Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 01 вересня 2018 року зареєстрував шлюб з відповідачкою у справі. Від вказаного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося, взаємне нерозуміння призвело до неможливості їхнього подальшого спільного проживання. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних подружніх стосунків, тому позивач просить суд розірвати їх шлюб. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач [PERSON] у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження суду не надала, подала відзив в якому позовні вимоги визнає частково, в частині розірвання шлюбу, при цьому заперечила щодо стягнення сцдових витрат на користь позивача. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити із наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, судом установлено, що між сторонами шлюбні відносити фактично припинені, шлюб існує лише формально, а подальше його збереження є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов - задоволити. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Вирішуючи питання про розподіл понесених позивачами судових витрат суд виходить із приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу були надані відповідні письмові докази зазначеного, а саме: договір про надання правничої (юридичної) допомоги від 10 січня 2022 року, укладений із адвокатом Гетьманом А.В., актом виконаних робіт (наданих послуг) від 10 січня 2022 року та квитанцію від 10 січня 2022 року № 1 на виконання умов вищенаведеного договору про оплату позивачем гонорару адвокату у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.) грн. (а.с. 9-13). Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 992,40 грн. судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір На підставі викладеного,

Outcome: approved