Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Представник позивача Сапьолко Ю.І. звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Позовна заява обґрунтована тим, що 09 линия 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «2X2 ФІНАНС» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ТОВ «2X2 ФІНАНС» набуло права власності на нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] . Право на продаж вказаної квартири будь-якій особі від свого імені належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» на підставі:Договору іпотеки № 1176/1-Н, посвідченого 24 липня 2007 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В. за реєстровим № 2883, укладеного 24 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] .Договору № GL3N216867 про відступления прав вимоги, укладеного 29 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія». Факт державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] підтверджуються інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 линия 2021 року № 265418421 та договором купівлі-продажу нерухомого майна від 09 линия 2021 року. Під час здійснення своїх законних прав та обов`язків, щодо володіння та розподження об`єктом своєї власності позивачу стало відомо, що за вказаною адресою зареєстровані сторонні особи. Згідно відповіді Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 27.07.2021, за вихідним № 14/5-11328, за адресою: [ADDRESS] станом на 26.07.2021 зареєстрована одна особа: [PERSON] , [INFO] з 28.05.1981. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] втратив право власності і відповідно, право користування квартирою з моменту реєстрації права власності на квартиру Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія», відповідно право користування житлом втратили і члені його сім`ї, друзі та будь-хто, хто зареєстрований в квартирі позивач просив визнати [PERSON] , [INFO] тукою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку та стягнути з [PERSON] , [INFO] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 08.09.2021 позовну заяву залишено без руху (а.п.17). На виконання ухвали суду від 08.09.2021зазначені в ухвалі недоліки представником позивача було усунено. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24.09.2021 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання (а.п.31). Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 06.12.2021 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.п.62). Представник позивача в судове засідання не з`явився, 24.01.2022 електронною поштою направив клопотання в якому просив розгляд справи проводити без його участі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував (а.п.84) Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення повісток на вказану в позові адресу, але на адресу суду було повернуто конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.п. 51). Разом з тим, відповідача неодноразово було повідомлено про розгляд вказаної справи через розміщення на сайті «Судова влада України» оголошення з викликом останньої, проте, відповідач до суду не з`явилася, будь-яких клопотань на адресу суду не направляла, своїм правом на написання відзиву не скористалася. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд важає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступних обставин. 09.07.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «2X2 ФІНАНС» набуло право власності на квартиру [ADDRESS] шляхом придбання нерухомості у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра та Гарантія», згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна від 09.07.2021, зазначений договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., 17.07.2021 зареєстровано право власності у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 265418421 (а.с.24-27,8-9). На сьогоднішній день позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися придбаним майном через те, що у зазначеній квартирі досі зареєстрована відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою заступника начальника відділу департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації Журавльовою І.В. від 27.07.2021 № 14/5-113/28 (а.п.7). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до вимог ст.391ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із Постановою ВСУ від 16.11.2016 р у справі №6-709цс16, згідно з положеннями ст.391 ЦК України, лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. При цьому судом встановлено, що відповідач не є власницею спірної квартири. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і проживання відповідача у квартирі позивача створює йому перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже відповідач не є власницею спірної квартири, 09.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «2X2 ФІНАНС» набуло право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.07.2021, а тому відповідач [PERSON] втратила право користування спірною квартирою та має бути виселена, оскільки власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За встановлених у судовому засіданні обставин та досліджених доказів, суд вважає вимоги позивача є законними й обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ст.141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на вищевикладене, з [PERSON] , [INFO] слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved