Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивач Одеський національний медичний університет 06.09.2021 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на навчання за державним замовленням, у якому просить стягнути з відповідача витрати за держвним замовленням у розмірі 134469,02 грн., посилаючись на те, що 06.08.2014 року між ОНМедУ та [PERSON] було укладено договір № 1647 про підготовку фахівців з вищою освітою на контрактних умовах. 30.06.2020 року відповідач отримала диплом спеціаліста [NUMBER] . Відповідно до зазначеного договору після отримання диплома студент зобов`язаний прибути до місця працевлаштування за направленням Міністкрства охорони здоров`я України або за направленням про самостійне працевлаштування та відпрацювати там не менше 3-х років. У разі відмови від відпрацювання студент зобов`язаний відшкодувати кошти за навчання до державного бюджету. Станом на серпень 2021 року [PERSON] не надала жодних документів про відпрацювання. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Салтан Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі. Визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвала судді про відкриття провадження по справі, разом з копією позовної заяви з додатками до неї, були скеровані на адресу місця проживання відповідача: [ADDRESS] , яка була повернута поштою до суду без вручення із відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Таким чином, відповідачі про розгляд справи повідомлені належним чином, у встановлений судом строк не надали до суду відзиву на позовну заяву, як і не надали заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено розглядати справи на підставі наявних документів в матеріалах справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.08.2014 року між Одеським національним медичним університетом та [PERSON] було укладено договір № 1647 про підготовку фахівців з вищою освітою на контрактних умовах. Відповідно до ч.1 зазначеного договору університет приймає на себе зобов`язання надати якісні теоретичні і практичні освітні послуги студенту строком на 5 років на факультеті лікувальна справа медичного факультету № 2 в ОНМедУ за рахунок Державного бюджету України. Згідно з п 2.5 Договору, після отримання диплома студент зобов`язаний прибути до місця працевлаштування за направленням Міністерства охорони здоров`я України або за направленням про самостійне працевлаштування та відпрацювати там не менше 3-х років. У разі відмови від відпрацювання студент зобов`язаний відшкодувати кошти за навчання до державного бюджету. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. 30.06.2020 року позивачем було видано диплом спеціаліста [NUMBER] на ім`я [PERSON] , у якому зазначено про здобуття кваліфікації: освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліст, спеціальність лікувальна справа, професійна кваліфікація лікар. 22.05.2020 року керівництво ОНМедУ затвердило заяву [PERSON] про самостійне працевлаштування. Станом на серпень 2021 року [PERSON] не надала жодних документів про відпрацювання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення прав та обов`язків, які затверджено у п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договори та інші правочини. Договором, у відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК У країни). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладаючи угоду з вищим навчальним закладом про надання освітніх послуг, особа (студент) бере на себе відповідні зобов`язання, які випливають із вимог нормативно-правових актів в даній сфері і передбачені самими угодами про надання освітніх послуг, а саме зобов`язання своєчасно сплачувати суму за навчання в розмірі та порядку, встановленому в договорі; приступити до навчання до очної частини інтернатури; відвідувати обов`язкові навчальні заняття і виконувати у встановлені терміни усі види завдань, передбачених навчальними станами і програмами, виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану. Систематично і чітко оволодівати теоретичними знаннями і практичними навичками за обраною спеціальністю. Своєчасно скласти заліки, іспити з відповідних дисциплін, ліцензійний іспит МОЗ України «Крок 1» та «Крок 1». Після отримання диплома прибути на місце відпрацювання за направленням МОЗ України і відпрацювати там не менше 3-х років. В разі відмови студент повинен відшкодувати до державного бюджету вартість навчання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, акредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одеським національним медичним університетом умови договору № 1647 від 06 серпня 2014 року виконані у повному обсязі. В свою чергу, Відповідач умови договору не виконав, своєчасно не приступив на місця відпрацювання та не надав до Університету жодних пояснювальних документів та доказів. Відповідно до розрахунку бухгалтерської служби Одеського національного медичного університету заборгованість за навчання [PERSON] складає: витрати на виплату стипендії - 17017,02 грн.; витрати на навчання, - 117452, 00 грн., що разом складає 134469,02 грн. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що позивачем ОНМедУ виконані умови договору про підготовку фахівців з вищою освітою. Доказів на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання за договором до суду не надано. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню, стягненню з відповідачів, у зв`язку з невиконанням умов договору підлягає на користь ОНМедУ витрати на навчання за державним замовленням у розмірі 134459,02 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved