Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернігівської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Державної казначейської служби України про стягнення з державного бюджету України 300 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та бездіяльністю органів влади, в тому числі органів досудового розслідування, прокуратури, суду (а.с.1-8). Заявлені вимоги мотивує тим, що є потерпілою у кримінальному провадженні №12017270010008273, відомості про яке внесено в ЄРДР 24.10.2017. Вже чотири роки триває досудове розслідування. До цього часу не було вилучено привласнене майно, не накладено на нього арешт та воно навіть не було належним чином оглянуто. За ці роки майже всі слідчі (розшукові) дії вчинялися слідчими лише за її клопотаннями, а ТОВ «СІВЕРСПЕЦОДЯГ» з його директором та засновником безперешкодно незаконно використовували та експлуатували її майно, отримували від цього прибуток, залишаючись безкарними. 05 вересня 2018 року кримінальне провадження було закрито, на що вона подала скаргу і ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 листопада 2018 року її скаргу було задоволено, а постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано. Проте, суттєвих зрушень не відбувалось. З огляду на таку бездіяльність з боку органу досудового розслідування та перешкоджання у доступі до кримінального провадження її адвокат звертався до керівництва ГУНП в Чернігівській області та прокуратури Чернігівської області з клопотанням про зміну органу досудового розслідування та визначення підслідності за слідчими ГУНП в Чернігівській області, як органом вищого рівня. Проте, слідче управління ГУНП в Чернігівській області вжило заходи дисциплінарного впливу щодо слідчого та зазначило про відсутність повноважень визначати підслідність. Зазначає, що весь цей час перебуває у стресовому стані. Державні органи, які повинні захищати громадян від протиправних посягань, зокрема, на їх майно, навпаки вчиняють незаконну бездіяльність. Строк проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні вже давно сплинув, тому отриману моральну шкоду вона оцінює в 300 000 грн. Такий розмір відшкодування лише у мінімальному розмірі може компенсувати всі ті втрати та страждання, що вона перенесла та продовжую нести. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 05.11.2021 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк від представника відповідача - Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву (а.с.89-92), згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що Казначейство не є учасником спірних відносин і не володіє будь-якими фактичними даними, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Казначейство є юридичною особою публічного права, несе відповідальність виключно за своїми зобов`язаннями і жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, а отже не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Також держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язанням держави. Така юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. Зазначає, що позивачем не доведено причинно - наслідкового зв`язку між діями відповідача та тяжкими фізичними та моральними стражданнями, не надано доказів, що ці фізичні та моральні страждання виникли внаслідок дій відповідача. Також відсутнє належне обґрунтування та розрахунок шкоди, а її визначений позивачем розмір 300 000 грн є необґрунтованим. Представник відповідача - Чернігівської обласної прокуратури, подав відзив (а.с.108-114), де просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що не може погодитися з оцінкою вказаних позивачем обставин, його висновками щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди та нормативним обґрунтуванням позовних вимог. Позивачем не доведено, що дії слідчого чи прокурора при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017270010008273 є протиправними, не надано належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України, на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань, які полягали б у фізичному або душевному болю, погіршенні здібностей позивача або позбавлення його можливості їх реалізації, не доведено зв`язок указаних факторів з можливими неправомірними діями службових осіб органів поліції чи прокуратури та наявності інших складових, які підлягають доказуванню у суді. У встановлений строк Головне управління Національної поліції в Чернігівській області направило відзив (а.с.127-133), згідно якого просило відмовити у задоволенні позову. Представник зазначив, що від початку кримінального провадження слідчими Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області постійно та систематично проводилися слідчі та процесуальні дії, приймалися процесуальні рішення у порядку чинного Кримінального процесуального кодексу України: проводилися допити свідків (21.11.2017, 11.12.2017, 14.02.2018, 13.03.2018,), огляди доказів - відеозаписів (25.09.2019), допити особи у якості потерпілої (10.11.2017, 31.05.2018), проведено обшук (30.05.2018), винесені дві постанови про проведення слідчих (розшукових) дій на іншій території (15.02.2018), винесено постанову про призначення товарознавчої експертизи (26.06.2018), складено подання про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, проведено тимчасовий доступ до речей і документів, направлено запит до СУ ГУНП в Миколаївській області, направлено запит до ГУ ДФС у Чернігівській області, направлено запит до СУ ГУНП в м. Києві, направлено запит до СУ ГУНП в Дніпропетровській області, направлено запит директору ТОВ «СІВЕРСПЕЦОДЯГ», неодноразово надсилалися повістки про виклики для участі у слідчих та процесуальних діях, надавалися доручення на проведення слідчих дій оперативним підрозділам, вживалися заходи на виконання вказівок процесуального керівника та слідчих суддів, розглядалися заяви і клопотання, подані учасниками кримінального провадження. Вказав, що відсутнє будь-яке рішення, яким визнано протиправними дії або бездіяльність слідчого . Крім того, написання [PERSON] заяв, клопотань, скарг до органів досудового розслідування, слідчих суддів, процесуального керівництва, слід розцінювати як час добровільно затрачений особою на реалізацію своїх прав, передбачених КПК України, а прибуття на виклик слідчого/прокурора, як виконання своїх процесуальних обов`язків, а не як моральні страждання. Також, вважає, що принцип розумності строків досудового розслідування слідчими Чернігівського ВП не порушено, оскільки у даному провадженні велика кількість свідків, яких необхідно допитати, а також провести обшуки, провести товарознавчі експертизи, велика кількості запитів, клопотань, проведення тимчасового доступу до речей і документів. [PERSON] не надала жодного доказу факту спричинення їй слідчими Чернігівського ВП моральних, фізичних страждань, не доведено й наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб органів досудового розслідування та морально шкодою, завданою позивачу. На відзиви Державної казначейської служби України,Чернігівської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області представником позивача подано відповіді (а.с.118-121, 172-175), в яких вказав, що прокуратура у відзиві вказує, що за результатами розгляду скарг та клопотань позивача слідчим надавалися вказівки та доручення щодо проведення слідчих (розшукових) дій, притягувалися до дисциплінарної відповідальності слідчі поліції, змінювалися групи слідчих та прокурорів у провадженні. Тобто, зазначеним прокуратура підтвердила доводи позивача [PERSON] , наведені у позові щодо бездіяльності слідчих та прокурорів. Крім того, з наданих стороною позивача до позовної заяви документів вбачається, що органами прокуратури визнавалася неефективність проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 12017270010008273, а також за численними скаргами та клопотаннями потерпілої [PERSON] нарешті змінилася підслідність органу досудового розслідування. Однак, підслідність була визначена за органом ще нижчого рівня від того органу, що розпочав досудове розслідування. Крім того, у позовній заяві позивачем було детально описано, через чиї та які дії вона зазнала душевних страждань, чому завдану моральну шкоду оцінює саме у розмірі 300 000 грн. Також звернув увагу на доводи прокуратури щодо відсутності належних доказів, понесених [PERSON] витрат на правову допомогу адвоката. Адже, до матеріалів позовної заяви додані договір про надання правової (правничої) допомоги та послуг адвоката від 28 жовтня 2021 року та квитанція про оплату адвокату коштів за надану ним допомогу фахівця-правника. В позовній заяві зазначено, які послуги він надав [PERSON] та які послуги ще буде надавати за договором від 28 жовтня 2021 року. Щодо підстав для відмови у задоволенні позову, вказаних Державною казначейською службою України у відзиві зазначає, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди, завданої органами влади виникає саме у держави за рахунок коштів Державного бюджету. Така позиція позивача повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 585/724/19. Також, вказав, що з боку ГУНП в Чернігівській області не наведено аргументів про усунення недоліків досудового розслідування у кримінальному провадженні, наявність правових підстав не проведення слідчих дій за клопотаннями [PERSON] , що були задоволені, і перш за все, місцезнаходження привласненого майна та його подальшу долю. Тоді як у автоматично записаних розмовах [PERSON] зі свого телефону зі слідчими, прокурорами та представниками керівництва ГУНП в Чернігівській області чітко висловлюється позиція бездіяльності у згаданому кримінальному провадженні. