Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

у жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: - визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № 014-189-КА від 16.05.2007 року, укладеним між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] ; - визнати припиненими правовідносини за договором застави № 014-189-ЗА від 16.05.2007 року, укладеним між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] ; - визнати припиненим приватне обтяження застави рухомого майна, а саме: транспортний засіб - автомобіль легковий «MitsubishiPajeroSport 3.0-L-R», номер об?єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.05.2014 року за № 14357039, (тип реєстрації - поточна, тип обтяження - застава рухомого майна, підстава - передавальний акт серія та номер: б/н від 15.10.2019 року, видавник: комісія для проведення реорганізації Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», договір застави 014-189-ЗА від 16.05.2007 року, АТ «Укрсоцбанк», обтяжувач - АТ «Альфа-Банк», код: 234947714, боржник - [PERSON] ; та вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, реєстраційний запис про об?єкт обтяження за № 14357039 від 16.05.2014 року. В обґрунтування позову зазначено про те, що 16.05.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено договір кредиту на купівлю автотранспортного засобу № 014-189-КА, за умовами якого банком надано позичальнику кредит у розмірі 35 625 швейцарських франків. В забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором, між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено договір застави № 014-189-ЗА, за умовами якого позивач передала в заставу банку транспортний засіб марки «MitsubishiPajeroSport 3.0-L-R», номер об?єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] . У зв?язку із неналежним виконанням зобов?язань позивача за кредитним договором, АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 05.02.2015 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 16.05.2007 року у сумі 18 937 швейцарських франків 97 сантимів, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України становило 249 350,94 грн. 17.10.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Говоровим П.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 57065097, у зв?язку із повним виконанням судового рішення та відсутністю боргу. В подальшому АТ «Альфа-Банк» повторно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 07.05.2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк». Позивач зазначає, що вищевказаним судовим рішенням встановлено, що її зобов?язання за кредитним договором № 014-189-Ка від 16.05.2007 року виконано у повному обсязі, що є підставою для припинення застави транспортного засобу на підставі ч. 1 ст. 593 ЦК України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від08.12.2021 року закрито підготовче провадження. 31.01.2022 року до суду надійшли письмові пояснення від представника АТ «Альфа-Банк», в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 року у справі № 305/1293/16-ц, відповідно до якої наявність судового рішення про стягнення поточної заборгованості за кредитним договором, яке не виконано боржником належним чином чи виконано із простроченням, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не припиняє зобов?язань в цілому і не позбавляє кредитора права на стягнення інших передбачених договором платежів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16 травня 2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 014-189-КА. Відповідно до умов п. 1.1 договору кредиту банк надав позичальнику кредит у сумі 35 652 швейцарських франків зі сплатою 9,3 % річних та порядку повернення кредиту та сплати відсотків згідно графіку погашення та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 15.05.2014 р., а позичальник повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 15.05.2007 в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, було укладено договір застави № 014-189-ЗА, відповідно п. 1.1.1. якого предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль марки «MitsubishiPajeroSport 3.0-L-R», номер об?єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] . Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2015 року, яким стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 18 937 швейцарських франків 97 сантимів, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ складає 249 350 грн. 94 коп. та стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 2 493 грн. 51 коп. судового збору (справа №369/8570/14ц).Дане рішення набрало законної сили та 23 лютого 2015 року видано виконавчий лист №369/8570/14ц. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. від 17 жовтня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 369/8570/14ц закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв?язку із виконанням рішення суду виконано у повному обсязі (ВП 57065097). Рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 07.05.2021 року, постановленого у цивільній справі № 369/8886/17, провадження 2/2629/21, відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.05.2007 року у розмірі 22 931,11 швейцарських франків, яка складалась із заборгованості за кредитом у розмірі 16 883,76 швейцарських франків, та заборгованості за відсотками - 6047,35 швейцарських франків. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором, суд виходив з того, що позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором та заборгованість по відсоткам по кредитному договору №014-189-КА, які вже стягнуті судовим рішенням, відтак, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.Щодо нарахованих відсотків суд зважав на те, що позивач в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором з 15 травня 2016 року, звернувшись до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості і його позовні вимоги були задоволені повністю рішенням суду від 05 лютого 2015 року. Враховуючи встановлені судом вищевказані обставини, позивач [PERSON] вважає, що зобов?язання за кредитним договором від 15.05.2007 року є припиненими, а відтак є припиненими і зобов?язання за договором застави. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобов`язань. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Підстави припинення застави визначено у статті 28 Закону України «Про заставу». Зокрема, застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання У частині першій статті 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника належного виконання його обов`язку. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування позикодавцеві грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.03.2018 року у справі № 305/1293/16-ц, наявність судового рішення про стягнення поточної заборгованості за кредитним договором, яке не виконано боржником належним чином чи виконано із простроченням, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не припиняє зобов?язань в цілому і не позбавляє кредитора права на стягнення інших передбачених договором платежів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На думку суду, наявність судового рішення про стягнення з позивача на користь банку заборгованості за кредитним договором від 16.05.2007 року, яке виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Позивач не спростувала факт несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кредитним договором від 16.05.2007 року. Заборгованість за кредитним договором від 16.05.2007 року погашена позивачем лише у жовтні 2018 року в процесі примусового виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.02.2015 року, що також надає право стягувачу порушувати питання про застосування до боржника положень статті 625 ЦК України. За змістом та предметом позовних вимог по суті спір стосується припинення застави. Проте за змістом ст. 3 договору застави від 16.05.2007 року право застави припиняється виконанням заставодавцем забезпечених заставою зобов?язань за договором кредиту, а також в інших випадках, передбачених приписами ст. 28,29 Закону України «Про заставу». У разі часткового виконання заставодавцем забезпечених заставою зобов?язань за договором кредиту застава зберігається у первісному обсязі. Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed