Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

ПрАТ «Просто-страхування» у червні 2021 року звернулося до суду із зазначеною позовною заявою. 10.12.2019 ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали поліс №АО/4662392 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo GENTRA», реєстраційний номер [NUMBER] . 04 березня 2020 року в м. Києві на перехресті вулиць Ярославської та Волоської відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda HR-V» реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля «Daewoo GENTRA», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 10.07.2020 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . При цьому [PERSON] місце ДТП залишив. 05 березня 2020 року [PERSON] звернувся до ПрAT «Просто- страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок даної пригоди потерпіла особа [PERSON] зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля «Honda HR-V», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до висновку/калькуляції №143825 від 06.03.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Honda HR-V», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 4 375,00 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 13186 від 11.08.2020 року ПрAT «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Honda HR-V», реєстраційний номер [NUMBER] . в розмірі 4 375,00 гривень. Таким чином, фактичні витрати ПрAT «Просто-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 4 375,00 гривень. Також ПрАТ «Просто-страхування» понесло додаткові судові витрати в розмірі 5000,00 гривень, які пов`язані із наданням правничої допомоги. Просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного-товариства «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 4 375,00 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень та судові витрати, пов`язані із виплатою професійної правової допомоги у розмірі 5000,00 гривень В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомленийвідповідно до вимог закону, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з копії постанови Подільського районного суду м. Києва від 10.07.2020, встановлено, що 04.03.2020 року о 09 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, перехрестя вул. Ярославської та вул. Волоська, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обставини, стан транспортного засобу, не дотримався безпечного бокового інтервалу до рухавшогося праворуч автомобіля «Honda» д.н.з. [NUMBER] , та скоїв зіткнення з ним. [PERSON] , будучі причетним до дорожньо-транспортної пригоди місце подій залишив. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1, 2.3Б, 2.10 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124, ст. 122-4 КпАП України. 10.12.2019 ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] уклали поліс №АО/4662392 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo GENTRA», реєстраційний номер [NUMBER] , та який був дійсним на момент ДТП 04.03.2021. Згідно з копією повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, 05.03.2020 до ПрАТ «Просто-страхування» звернувся [PERSON] з повідомленням про ДТП, яке сталося 04.03.2020. Згідно висновку/калькуляції №143825 від 06.03.2020, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Honda HR-V», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 4 375,00 гривень. Будь-яких заперечень із сторони відповідача щодо неправильності складання такого висновку не подано, а відтак суд приймає зазначений висновок, як такий яким вірно визначений розмір заподіяння шкоди. Як вбачається з платіжного доручення №13186 від 11.08.2020 ПрАТ «Просто-страхування» виплатило на рахунок [PERSON] суму страхового відшкодування страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Honda HR-V», реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 4 375,00 гривень . Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (із змінами і доповненнями) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що оскільки дії відповідача потягли цивільно-правові наслідки, позивач АТ «Просто-страхування» відшкодувало шкоду, яка була спричинена дорожньо-транспортною пригодою, а тому позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами в справі, а відтак позов підлягає задоволенню повністю та необхідно стягнути із відповідача на користь позивача у порядку регресу завдані збитки у розмірі 4 375,00 гривень. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, суд зазначає наступне. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Така позиція закріплена і у п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у яких судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Зокрема, п. 48 зазначеної вище постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З урахуванням того, що позивачем були надані договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) та документи, що свідчать про оплату послуг наданих адвокатом, оформлені у встановленому законом порядку, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 9914 від 08.06.2021 про сплату судового збору у сумі 2 270,00 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved