Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина та на її утримання. В обґрунтування позивач зазначила, що 17.12.2019 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, який рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.05.2021 року розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . На цей час син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку та не надає кошти на утримання дитини. Вона є інвалідом третьої групи та в даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім пенсії, вона не має інших прибутків, тому також потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач є особою працездатного віку, інших дітей на утриманні не має, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення яким, стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Ухвалою судді від 12.08.2021 року після надходження до суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Розгляд справи був призначений без виклику сторін. Відповідачем на адресу суду було направлено відзив на позовну заяву, відповідно до якого він визнає позов частково. Відповідач погоджується з розміром аліментів, який він повинен сплачувати на утримання дитини, та вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі ј не підтверджена жодними доказами та доводами, що надані позивачкою до суду. На даний час він є тимчасово непрацюючим і утримувати колишню дружину не має можливості, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог просить відмовити. Позивачка направила на адресу суду відповідь на відзив, відповідно до якого, просить її позовні вимоги задовольнити. Заперечення відповідача вважає такими, що вводять суд в оману, оскільки відповідач надає послуги з чистки та фарбування даху, парканів, ангарів тощо, а також зварювальні послуги, що підтверджується наявною рекламою на особистій сторінці відповідача у мережі Фейсбук та Olx. Також на адресу суду відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, у яких не заперечував проти наявних оголошень в Інтернеті щодо виконання ним робіт, про які зазначила позивач, але вказав, що ці роботи мають сезонний характер та мали місце в період березня-травня минулого року, він цими роботами вже не займається, а тому вважає, що це не може бути доказами його працевлаштування та отримання прибутків. При цьому також вважає, що стягнення аліментів на 2-х осіб не може бути більшим ніж 1/3 частина всіх видів заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин,вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17 грудня 2019 року Уманським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №893 - розірвано. У позивача та відповідача у вказаному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 89. Син проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї №873/19-05 від 09.08.2021 року, виданої Родниківським старостинським округом виконавчого комітету Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, їх спільна дитина проживає з позивачем, яка фактично несе витрати на утримання сина. Враховуючи те, що позивач несе витрати як на своє утримання, так і на утримання дитини, суд вважає, що відповідач також повинен нести періодичні витрати на утримання сина, для забезпечення належного розвитку та умов його проживання. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи вимоги ст. 182 СК України щодо обставин, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та встановлення розміру стягуваних аліментів - 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Даний розмір аліментів суд вважає достатнім та таким, що відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує як умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] трьох років у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що він тимчасово не працює та через сезонний характер робіт не отримує прибутки, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу колишній дружині, оскільки на підтвердження таких обставин відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би міг бути розглянутий та оцінений судом. Обставини, про які зазначає відповідач, не спростовують того факту, що він є працездатною особою, та не свідчать про існування обставин, що позбавляють його можливості надавати матеріальну допомогу. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, судовий збір в сумі 908 гривень 00 копійок, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved