Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області моральну шкоду в сумі 30 375,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.03.2019 його було звільнено з посади головного спеціаліста відділу контрольно - ревізійної роботи та аудиту Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області. При цьому, у день звільнення відповідач не здійснив виплату належної йому при звільненні компенсації за невикористану відпустку в сумі 9 816,01 грн. 07.09.2020, після неодноразових звернень та скарг 28.12.2019,12.04.2020 до органів Фонду соціального страхування України, 03.08.2020 до Уповноваженого Верховної ради з України з прав людини, в грудні 2019 року, липні, серпні 2020 року до Управління держпраці у Житомирській області, - відповідач сплатив на його користь 9816,01 грн компенсації за невикористану відпустку в 2018, 2019 роках. Крім того, рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 07.04.2021 у справі №296/9162/21 з відповідача на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9816 гривень, на виконання якого 01.06.2021 відповідачем було сплачено 7 901,88 грн. У зв`язку з тривалою невиплатою компенсації за невикористану відпустку та численних звернень, спрямованих на отримання таких коштів, [PERSON] заподіяно моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків, необхідності тривалих додаткових зусиль для відновлення порушеного права, психологічної напруженості в сім`ї та на роботі. Розмір моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, позивач оцінює в 30 375,00 грн. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у справі спрощене позовне провадження із повідомленням сторін. 28 вересня 2021 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] у повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву вказує, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження фактів: погіршення здоров`я, неможливості влаштуватися на іншу роботу у зв`язку з попереднім звільненням, погіршення матеріального стану внаслідок неправомірних дій відповідача. Разом з тим, жодних протиправних дій Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області не вчинялось, позивач працевлаштований та продовжує життя у звичайному ритмі, тому твердження про завдання йому моральної шкоди є безпідставним. Позивач та його представник - адвокат Шахрай В.В. в судовому засіданні підтримали позов з підстав, викладених у ньому та просили його задовольнити. Представник відповідача Мельниченко С.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із встановлених рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 07 квітня 2021 року у цивільній справі №296/9162/20, яке набрало законної сили 12.05.2021, обставин та не оспорювалось у ході розгляду справи сторонами, наказом № 01-21-К від 27.03.2019 року [PERSON] поновлено на посаді головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 30.12.2017. 27.03.2019 [PERSON] звільнено з посади головного спеціаліста відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області за згодою сторін. 07.09.2020 відповідачем сплачено на користь позивача 9816, 01 грн компенсації за невикористану відпустку в 2018, 2019 роках. Рішенням від 07.04.2021 у справі №296/9162/20 з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку компенсації за невикористану відпустку при звільненні в сумі 9 816 грн. 01.06.2021 [PERSON] виплачено присуджену суму середнього заробітку згідно наведеного рішення від 07.04.2021. З наведеного рішення суду в справі №296/9162/20 вбачається, що після звільнення [PERSON] 27.03.2019, належну йому компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в сумі 9816,01 грн було сплачено лише 07.09.2020, тобто фактично через півтора року. При цьому, як свідчать матеріали справи, позивач з метою отримання належної йому компенсації неодноразово звертався як до відповідача, так і інших органів державної влади. Так, 29 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області Прокопчука В.В. із заявою, відповідно до змісту якої просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки за період з 01.01.2018 по 25.03.2019 в сумі 17 862,00 грн. без відповідних відрахувань. 13.01.2020 позивачу надано відповідь, що рішення про виплату грошової компенсації буде прийняте по результатах інспекційного відвідування Управління Держпраці в Житомирській області. 12 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Думи О.О. зі скаргою на дії, бездіяльність посадових осіб Управління ВД ФССУ у Житомирській області в якій просив, зокрема, виплатити йому грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки за період з 01.01.2018 по 25.03.2019. 03 серпня 2020 року [PERSON] на адресу Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денисової Л.Л. було направлено скаргу на бездіяльність посадової особи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у зв`язку з порушенням права на об`єктивний і вчасний розгляд звернення громадян та не повідомлення про результати розгляду, в якій [PERSON] просив: провести перевірку на предмет вчинення адміністративного правопорушення в.о.директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України Михайленко Т.О. у зв`язку з порушенням права на об`єктивний і вчасний розгляд звернення громадян, перевірки викладених в скарзі фактів та не повідомлення про результати розгляду та прийняття рішення, не забезпечення їх виконання; притягти до адміністративної відповідальності осіб, які порушили вимоги Закону України "Про звернення громадян"; направити до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України акти реагування щодо виявлених порушень прав громадянина [PERSON] 04 серпня 2020 року [PERSON] було направлено скаргу начальнику Управління Держпраці у Житомирській області, відповідно до змісту якої, [PERSON] просив: здійснити інспекційне відвідування, провести перевірку фактів порушення Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області вимог законодавства України про працю, в тому числі невиплати йому грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки за час оплаченого вимушеного прогулу і незаконного встановлення посадового окладу. 18 серпня 2020 року, 22 вересня 2020 року та 08 жовтня 2020 року, Управлінням Держпраці у Житомирській області надано відповіді на звернення [PERSON] та в останній вказано, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області зазначені порушення усунені 04.09.2020, а саме відповідно до наказу №135-ОД від 04.09.2020 "Про виплату компенсації", відомості на виплату коштів, [PERSON] виплачено грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за час оплаченого вимушеного прогулу за період з 01.01.2018 по 27.03.2019 в сумі 9 816,01 грн. Крім того, 08 вересня 2020 року за № 08/Ш-799з-891 виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України надано відповідь на скаргу [PERSON] від 12.04.2020, в якій зазначено, що розрахунок проведено та перераховано йому суму компенсації за невикористану відпустку при звільненні. 21 вересня 2020 року Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за результатами розгляду скарги [PERSON] від 03.08.2020 було надано відповідь в якій зазначено, що листом дирекції від 08.09.2020 надано остаточну відповідь на скаргу від 12.04.2020, чим поновлено право на звернення, у зв`язку з чим підстави для вжиття додаткових заходів реагування відсутні. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. За змістом ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Відповідно до положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.. Як вже встановлено судом, Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області неправомірно не було виплачено позивачу [PERSON] при звільненні 27.03.2019 компенсацію за невикористану відпустку. При цьому, виплата компенсації 07 вересня 2020 року в сумі 9 816,01 грн здійснена відповідачем через півтора року після неодноразових звернень та скарг позивача [PERSON] . Враховуючи наведене, а також те, що позивач був вимушений докладати додаткових зусиль з організації свого життя з метою отримання належної йому виплати, відстоювати свої права, в той час як відповідач тривалий час ігнорував відповідні звернення [PERSON] , допускаючи протиправну бездіяльність щодо невиплати належної компенсації, що очевидно спричинило душевні хвилювання, психологічний дискомфорт, моральні страждання позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. Разом з тим, враховуючи характер, тривалість та обсяг спричинених моральних страждань внаслідок невиплати [PERSON] компенсації за невикористану відпустку, а так само розмір самої компенсації (9 816,01 грн), суд вважає справедливим та належним стягнути на його користь моральної шкоди в розмірі 3000 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 224,20 грн (3000,00 грн/30375,00 грн х 2270,00 грн).

Outcome: partial