Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Відповідачів про визнання права власності на цоколь літ. Г, 1959 року побудови, розміром 6,25 м. та 7,78 м., загальною площею 48,5 кв.м., який входить до складу надвірних побудов житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування посилаючись на те, що 30.04.2021 р. між нею та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з усіма надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено нотаріально та проведено державну реєстрацію права власності на зазначений будинок. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, окрім самого житлового будинку літ. А-1, до складу його надвірних побудов входили: сіни літ.а-1, площадка літ.а1, цоколь літ. Г-1, душ-уборна літ. Б-1, бесідка літ. В-1, огорожа №1. В той же час, у договорі купівлі-продажу, цоколь літ. Г, як надвірна побудова до будинку не зазначено, оскільки рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя по справі №2-2719/08 від 17.12.2008 р., право власності на цей об`єкт нерухомого майна за Відповідачами не визнавався, хоча про це йшла мова у позовній заяві, у зв`язку із чим 08.07.2021 р. Приморським районним судом м. Маріуполя було прийнято ухвалу, якою виправлена описка у зазначеному рішенні та зазначено, що цоколь літ. Г є об`єктом на який за цим рішенням визнано право приватної власності. Отже враховуючи, що фактично цоколь літ. Г, як надвірна споруда, яка входить до складу надвірних побудов житлового будинку [ADDRESS] і призначена для його обслуговування та яка фактично була передана їй Відповідачами після укладення договору, формально їй не належить оскільки не відображена у договорі купівлі-продажу. Виправити цю ситуацію шляхом укладення нового договору або внесення змін у діючий договір не можливо, оскільки відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Відповідачі вже не є власниками будинку, а спірний цоколь як окремий об`єкт нерухомого майна не реєструвався. З цих підстав іншим способом ніж за рішенням суду він не може реалізувати свої права власника. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалу суду від 30.12.2021р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачам направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, яка отримана відповідачами. У визначений строк відповідачі звернулись із письмовими заявами, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке. Матеріалами справи встановлено, що 30.04.2021 р. між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з усіма надвірними побудовами за номером [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Скоробогатько О.В., зареєстровано в реєстрі за №535. В договорі зазначено, що згідно технічного паспорту, виготовленого міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» станом на 24 жовтня 2008 року, на земельній ділянці комунальної власності Маріупольської міської ради знаходиться: житловий будинок літ. А-1, сіни літ. а-1, площадка літ. а1-1, уборна - душ літ. Б-1, бесідка літ. В-1, огорожа №1, житловою площею -16,7 кв.м., загальною площею 23,5 кв. м. Зазначений житловий будинок з усіма надвірними побудовами належить Продавцям, в рівних часках кожному, на підставі рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 грудня 2008 року справа №2-2719/08, яке набрало законної сили 30 грудня 2008 року, зареєстрованого міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 12 лютого 2009 року відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №21856016, реєстраційний номер:1203272, номер запису:3950 в книзі 6 (а.с.7). З копії рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.12.2008 р. №2-2719/08 вбачається, що за [PERSON] , [PERSON] визнано право приватної власності на нерухоме майно: житловий будинок літ. А-1, сєні літ. а-1, площадку літ. а1-1, душ -уборну літ. Б-1, бесідку літ. В-1, огородження №1, розташоване на земельній ділянки б. [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 17.01.2009 р. (а.с.3). Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.07.2021 р. №2-2719/08, виправлено в мотивувальній та резолютивній частині зазначеного вище рішення описку, шляхом зазначення цоколя літ. Г., як об`єкту на який цим рішенням визнано право власності. Ухвала набрала законної сили 24.07.2021 р. (а.с.3 об. ст.) Згідно технічного паспорту на будинок [ADDRESS] виготовленого 24.10.2008 р. Маріупольським БТІ до складу будинку, господарських будівель та споруд належить цоколь літ. Г-1, 1959 року побудови ( а.с.4-6). За таких підстав незважаючи на те, що цоколь літ.Г, як надвірна побудова входив до складу будинку [ADDRESS] , проте не знайшов свого відображення у вищезазначеному рішенні суду, відповідно у договорі купівлі-продажу, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності Позивача. Таким чином, Позивач фактично набув прав власника в тому числі на цоколь літ. Г, 1959 року побудови, розміром 6,25 м. на 7,78 м., загальною площею 48,5 кв.м., який входить до складу надвірних побудов житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , проте перешкодою для його реєстрації Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стала відсутність зазначеного цоколю у рішенні суду на підставі якого було зареєстровано право власності Відповідачів. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідачі позов визнали, вимоги позивача не порушує прав третіх осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved