Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 30.07.2004 року Новенською селищною радою м. Кіровограда, актовий запис № 14. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося, через протилежність характерів, різні погляди на життя. Сторони припинили подружні стосунки та більше їх не поновлювали, протягим одинадцяти років проживають окремо. Позивачка має сімейні відносини з іншим чоловіком. Подальше проживання однією сім`єю з відповідачем неможливе, у зв`язку з чим позивач звернулася з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб. 03.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду. Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстрації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, які відповідач отримав 11.01.2022 року. Відзив на позовну заяву не подав, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 30.07.2004 року Новенською селищною радою м. Кіровограда, між [PERSON] та [PERSON] , 30.07.2004 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 14. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено на « [PERSON] » (а.с.8). Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження виданого серія [NUMBER] (а.с.6) та сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження виданого серія [NUMBER] (а.с.7). Однак, подружнє життя у сторін по справі не склалося, оскільки вони мають несумісні погляди на життя, що стало причиною побутових сварок в сім`ї. Сторони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу не можливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Позивач виявила бажання, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до положень ст. 235 СК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із позовних вимог, позивачкою не заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved