Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що сторони одружилися 11 лютого 2017 року, шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Лютянської сільської ради Закарпатської області, актовий запис №1, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що підставою звернення з позовом до суду є те, що сумісне спільне життя з відповідачем не склалося і стало неможливим із-за відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на життя, психологічної та фізичної несумісності. У них відсутні спільні інтереси, вони абсолютно різні люди, які не можуть дійти до згоди навіть у дріб`язкових питаннях. Основною причиною для розірвання шлюбу стало те, що відповідач [PERSON] близько півтора року тому після повернення з роботи за кордоном без жодних на те причин влаштував вдома скандал. Відповідач матеріально сім`ї не допомагає, став зловживати алкогольними напоями. Зазначає, що 8 січня 2021 року відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожував їй рушницею, а потім кидав у неї ножем, все це відбувалося в будинку за місцем проживання і в присутності її батьків та дітей. Вони проживали разом в будинку її батьків, і поведінка відповідача ставить під загрозу життя і здоров`я її, дітей та батьків. Звернення до суду з позовною заявою є її крайньою мірою, всі інші способи, щоб ситуацію в сім`ї виправити, вона вже використала. Стверджує, що примирення між сторонами не можливе, вони втратили фактичні шлюбні відносини, вважає, що шлюб підлягає розірванню. У сторін є двоє спільних малолітніх дітей, відсутні спірні питання по майну, після розірвання шлюбу просить залишити обох дітей проживати з позивачкою. Позивачка, посилаючись на ст.ст. 105, 110 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити малолітніх дітей проживати з нею, стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просить цивільну справу №298/997/21 за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Вказує, що примирення неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, повторно в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило. Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суддя, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 2017 року, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 11 лютого 2017 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №1. Подружжя має двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 15 вересня 2017 року); сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 21 січня 2019 року). Позивачка, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст.110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, суд вважає, що подальше спільне проживання суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивачки, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо неможливості спільного життя з відповідачем, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, та не оспорювалися відповідачем. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з жовтня 2021 року. У позові [PERSON] заявляє вимогу про залишення синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживати з позивачкою. Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як слідує з позовної заяви [PERSON] , малолітні діти сторін по справі проживають разом з мамою, тобто позивачкою [PERSON] , за її місцем проживання. Вказані обставини не були спростовані відповідачем та жодних зауважень щодо цього відповідачем не висловлено. Враховуючи, те, що відповідач будь-яких заперечень щодо позову не надав, в тому числі не висловив заперечень щодо заявленої позивачкою вимоги щодо залишення місця проживання синів [PERSON] та [PERSON] за адресою проживання позивачки, а проживання дітей з матір`ю не суперечить інтересам малолітніх дітей сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивачка в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 гривень 00 копійок судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції №2721320083 від 13 вересня 2021 року.

Outcome: approved