Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що працює у дошкільному навчальному закладі ясла-садочок смт.Люблинець Ковельського району (далі ДНЗ смт.Люблинець) на посаді вихователя. Наказом керівника закладу освіти від 08.11.2021 №90-Ктр/01-32 вона відсторонена від роботи з 08.11.2021 без збереження заробітної плати на час відсутності документа, який підтверджує наявність профілактичного щеплення від COVID-19, медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації, чи ПРЛ-тесту дія якого 72 години. Вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки встановлення обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19, на її думку, є зміною істотних умов праці, про які відповідач зобов`язаний був повідомити за два місяці. Також зазначає, що жодних дій спрямованих на уникнення обов`язкового вакцинування не вчиняла, від роботи відсторонена без дотримання порядку, передбаченого законодавством. Позивач просила: - визнати незаконним та скасувати наказ ДНЗ смт.Люблинець №90-Ктр/01-32 від 08.11.2021 про відсторонення від роботи, - стягнути заробіток за час вимушеного прогулу, - стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. Заявила про документальне підтвердження витрат на правничу допомогу в порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 03.12.2021. На підставі п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення учасників, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників, є дата складання повного судового рішення. Датою ухвалення рішення у даній справі є 27.01.2022. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Позивач [PERSON] працювала в ДНЗ смт.Люблинець на посаді вихователя з повним тижневим навантаженням. Наказом завідувача закладу від 08.11.2021 №90-Ктр/01-32 прийнято рішення відсторонити вихователя [PERSON] від роботи з 08.11.2021 на час відсутності документа, який підтверджує наявність профілактичного щеплення від COVID-19, медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації, чи ПРЛ-тесту дія якого 72 години. Того ж дня позивача ознайомлено з наказом. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. У Конституції України проголошено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене. Водночас право на працю може піддаватись обмеженням. Згідно зі статтею 46 КЗпП України допускається відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. У законодавстві відсутнє чітке визначення поняття відсторонення від роботи. За своїм змістом це призупинення трудових відносин, яке не пов`язане із дисциплінарним проступком особи, а полягає у тимчасовому увільненні працівника від виконання трудових обов`язків з метою відвернення та/або попередження негативних наслідків. Зокрема, з метою запобігання виникненню і поширенню інфекційних захворювань, небезпечних для населення, законодавство України про охорону здоров`я передбачає відсторонення від роботи у разі необґрунтованої відмови або ухилення працівника від обов`язкового щеплення. Так, у статті 30 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII закріплена можливість запровадження щодо окремих особливо небезпечних інфекційних захворювань проведення обов`язкових медичних оглядів, профілактичних щеплень, карантинних заходи в порядку, встановленому законами України. Спеціальними законами у цій сфері є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ (далі Закон №1645-ІІІ). Частинами першою та другою статті 12 цього Закону визначено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до: зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим\~профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відтак Закон №1645-ІІІ регулює кілька важливих у цій справі питань: 1) до обов`язкових профілактичних щеплень віднесені ті, які включені до календаря щеплень, а також ті, що запроваджені проти поширення інфекційних хвороб. Наказом Міністерства охорони здоров`я від 25.02.2020 №521 до Переліку особливо небезпечних інфекційних хвороб, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 липня 1995 року № 133, включений «COVID-19». 2) перелік працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, тобто Міністерством охорони здоров`я ( МОЗ). Згідно із Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. 3) працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт: - у разі ухилення чи відмови від обов`язкового щеплення, - та у порядку, встановленому законом. На час винесення оскаржуваного наказу, як і на даний час, порядок відсторонення від роботи працівників через ухилення чи відмову від проходження обов`язкового профілактичного щеплення законом не врегульований. Законодавство України з цього питання містить лише кілька окремих положень: порядок і терміни проведення профілактичних щеплень,\~в тому\~числі обов`язкових,\~визначаються центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері охорони\~здоров`я (частина третя статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» від 24.02.1994 №4004-ХІІ), профілактичні щеплення проводяться після медичного\~огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має\~право взяти\~у них\~відповідне письмове\~підтвердження,\~а в\~разі відмови\~дати таке\~підтвердження -\~засвідчити це\~актом у\~присутності свідків(частина шоста, сьома статті 12 Закону №1645-ІІІ), для забезпечення своєчасного проведення профілактичних щеплень лікар, інший визначений медичний працівник, в усній або письмовій формі запрошують до закладу охорони здоров`я або до місця надання медичних послуг осіб, які підлягають щепленню у день, визначений для проведення щеплень. У разі виявлення медичних протипоказань до щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року N 551, особа направляється на комісію з питань щеплень, створену наказом по закладу охорони здоров`я. Факт відмови від щеплень з позначкою про те, що медичним працівником надані роз`яснення про наслідки такої відмови, оформлюється за формою N 063-2/о, підписується як громадянином, так і медичним працівником. (пункти 7, 15,17 Положенням про організацію і проведення профілактичного щеплення, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 N595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 серпня 2014 року N 551)), відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили (пункт 46-1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 N 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"). Системний аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку, що за відсутності законодавчо визначеного алгоритму дій, відсторонення працівника від роботи через ухилення чи відмову від обов`язкового профілактичного щеплення допускається за умов: - виникнення у працівника обов`язку пройти таке щеплення, про що він має бути проінформований, - надання працівникові розумного строку для проходження медичного огляду та отримання щеплення чи документу про протипоказання, - документування факту відмови чи ухилення від щеплення. При цьому, відмова від обов`язкового профілактичного щеплення згідно з ч.7 ст.12 Закону №1645-ІІІ повинна бути засвідчена лікарем, а не проходження без поважних причин медичного огляду чи неявка на медичний огляд мають свідчити про ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення, - видання керівником підприємства, установи, організації наказу про відсторонення працівника від роботи із зазначенням конкретної правової і фактичної підстави (ухилення чи відмова) та строку відсторонення. Судом встановлено, що позивач є працівником закладу освіти. Обов`язковість профілактичного щеплення від COVID-19 для працівників закладів освіти введена Наказом МОЗ від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набув чинності 08.11.2021. Отже, лише з дати набрання Наказом МОЗ №2153 чинності у позивача виник обов`язок пройти профілактичне щеплення протягом розумного строку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач прийняв рішення про відсторонення позивача від роботи 08.11.2021. Проте один день не є тим розумним, достатнім і необхідним строком, який повинен бути наданий позивачу для проходження медичного огляду і отримання документів про щеплення чи про протипоказання. Крім того, оскаржуваний наказ не містить вказівки на конкретну підставу відсторонення від роботи: відмова чи ухилення. За наведених обставин відсторонення позивача від роботи є незаконним. Позов належить задовольнити, наказ керівника закладу освіти про відсторонення позивача від роботи скасувати. Згідно з положеннями частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З метою ефективного захисту прав позивача суд ухвалює рішення про допуск позивача до роботи. Відповідно до статті 235 КЗпП України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 по день ухвалення рішення 27.01.2022. Розмір середнього заробітку, обрахований на підставі довідки про доходи №50 від 08.11.2021 та №1 від 11.01.2022, згідно з пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, становить: 7978,78\~+\~7978,78\~(заробітна\~плата за\~два місці\~перед відстороненням)\~:\~42\~(кількість\~робочих днів\~фактично відпрацьованих\~протягом двох\~місяців перед\~відстороненням)\~=\~379,94\~грн (середньоденна заробітна плата) х 56 (кількість робочих днів вимушеного прогулу) = 21276,75 гривень. Суму середнього заробітку визначено без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відрахування повинні бути проведені працедавцем при виконанні судового рішення.

Outcome: approved