Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить зобов`язати відповідача зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено постановою Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серія АА №367737 від 19.09.2007, реєстраційний номер обтяження: 9501432 від 02.10.2007. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 25.03.2021 він звернувся до Першої Вінницької державної нотаріальної контори для проведення нотаріальних дій щодо належного йому майна, але дізнався, що на його квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень накладено арешт. З листа Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси йому стало відомо, що у їхньому провадженні перебувало виконавче провадження №84144023 з примусового виконання постанови суду від 01.06.2001 у справі №3-867 про конфіскацію автомобіля «Форд», 1987 року випуску, що належить [PERSON] , яке у 2008 році завершено. Проте він ніколи не був стороною судового процесу та виконавчого провадження у вказаній вище справі. Таким чином, на належне позивачу майно помилково накладений арешт і заборона відчуження. Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 18.05.2021 справу передано за територіальною підсудністю до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.06.2021 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10.11.2021 у справі закрито підготовче провадження. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, вирішення спору покласти на розсуд суду, судові витрати не стягувати з відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.14) позивачу на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на яку постановою Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси серії АА №367737 від 19.09.2007 накладено арешт. Згідно з повідомленням начальника Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси (а.с.11) на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №84144023 з примусового виконання постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.06.2001 у справі №3-867 про конфіскацію автомобіля «Форд», 1987 року випуску, що належить [PERSON] , яке у 2008 році завершено, передано до архіву, а по закінченню терміну зберігання - знищено. Відомості про дату народження та РНОКПП сторони виконавчого провадження - [PERSON] відсутні (а.с.12-13). Таким чином, очевидним є те, що державний виконавець у своїй постанові серії АА №367737 від 19.09.2007 помилково зазначив, що квартира [ADDRESS] належать на праві власності особі, яка є боржником у вказаній вище справі. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Судом встановлено, що накладений арешт порушує права позивача як власника майна, а тому підлягає скасуванню. Крім того, позивач просить зобов`язати посадових осіб Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити певні дії щодо зняття арешту з нерухомого майна в рамках Закону України «Про виконавче провадження», проте з урахування предмету позову та учасників справи, суд вважає, що дана вимога не підлягає судовому захисту, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на сторону відповідача. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, то у її задоволенні також необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано доказів понесених ним витрат на послуги адвоката.

Outcome: partial