Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 22.03.2014 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04.05.2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано та стягнуто з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 16.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивач, з моменту припинення з відповідачем шлюбних відносин у жовтні 2017 року, відповідач жодного разу не зустрічався з сином, не телефонував, не цікавився дитиною, не відвідував у навчальних закладах, жодних коштів на утримання дитини та навчання не надає, жодним чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини тощо, тобто не виконує покладені на нього законом батьківські обов`язки, дитина знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги, позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 06.10.2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 26.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за останньою відомою адресою. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, проти чого не заперечувала позивач у своїй заяві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду відзив, в якому проти позову заперечень не має та просить провести розгляд справи без його присутності. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.03.2014 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано, а також стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.03.2018 року. Відповідно до довідок про неотримання аліментів Деснянського РВ ДВС у м.Києва ЦМУ МЮ (м.Київ) від 05.02.2020 року № 58136928/1, від 02.09.2021 року № 58136928/2, позивач у період з 16.03.2018 року по 01.09.2021 року аліменти від відповідача за вищевказаним рішенням не отримувала. Згідно довідки Северинівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області від 20.09.2021 року № 306, малолітній син сторін навчається у вказаному навчальному закладі, вихованням дитини займаються бабуся [PERSON] та мати [PERSON] . Батько дитини [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з учителями, не забирає дитину зі школи, не відвідує батьківські збори. Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області, затвердженому рішенням виконавчого комітету № 237 від 28.10.2021 року, комісія вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить задовольнити її вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідач жодним чином не приймає участі у житті дитини, нехтує покладеними на нього обов`язками, матеріально дитину не забезпечує, не проявляє до неї жодного інтересу, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього . Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов`язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, з наданих письмових доказів, долучених до позовної заяви вбачається, що відповідач не здійснює належне виховання своєї дитини, матеріально дитину не утримує, її життям не цікавиться. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами, не піклується про дитину, не вживає заходів для вирішення питання виконання батьківських обов`язків по її вихованню. На підставі викладеного,

Outcome: approved