Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

03.03.2021 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», третя особа Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», Державна служба морського та річкового транспорту України про стягнення невиплаченої заробітної плати, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача 1241992,66 грн. невиплаченої зарплати та 248091,41 грн компенсацію за час затримки розрахунку по заробітній платі. В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~посилається на\~те,\~що він з 06.06.2016 по 06.01.2021 року працював в казенному підприємстві «Морська пошуково-рятувальна служба» (далі - Відповідач) на посаді менеджера з якості. 06.01.2021 його було звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України. У день звільнення у відповідності до статті 116 КЗпП України Відповідачем був наданий розрахунок сум, які належать до виплати при звільнені працівника. Із наданого розрахунку сум, які були йому виплачені при звільнені, вбачається, що належні до виплати суми виплачені Відповідачем не в повному обсязі, а саме: частково не виплачено премію (щомісячну та квартальну) за період з червня 2016 по січень 2021 включно та винагороду за підсумками роботи підприємства за 2017, 2018, 2019. 2020 роки. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2021 року суд ухвалив перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] ( [ADDRESS] ) до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (м. Одеса, Люстдорфська дорога, 140 А), третя особа Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (м. Одеса, вул. Довга, 88, корп.. А), Державна служба морського та річкового транспорту України (м. Київ, вул. Преображенська, 25) про стягнення невиплаченої заробітної плати. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності та просив позов задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності та просив задоволені позову відмовити повністю, в матеріалах справи наявний відзив, відповідно до якого зазначено, що нарахування та виплата премій та винагород є правом, а не обов`язкам роботодавця та виплата місячної та квартальної премії здійснюється за умови наявності фінансової можливості КП «МПРС», за результатами виконання місячних та квартальних показників преміювання. Представник третьої особи - Державної служби морського та річкового транспорту України в судове засідання не з`явився, пояснень на позов не надав. Представник третьої особи - Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надав пояснення відповідно до яких, підтримав позовну заяву, просив суд її задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Суд встановив, що з [PERSON] з 06.06.2016 по 06.01.2021 року працював в казенному підприємстві «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаді менеджера з якості. 06.01.2021 його було звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України. У день звільнення у відповідності до статті 116 КЗпП України Відповідачем був наданий розрахунок сум, які належать до виплати при звільнені працівника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, а трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними іклами норми. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18): «...Доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій належать до видів додаткової заробітної плати. Доплати як складові додаткової заробітної плати, визначаються законодавством і тому становлять обов`язкову частину у структурі заробітної плати (на відміну від премій). В колективному договорі можуть бути передбачені додаткові види доплат, підстави та порядок їх здійснення. Умови колективного договору необхідно розділяти на ті, що дублюють норми позитивного права та ті, що виникають у процесі колективних переговорів між роботодавцем трудовим колективом і є додатковими гарантіями для працівника.» З урахуванням викладеного, премія є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, відноситься до додаткової заробітної плати та не становить обов`язкову частину у структурі заробітної плати. ВСУ у постанові від 15.05.2017 року в справі № 6- 2790цс16 сформував правову позицію, зазначивши зокрема, що ч. 4 ст. 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному а рядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений. Таким чином, директор вправі самостійно вирішувати питання про нарахування премій по підприємству. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Відповідно до п 9.4. Статуту КП «МПРС», виробничі, трудові і соціальні відносини трудового колективу з адміністрацією Підприємства регулюються колективним договором. 22.07.2016 між адміністрацією казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» і трудовим колективом укладено Колективний Договір на 2016 - 2019 роки «далі - Колдоговір), який діє по сьогоднішній день. Відповідно до пп. 4.1.7. Колдоговору, з метою посилення матеріальної зацікавленості працівників в підвищенні ефективності діяльності підприємства і якості роботи, закріплення на підприємстві кваліфікованих кадрів і зміцнення трудової дисципліни встановлюються заохочувальні та компенсаційні виплати відповідно до Додатків № 5, 6, 7, 9. Відповідно до пп. 1.1. Додатку № 5 «Положення про преміювання працівників КП «МПРС» і філії «Чорноморська філія» КП «МПРС» до Колдоговору, Положення про преміювання працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» і філії «Чорноморська філія» казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» розроблено відповідно до Кодексу законів про працю, Закону України «Про оплату праці» (далі - Додаток № 5). Відповідно пп. 1.2, 1.3 Додатку № 5, Положення вводиться в дію з метою матеріального стимулювання працівників підприємства за сумлінне і якісне виконання поставлених перед ними завдань, забезпечення належного рівня виконавчої та трудової дисципліни та особистого внеску у загальні результати діяльності КП «МПРС». Положення розповсюджується на всіх працівників підприємства, крім звільнених протягом розрахункового місяця за власним бажанням. Відповідно до п.2.3 Додатку № 5, виплата місячної та квартальної премії здійснюється за умови наявності фінансової можливості КП «МПРС», за результатами виконання місячних та квартальних показників преміювання. Відповідно до пп. 4.1 п. 4 Додатку № 5 до Колдоговору, преміювання працівників за основним результатом діяльності проводиться за підсумками роботи КП «МПРС» за місяць або наростаючим підсумком за квартал, щомісяця, щоквартально у розмірі, відповідно до фінансової можливості. Згідно з п. 4.5 Додатку № 5, розмір премії може бути скоригований відповідно до фінансових можливостей КП «МПРС». Відповідно до п. 4.8 Додатку № 5,преміювання оформлюється наказом. Відповідно до п. 1 Додатку № 6 до Колдоговору є Положення про порядок нарахування і виплати винагороди за підсумки роботи підприємства за рік (далі - Додаток № 6) Відповідно до п. 1 Додатку № 6, винагорода за підсумками роботи підприємства за рік є особливим видом матеріального заохочення. Розмір винагороди визначається Роботодавцем з урахуванням фінансових можливостей підприємства. Відповідно до п.8 Додатку № 6, підставою для нарахування винагороди є наказ по підприємству. Відповідно до п.6.5. Статуту, Директор Підприємства: здійснює поточне (оперативне) керівництво Підприємством; самостійно в межах своєї компетенції, вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління; у межах повноважень видає накази, розпорядження, тощо і дає вказівки обов`язкові до виконання для всіх працівників з питань діяльності Підприємства, організовує і контролює :х виконання; розпоряджається коштами та майном Підприємства в межах передбачених цим Статутом; застосовує заходи заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників Підприємства, здійснює притягнення працівників Підприємства до матеріальної відповідальності з урахуванням вимог законодавства; забезпечує створення безпечних та належних умов праці працівників Підприємства; обирає форму і систему оплати праці, установлює працівникам конкретні розміри тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством; несе відповідальність за формування та виконання фінансових планів, додержання трудової, фінансової дисципліни. Отже, з аналізу положень Колдоговору та норм законодавства, що регулює оплату праці, можна дійти висновку, що премії та винагорода за підсумками роботи підприємства за рік є додатковою заробітною платою та іншими заохочувальними виплатами, та не становить обов`язкову частину у структурі заробітної плати, оскільки нараховуються та виплачуються винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Підставою для нарахування премій та винагород за підсумками роботи за рік є наказ по підприємству. При цьому, видання наказів є виключною компетенцією директора КП«МПРС» ( п. 6.5 Статуту). Таким чином, прийняття рішення про нарахування премій згідно умов Статуту КП «МПРС» та Колдоговору є повноваженням Директора підприємства. З аналізу вимог Статут КП «МПРС», Колдоговору, норм КЗпП, ст. 2 Закону України «Про оплату праці», можна зробити висновок, що нарахування та виплата премій та винагород є правом, а не обов`язкам роботодавця. Положення про преміювання визначає лише перелік умов, які можуть бути підставою для нарахування зазначених виплат, а не обов`язок такого нарахування та виплат. Прийняття рішення про преміювання приймає безпосередньо директор підприємства в межах своїх повноважень, визначених Статутом. Відповідно до частини восьмої статті 77 Господарського кодексу України порядок розподілу та використання прибутку (доходу) казенного підприємства визначається фінансовим планом, який затверджується у порядку, встановленому статтею 75 цього Кодексу для державних комерційних підприємств. Відповідно до статті 75 Господарського кодексу України основним плановим документом державного комерційного підприємства є фінансовий план, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів. Відповідно до п. 1.1 Статуту КП «МПРС» (далі - Статут), казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» (надалі - Підприємство) є державним унітарним підприємством і діє як казенне підприємство. Відповідно до п. 1.2. Статуту, Підприємство створене у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1069, засноване на державній власності та належить до сфери управління Державної служби морського та річкового транспорту України (далі - Уповноважений орган управління). Підприємство відповідно до п. 5.2.1.2. та 5.2.1.9. Статуту, складає і виконує річний з поквартальною розбивкою фінансовий план на кожний наступний рік у встановленому законодавством порядку. Здійснює заходи щодо вдосконалення організації заробітної плати працівників з метою посилення їх матеріальної зацікавленості, як у результатах особистої праці, так і в ткальних підсумках роботи Підприємства, забезпечує ефективне і раціональне використання фонду оплати праці і своєчасні розрахунки з працівниками Підприємства; Згідно з\~п.\~7.1\~Статуту,\~Уповноважений орган\~управління відповідно\~до покладених\~на нього завдань: - \~ \~ \~ \~затверджує річні фінансові та інвестиційні плани Підприємства та здійснює контроль за їх виконанням у встановленому порядку; - \~ \~ \~ \~проводить моніторинг фінансової діяльності, зокрема виконання показників фінансових планів Підприємства та вживає заходів до поліпшення його роботи. Згідно з п. 8.9 Статуту, контроль за фінансово-господарською діяльністю Підприємства здійснюється відповідно до законодавства України та за рішенням Уповноваженого органу управління. У період 2016-2019 рр. Уповноваженим органом управління підприємства було Міністерство інфраструктури України, з лютого 2019 - Державна служба морського та очкового транспорту України. Відповідно до вимог ст. ст. 77, 75 ГК України, наказу № 205, основним плановим документом КП «МПРС, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів є фінансовий план, Відповідно до п. 1 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.03.2015 № 205, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 березня 2015 р. за № 300/26745 (далі - наказ 205), цей Порядок визначає процедуру складання, затвердження (погодження) та контролю виконання фінансового плану державного комерційного та казенного підприємства, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) прямо чи опосередковано належить державі (далі - підприємство). На виконання вимог наказу Мінекономрозвитку та торгівлі України № 205 від 72.03.2015 \~ \~ \~ \~«Про затвердження Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки» (далі -Наказ 205), КП «МПРС» складає та затверджує фінансовий план, відповідно до якого підприємствоотримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання свої функцій протягом року відповідно до установчих документів. Фінансовий план щорічно затверджується органом управління підприємства - Міністерством інфраструктури України (2016-2019), Державної службою морського та річкового транспорту України (2019-2021). Відповідач зазначає, що премії (щомісячна та щоквартальна) протягом 2016-2020 нараховувалась та виплачувались всім працівникам в однаковому розмірі (% від посадового окладу) на підставі відповідних наказів та за наявності фінансової можливості підприємства та жодного разу протягом роботи на підприємстві з липня 2016 по 06.01.2021 [PERSON] не був позбавлений премій (місячної, квартальної). Жодного разу не здійснювалось зменшення розміру премій (місячна, квартальна) відносно [PERSON] . Також жодного разу [PERSON] не був позбавлений та не зменшувався розмір вигороди за результатами роботи за рік протягом роботи його на підприємстві з травня 2016 по 06.01.2021. Відповідно до Додатку № 6 до Колдоговору (Положення про порядок нарахування і виплати одноразової винагороди за підсумками роботи підприємства за рік) у 2016 році згідно з наказом № 263-н від 30.12.2016 у грудні 2016 року була нарахована одноразова винагорода за підсумками роботи за 2016 рік. Фінансові можливості для виплати винагороди були встановлені у рядку 1086/2 Розділу І Формування фінансових результатів Фінансового плану КП «МПРС» на 2016 рік, що затверджений Міністерством інфраструктури України 18.11.2016 року у рядку. У Фінансових планах КП «МПРС» на 2017,2018,2019 та 2020 роки витрати на сплату одноразової винагороди за підсумками роботи підприємства за рік не планувались. Отже, фінансова можливість для нарахування та виплати одноразової винагороди за підсумками роботи підприємства за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки була відсутня. Також жодного разу [PERSON] не був позбавлений та не зменшувався розмір його винагороди за результатами роботи за рік протягом його роботи на підприємстві з липня 2016 року по 06.01.2021. Суд звертає увагу, що премія відноситься до додаткової заробітної плати, і її розмір щомісяця може змінюватись, оскільки залежить від багатьох факторів, в тому числі й від фінансових можливостей підприємства. Тому зменшення розміру премії або її невиплата в певних місяцях не є зміною істотних умов праці, зокрема, щодо оплати праці. Відповідно до ст.ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України передбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed