Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] , треті особи: [PERSON] ; Тернівський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання батьківства малолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач з 28.10.2016 переуває у шлюбі з [PERSON] . З часом шлюбні стосунки між ними зіпсувалися та фактично припинилися у січня 2020 року. На даний момент вони проживають окремо, єдиного бюджету не мають , спільного господарства не ведуть. Так як народження дитини відбулось до припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , батьком дитини був записаний саме [PERSON] , хоча фактично біологічним батьком дитини не є. Дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ст.133 СК України. Позивач вважає себе батьком дитини. тому просить визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вчиненого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 06 лютого 2021 року, актовий запис №87, про що видано відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де у відомостях про батьків вказати батьком дитини [PERSON] , виключивши відомості про [PERSON] . Разом з позовом подано клопотання про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. 06 грудня 2021 року ухвалою судді прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Позивач [PERSON] надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с.31). На заявленому клопотанні про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи не наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про визнання позову (а.с.30). Представник Тернівського районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Остапенко Н. надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують щодо заявлених позовних вимог (а.с.25). [PERSON] , батько дитини, третя особа по справі, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо заявлених позовних вимог (а.с.26). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. [PERSON] , [INFO] , перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , з 28.10.2016, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , відповідний актовий запис №87, його батьками записані: «Батько - [PERSON] », «Мати - [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з ч. 1, 2 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Пунктом 9 вказаної Постанови роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved