Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

I. Аргументи сторін. Громадяни України [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] . Зазначили, що перебувають у шлюбі з 2017 року, їх фінансовий стан дозволяє утримувати родину, забезпечуючи дитині як матеріальні, так і емоційні потреби. Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради не заперечує проти задоволення заяви. Вважає, що усиновлення малолітнього [PERSON] відповідатиме його інтересам. II. Щодо фактів. Малолітній [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] (а.с.42), батько - [PERSON] записаний на підставі ст. 135 СК України (а.с.43). Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 18.08.2021 року № 354 надано [PERSON] , [INFO] статус дитини-сироти (а.с. 44). Малолітній [PERSON] має групу здоров`я ІІІ, медико-педагогічної та медико-соціальної корекції не потребує (а.с.69). Заявники перебувають у шлюбі з 03 травня 2017 року (а.с.29) За обліками МВС громадяни України [PERSON] та [PERSON] на території України станом на 26.07.2021 року до кримінальної відповідальності не притягались, незнятої чи непогашеної судимості не мають та у розшуку не перебувають (а.с.33, 34). Заявник [PERSON] зареєстрований у кімн. [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 17, 14). [PERSON] працює головним коком за трудовим договором та сума його доходу за період з травня по серпень 2021 року складала 8205 доларів США (а.с.23-28). [PERSON] працює в ПрАТ «ММК ім.. Ілліча» лаборантом хімічного аналізу 5 розряду, наразі перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами (а.с.19). Відповідно до висновків про стан здоров`я [PERSON] та [PERSON] здорові (а.с. 31, 32), мають у власності однокімнатну квартиру (а.с.36, 37-38). Матеріально-побутові умови дозволяють прийняти в родину малолітню дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування (а.с. 35) Висновком виконавчого комітету Маріупольської міської ради про доцільність усиновлення малолітнього [PERSON] , 17.09.2021 року орган опіки та піклування Маріупольської міської ради вважає усиновлення дитини громадянами [PERSON] та [PERSON] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.52-56). III. Щодо права. Статтею 3 Конвенціі «Про права дитини» (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР 789-XII (789-12) від 27.02.91) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони, зокрема, визначають, що усиновлення в іншій країні може розглядатися як альтернативний спосіб догляду за дитиною, якщо дитина не може бути передана на виховання або в сім`ю, яка могла б забезпечити її виховання або усиновлення, і якщо забезпечення якогось придатного догляду в країні походження дитини є неможливим; забезпечують, щоб у випадку усиновлення дитини в іншій країні застосовувалися такі самі гарантії і норми, які застосовуються щодо усиновлення всередині країни; вживають всіх необхідних заходів з метою забезпечення того, щоб у випадку усиновлення в іншій країні влаштування дитини не призводило до одержання невиправданих фінансових вигод, пов`язаних з цією особою; Відповідно до положень статті 207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ст. 211 Сімейного кодексу України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п?ять років. Статтею 212 Сімейного кодексу України встановлено перелік умов, за яких особа не може бути усиновлювачем. Відповідно до ч. 2 ст. 224 Сімейного кодексу України при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Дитина, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров?я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов?язків відповідно до закону (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 232 Сімейного кодексу України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, онуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов?язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов?язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. IV. Висновки суду. Визначених законом обставин, які унеможливлюють визнання заявників усиновлювачами, судом не встановлено. Вік заявників відповідає вимогам чинного законодавства України та дозволяє усиновити малолітнього [PERSON] . Суд враховує, що стан здоров?я усиновлювачів, умови проживання, матеріальне становище сім?ї та моральні якості подружжя дозволяють виконувати належним чином батьківські обов?язки з виховання та утримання дитини. Суд враховує обопільне бажання заявників та дитини проживати однією родиною, бажання заявників забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя та розвитку дитини. За таких обставин суд приходить до переконання, що усиновлення малолітнього [PERSON] подружжям [PERSON] відповідатиме інтересам дитини, дозволить хлопчикові виховуватись у люблячій, турботливій родині, відчувати батьківську любов, повагу та піклування. У відповідності до ч. 1 ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Згідно з ч. 2 ст. 231 СК України, якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім`я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім`ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Згідно ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. За змістом ч. 4 ст. 314 ЦПК України судові витрати, пов?язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника. 55. На підставі викладеного,

Outcome: approved