Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі по тексту - позивачі) звернулися до Оболонського районного суду м. Києва із позовною заявою до Київської міської державної адміністрації (далі по тексту - відповідач), у якому просили суд визнати Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 823 від 15.05.2018 року про відмову в реєстрації протиправним та зобов`язати відповідача зареєструвати Релігійну громаду "Церква об`єднання (у Оболонському районі м. Києва) як юридичну особу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Установчих Зборів Загальної Ради Релігійної громади «Церква об`єднання» (у Оболонському районі м. Києва) від 12.06.2017 р. прийнято Статут громади та вирішено звернутись до відповідача про проведення державної реєстрації Статуту Громади. 21.02.2018 р. подано відповідні документи на реєстрацію громади. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.05.2018 р. № 823 «Про відмову в реєстрації Статуту релігійної організації «Релігійна громада «Церква об`єднання» (у Оболонському районі м. Києва)» відмовлено в реєстрації Статуту релігійної організації «Релігійна громада «Церква об`єднання» (у Оболонському районі м. Києва)» у зв`язку з тим, що діяльність зазначеної релігійної організації не відповідає вимогам статей 3, 4, 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». Також, додатки для вказаного розпорядження не містять даних про порушення вимог законодавства з боку вказаної релігійної громади та у них відсутня будь-які доводи про те, що діяльність громади суперечить чинному законодавству. Між тим, у висновках Державного комітету у справах релігій від 14.11.2001 року та у протоколі засідання експертної ради з питань свободи совісті та діяльності релігійних організацій від 06.03.2018 року жодних порушень законодавства з боку громади, закликів до розпалювання релігійної ворожнечі, втручання в діяльність інших релігій не виявлено, як не доведено, що елементи культової практики та соціальної діяльності громади суперечать Конституції України чи ЗУ «Про свободу совітсі та релігійні організацій". Позивачі звернулися з метою захистом свої прав до Окружного адміністративного суду м. Києва. У ході перегляду справи у апеляційному порядку, Шостий апеляційний адміністративний суд м. Києва постановою від 30 січня 2020 року у справі №640/18981/18 провадження у справі закрито та роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. З метою захисту своїх прав, позивачами було подано даний позов, оскільки, на їх думку, відповідач безпідставно відмовив їм в реєстрації Статуту, а без реєстрації вони позбавлені можливості здійснювати дії, які необхідні для проведення релігійної діяльності. У відзиві на позовну заяву зазначено, що у пункті 1.1 Статуту Громади чітко не визначено її віросповідну приналежність, а саме, до якого напрямку протестантизму вона відноситься, що не відповідає ст. 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», діяльність організації не відповідає вимогам ст. 3, 4, 5 вказаного Закону. Відповідно до ст. 14 Закону, Державним комітетом України у справах релігій (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, станом на 2001 рік) підготовлено Релігієзнавчий висновок про релігійну організацію «Церква Єднання - Асоціація Святого Духа за єднання світового християнства» від 14.11.2001 № 7-3548/15 та Департаментом у справах релігій та забезпечення свободи совісті Державного комітету України у справах національностей та релігій (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, станом на 2007 рік) підготовлено релігієзнавчий висновок щодо віровчення та культової практики Церкви Єднання - Асоціація Святого Духа за єднання світового християнства від 30.08.2007 №10/4-13-57. Крім того, під час прийняття рішення враховано лист Служби безпеки України від 26 лютого 2018 року № 5/3/3-2599. Також представник вказав, що Експертна рада з питань свободи совісті та діяльності релігійних організацій є постійним консультативно-дорадчим органом, утвореним при Міністерстві культури України, а її висновки, пропозиції та рекомендації носять рекомендаційний характер. Тому, протокол засідання Експертної ради з питань свободи совісті та діяльності релігійних організацій від 06.03.2018 № 2-(17) є рекомендацією і не носить загальнообов`язковий характер, а питання реєстрації статутів релігійних громад як місцевих релігійних організацій є виключною компетенцією державних адміністрацій. Також було з`ясовано, що діяльність громади здійснюється на території Київської області, а тому, питання реєстрації Статуту має вирішувати за місцем здійснення основної діяльності. Окрім цього з`ясовано, що раніше до Київської міської державної адміністрації надходили скарги громадян стосовно діяльності Громади. Через Управління міжнародних зв`язків апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) отримано листи з ряду посольств України за кордоном щодо юридичного статусу та діяльності організацій Церкви Єднання - Асоціації Святого Духа за єднання світового християнства в цих країнах, в яких зокрема йдеться або про відсутність офіційно зареєстрованих її центрів або її неоднозначну репутацію та віроповчальну доктрину. Крім того, Громада є організацією закритого типу, що унеможливлює в повній мірі вивчити її культову та віросповідну практику, що, в свою чергу, не дає можливість забезпечити охорону громадської безпеки та порядку, може складати потенційну загрозу життю та здоров`ю громадян України та порушувати їхні права і свободи. Тому, представник просив суд відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі. У відповіді на відзив вказано, що стороною відповідача не спростовано підстав обґрунтованості позовних вимог, а вказані ним обставини не можуть слугувати для відмови у позові. В запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача додатково акцентував увагу суду на правомірність видачі оскаржуваного розпорядження. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві та запереченнях. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦПК України). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2020 р. зазначену позовну заяву передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 21.10.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 30.03.2021 року до матеріалів справи долучено відзив з додатками, відповідь на відзив з додатками, заперечення на відповідь на відзив з додатками. Крім того, постановлено долучити до матеріалів справи міркування, але не приймати їх до уваги. Також відмовлено у задоволенні клопотань про витребування оригіналу листа СБ України, про доручення копії запиту та листа, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою суду від 17.08.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про доручення доказів у зв`язку з пропуском строків. Ухвалою від 17.08.2021 питання про відвід судді Осаулова А.А. за заявою представника позивачів передано для визначення іншого судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021, вирішення питання про відвід головуючого у справі судді Осаулова А.А. передано судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. Ухвалою судді Макаренко І.О. від 30.08.2021 року у задоволенні заяви про відвід судді Осаулова А.А. відмовлено. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що рішенням Загальних зборів віруючих Релігійної громади «Церква об`єднання» в Оболонському районі м. Києва», оформленого протоколом від 12.06.2017 р. прийнято статут релігійної організації та вирішено звернутись до голови Київської міської державної адміністрації із заявою про його реєстрацію (а.с. 35-36). 21 лютого 2018 року до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшла заява уповноважених представників релігійної організації «Релігійна громада «Церква об`єднання» в Оболонському районі м. Києва» щодо реєстрації Статуту зазначеної релігійної громади (а.с. 43). Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.05.2018 р. № 823 «Про відмову в реєстрації Статуту релігійної організації «Релігійна громада «Церква об`єднання» у Оболонському районі м. Києва» відмовлено в реєстрації Статуту релігійної організації «Релігійна громада «Церква об`єднання» у Оболонському районі м. Києва» у зв`язку з тим, що діяльність зазначеної релігійної організації не відповідає вимогам статей 3, 4, 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (а.с. 32). Позивачі, не погоджуючись із вказаним рішенням, звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.09.2019 року у справі № 640/18981/18 позовні вимоги про визнання розпорядження відповідача від 15.05.2018 р. № 823 про відмову в реєстрації протиправним та зобов`язання відповідача зареєструвати Релігійну громаду «Церква об`єднання» у Оболонському районі м. Києва» як юридичну особу залишено без задоволення (а.с. 72). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2020 року рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 вересня 2019 року скасовано, провадження у справі закрито, роз`яснено позивачам їх право на звернення до суду для захисту своїх прав в порядку цивільного судочинства (а.с. 73-78). Оскільки позивачі вважають, що їм безпідставно відмовлено в реєстрації статуту, останні звернулись до суду в порядку цивільного судочинства з даним позовом. Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями). Згідно ст. 8 Закону, релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того ж культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості. Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов`язковим. Стеттею 12 Закону встановлено, що Статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з`їздах, конференціях. Статут (положення) релігійної організації повинен містити відомості про: 1) вид релігійної організації, її віросповідну приналежність і місцезнаходження; 2) місце релігійної організації в організаційній структурі релігійного об`єднання; 3) майновий стан релігійної організації; 4) права релігійної організації на заснування підприємств, засобів масової інформації, інших релігійних організацій, створення навчальних закладів; 5) порядок внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної організації; 6) порядок вирішення майнових та інших питань у разі припинення діяльності релігійної організації. Статут (положення) може містити й інші відомості, пов`язані з особливостями діяльності даної релігійної організації. Статут (положення) релігійної організації не повинен суперечити чинному законодавству. Документи, які визначають віросповідну діяльність, вирішують інші внутрішні питання релігійної організації, не підлягають реєстрації в державних органах. Відповідно до ст. 14 Закону, для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Релігійні центри, управління, монастирі, релігійні братства, місії та духовні навчальні заклади подають на реєстрацію статут (положення) до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії. Орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам. У необхідних випадках орган, який здійснює реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій, може зажадати висновок місцевої державної адміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, а також спеціалістів. У цьому разі рішення про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій приймається у тримісячний термін. Перевищення встановленого цим Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України. Зміни і доповнення статутів (положень) релігійних організацій підлягають реєстрації в тому ж порядку і в ті ж терміни, що і реєстрація статутів (положень). У разі необхідності в розгляді питання про реєстрацію статуту (положення) можуть брати участь з дорадчим голосом представники релігійної організації. Статтею 15 Закону, встановлено, що у реєстрації статуту (положення) релігійної організації може бути відмовлено, якщо її статут (положення) або діяльність суперечать чинному законодавству. Рішення про відмову в реєстрації статуту (положення) релігійної організації із зазначенням підстав відмови повідомляється заявникам письмово в десятиденний термін. Це рішення може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України. У даній справі, оскаржуваним розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.05.2018 р. № 823 відмовлено в реєстрації статуту релігійної організації у зв`язку з тим, що її діяльність не відповідає вимогам статей 3, 4, 5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». Як вбачається із пояснювальної записки до проекту розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про відмову в реєстрації Статуту релігійної організації «Релігійна громада «Церква об`єднання» у Оболонському районі м. Києва», працівниками управління у справах національностей та релігій вивчалася культова практика та віровчення вказаної релігійної організації. Але, оскільки релігійні організації послідовників вчення Сан Мьон Муна є нетрадиційними для України,

Outcome: partial