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, на які вони посилаються у позові, відповідях на відзиви. Представники відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзивахі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 24 жовтня 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.10.2017 внесені відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення №12017270010008273(по факту привласнення належного [PERSON] майна) (а.с.10-12). 26.10.2017, 08.12.2017 [PERSON] зверталася до Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, слідчого з клопотаннями про допит її як потерпілої та про проведення огляду предметів і накладення арешту на майно (а.с.12,13). Неодноразово [PERSON] зверталася до Чернігівської місцевої прокуратури та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області зі скаргами на бездіяльність слідчих у кримінальному провадженні №12017270010008273 (а.с.14-15, 139, 146-147), які надавали відповіді та повідомляли про стан досудового розслідування (а.с.16, 31, 32-33,34-46, 48, 50, 53-56, 59-67, 154). Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.05.2018 надано дозвіл на проведення обшуку нежилого приміщення в рамках досудового розслідування кримінального провадження №12017270010008273 (а.с.18-21), який проведено 30.05.2018 (а.с.22-25). Згідно копії постанови слідчого Риндя А.О. кримінальне провадження №12017270010008273 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України (а.с.26-27). Проте, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від01.11.2018 скасовано вищевказану постанову (а.с.28-30). Постановою прокуратури Чернігівської області від 02 жовтня 2019 року частково задоволено клопотання [PERSON] та вирішено здійснювати подальше досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017270010008273 від 24.10.2017 слідчим відділенням Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с.47). Постановою Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу від 18 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про доручення подальшого досудового розслідування слідчим слідчого управління ГУНП в Чернігівській області (а.с.52). Згідно висновку перевірки за скаргою [PERSON] на бездіяльність слідчого СВ Чергігівського ВП ГУНП в Чернігівській області [PERSON]. від 29.01.2018 прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого [PERSON]. за неналежний розгляд клопотання потерпілої [PERSON] від 08.12.2017 (а.с.140-142). Про вказані обставини повідомлено [PERSON] (а.с.143). 07 серпня 2020 року Чернігівська місцева прокуратура надала вказівку прокурору Сокол О.О. про виконання процесуальних дій для забезпечення швидкого, повного і неупередженого досудового розслідування (а.с.57). Згідно відомостей про виявлення злочину вбачається, що у період з 10.11.2017 до 18.05.2020 проводилися слідчі (розшукові) дії, проведена судово-товарознавча експертиза (а.с.134-137). Відповідно до аудіозапису зафіксовано розмову позивача та слідчого з приводу обставин кримінального провадження (а.с.179). Відповідно довідки прокурора відділу 09/1 обласної прокуратури від 18.01.2022 та СУ ГУНП в Чернігівській області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017270010008273 від 24.10.2017 не закінчився (а.с.194,195). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України . Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дійїї заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвали слідчих суддів про задоволення скарг позивача на постанови слідчого свідчать про реалізацію передбаченого КПК України нею права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора. Сам факт зобов`язання ухвалою слідчого судді внести відповідні відомості до ЄРДР, а також скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до цивільно-правової відповідальності. Крім того, з огляду на позицію Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №686/27885/19, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності слідчого та прокурора сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, й відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, що на підставі статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Надмірна тривалість досудового розслідування у кримінальних провадженнях не є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки сам факт надмірної тривалості кримінальних проваджень не є належним доказом негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про душевні страждання позивача та моральну шкоду. За викладених обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн (а.с.69). У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed