ "Вектор Плюс". Відповідно до листа ПАТ "Вектор Плюс" від 22.12.2016 права вимоги за кредитним договором № 014/0029/85/87580 від 10.01.2008 передані ТОВ "Стандарт Фінанс Групп". Як свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 11.07.2019 право власності на земельну ділянку кадастровий номер 5123755800:01:003:2271 зареєстроване за ТОВ "Совіньйон Терра", код ЄДРПОУ 43106987, а будь-які обтяження щодо земельної ділянки відсутні. Відомості про підстави та порядок переходу права власності за земельну ділянку кадастровий номер 5123755800:01:003:2271 до ТОВ "Совіньйон Терра" відсутні. Інформація про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчого документу №2-192/11, який виданий Южним міським судом Одеської області, з 2016 відсутня. Відомостей щодо звернення до суду із заявами про заміну сторони у виконавчому провадженні або видачу дублікату виконавчого листа № 2-192/11 та поновлення строку для його пред`явлення до виконання будь-якою особою відсутні. Тобто на даний час, у провадженні Южненського відділу ДВС в Одеському pайоні Одеської області ПМУЮ (м.Одеса), відсутнє виконавче провадження №45989486, згідно якого було накладено арешт на майно [PERSON] . Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.ст.319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Станом на день завершення виконавчого провадження, статею 50 Закону України «Про виконавче провадження» було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2 вказаної статті Закону зазначено, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, виходячи вищенаведених вимог законодавства, а також враховуючи встановлені обставини справи, державний виконавець, яким була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, повинен був скасувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення, а саме: зняти арешт та заборону на відчуження всього нерухомого майна, що належить позивачу, чого, як встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем зроблено не було. Між тим, ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог Відповідачем суду не надано. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, і не спростовані стороною відповідача, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved