Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач є матір`ю, а Відповідач - батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами у справі розірвано. Відповідач з 2009 року матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не піклується про її здоров`є та духовний розвиток, тобто свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. Процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до суду 15.06.2021 для розгляду за підсудністю на підставі ухвали Заводського районного суду Миколаївської області від 11.05.2021. 09.07.2021 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживаня відповідача. 03.08.2020 провадження у справі відкрито. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 24.11.2021 підготовче провадження закрито. Справа призначена до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання учасники процесу не з`явились: - позивач заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення; - порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, про день, час та місце розгляду справи відповідач додатково повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак він про причини неявки не повідомив, правом надання відзиву не скористався; - третьою особо надавалася заява про розгляд справи без участі представника, в якій було зазначено, що думка органу опіки та піклування викладена у раніше наданому висновку. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] є матір`ю, а відповідач - [PERSON] - батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Заводського районного суду Миколаївської області від 10.01.2013 шлюб між сторонами по справі розірвано (а.с.5). Позивач 28.04.2018 зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем, яка піклується про неї, слідкує за її здоров`ям (а.с.8, 15). Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні дитини: з дитиною не проживає, не займається її вихованням, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, не займається підготовкою до самостійного життя, не цікавиться життям та здоров`ям, матеріально дочку не утримує. Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , про що надав відповідний висновок від 29.09.2020 року (а.с.37). Як зазначено у вказаному висновку, вихованням дитини займається мати, яка підтримує постійний зв`язок з класним кревняком у школі, де навчається дитина, приводить дочку на медичні огляди , виконує рекомендації лікарів щодо її оздоровлення. Згідно з висновком, стосунки дитини з батьком є невизначеними, оскільки дівчинка тривалий час з ним не бачиться, не спілкується, не знає його як особистість, не отримує від нього уваги а підтримки. Образ батька у внутрішньому світі дитини відсутній, почуття дочки вона проектує на вітчима, має надійну прив`язаність до матері. Зміст спірних правовідносин. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, наслідки ухилення ними від виконання своїх обов`язків. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому, суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем повністю доведений факт ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки, байдужого ставлення до її долі. З урахуванням вищевказаного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного кодексу України. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved