Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутих коштів. У обґрунтування позовної заяви зазначила, що у листопаді 2021 року їй стало відомо про стягнення з неї грошових коштів у розмірі 48724,41 грн. в рамках виконавчого провадження. Зазначила, що 07.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 104825 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №003-16526-191113 від 19.11.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] у загальному розмірі 43840,37 грн.. Посилалась на те, що позивач ніколи не перебувала у правовідносинах з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», не укладала з ними ніяких письмових угод, жодних повідомлень щодо заборгованості перед відповідачем не отримувала. Також зазначила, що пред`явлена до стягнення грошова сума у розмірі 43840,37 грн. не може бути безспірною, оскільки не визнається позивачем та позбавлена юридичного обґрунтування і не підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису було проігноровано, що з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років. Крім того, кредитний договір «003-16526-191113 від 19.11.2013 укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] не був нотаріально посвідчений, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Посилалась на те, що у ході виконавчого провадження №67121975 від 13.10.2021 року з депозитного рахунку позивача приватним виконавцем було стягнуто грошові кошти у розмірі 48724,41 грн. в інтересах стягувача - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Зазначила, що так як оскаржуваний виконавчий напис вчинено із грубим порушенням вимог чинного законодавства, то відповідно, стягнені на його підставі грошові кошти не можуть вважатись правомірно набутими, а тому підлягають поверненню позивачеві. Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрований в реєстрі за №104825 вчинений 07.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором. Стягнути з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 48724,41 грн.. Ухвалою від 28.12.2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича належним чином завірену копію матеріалів щодо вчиненого виконавчого напису №104825 від 07 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Еліт Фінанс» заборгованості. Відповідач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відзив на позовну заяву не подав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. пояснень не подав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. пояснень не подав. На його адресу не одноразово направлена ухвала суду від 28.12.2021 року про витребування доказів( матеріалів вчиненого виконавчого напису), але нотаріусом вимоги ухвали виконано не було, матеріали до суду не надано. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №104825 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №003-16526-191113 від 19.11.2013 року за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 року, сума заборгованості складає 43840,37 грн., в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту у розмірі 28287,16 грн.; - заборгованість за відсотками та комісією у розмірі 14003,21 грн.; - заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 1500 грн.; - за вчинення виконавчого напису у розмірі 50 грн.. Також встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебувало виконавче провадження №67121975 з примусового виконання виконавчого напису №104825 від 07.06.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 43840,37 грн.. Крім того встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] /а.с.16/ Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 48724,41 грн. варто зазначити наступне. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про закінчення виконавчого провадження від 26.10.2021 року, встановлено, що провадження закінчене у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом./а.с.25/ Згідно виписки про рух коштів по депозиту від 17.11.2021 року, встановлено, що із депозитного рахунку [PERSON] стягнуто грошові кошти у розмірі 48724,41 грн. на повну сплату ВП №67121975 від 19.10.2021 за виконавчим написом №104825 від 07.06.2021 року./а.с.24/ Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрований в реєстрі за №104825, вчинений 07.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс" заборгованості за кредитним договором визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна та стягнути з відповідача на користь позивача 43840,37 грн.. Окрім того, враховуючи те, що інша частина суми стягнутої із позивача, стягнуто не на користь відповідача, а є витратами виконавчого провадження та основною винагородою приватного виконавця,у зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, а тому у цій частині позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial