Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту №2013350861 від 01.09.2016 року ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») надав позичальнику кредит у розмірі 20\~483,81 грн., зі сплатою 33% річних за користування кредитом на строк до 01.09.2018 року включно. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 35376,20 грн., яку й просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Встановлено, що 01.09.2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №2013350861, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20\~483,81 грн. зі сплатою 33% річних за користування кредитом на строк до 01.09.2018 року включно. Отримання та\~користування кредитом\~ підтверджується\~розрахунком заборгованості\~ за\~кредитним договором,\~випискою по\~рахунку,\~в якій\~відображено \~часткове погашення\~заборгованостіпо кредитному договору №2013350861 від 01.09.2016 року. Таким чином, факт укладення кредитного договору між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. Відповідно до договору факторингу №22/12/18 від 22.12.2018 року, укладеного між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» останнє набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними між клієнтом та боржниками,в розмірі портфеля заборгованості. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №2013350861 від 01.09.2016 року, що укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] . У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору за [PERSON] рахується заборгованість, яка станом на 04.11.2021 року становить 30\~086,36 грн., з яких: 18\~189,62 грн. заборгованість за кредитом; 11\~896,74 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку, втрати від інфляції становлять 3\~649,79 грн., 3 % річних - 1\~640,06 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 05.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладений договір №05-03/2021 про надання правової допомоги (а.с.53-58). Згідно з заявкою на надання юридичної допомоги №37 від 27.09.2021 року та витягом з акту №3 про надання юридичної допомоги від 30.09.2021 року, визначено, що Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» погоджено надання правових послуг по супроводженню справи про примусове стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти 1 год. 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовки та друк необхідних документів 4 год., вартість одиниці виміру 1500 грн., що дорівнює 6000 грн., всього 9\~000 грн. (а.с.59-60). Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явилася та не надавала будь-яких заперечень по справі, тому суд не вбачає підстав для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути їх у повному обсязі. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved