Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] зареєстрували шлюб 22.07.1997 у Відділі ДРАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 839. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім і проживає разом з нею. Відповідач усунувся від свого батьківського обов`язку по вихованню неповнолітнього сина та надання коштів на його матеріальне утримання. Залишивши сім`ю він виїхав на заробітки в Республіку Польща і протягом останнього часу не надає матеріали допомоги на утримання неповнолітнього сина. У зв`язку з цим вона змушена звернутися в суд з позовом про стягнення з нього аліментів утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку. На її прохання добровільно врегулювати даний спір, вони не дійшли спільної домовленості. Вона разом з неповнолітнім сином зареєстрована і проживає в квартирі [ADDRESS] . Вона сама не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідні неповнолітнього сина, в зв`язку з чим зазнає значні труднощі із-за відсутності належної матеріальної допомоги зі сторони відповідача. На даний час вона не має постійного місця роботи, проживає на тимчасові заробітки, які не приносять значних доходів. Також доходів від підсобного господарства не має, підприємницькою діяльністю не займається. Таким чином її матеріали становище є складним і вона потребує від відповідача матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина. Відповідач [PERSON] на даний час працює по заробітках, зокрема вже тривалий час за кордоном в Республіці Польща, де отримує доходи. Враховуючи наведене вона бажає визначити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина в частці від доходу відповідача. Це також пов`язано з тим, що прожитковий мінімум для дітей постійно змінюється і кожного року зростає. Також зростають ціни на продукти харчування, одяг та інші необхідні потреби дитини. Тому визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі вважає недоцільним. Враховуючи доходи відповідача від заробітків, а також той факт, що у відповідача відсутні на утриманні інші неповнолітні діти чи непрацездатні особи, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу щомісячно до досягнення нею повноліття, що є більш-менш достатнім для її нормального фізичного та духовного розвитку на даний час. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею витрати на професійну правничу допомогу. Не заперечив проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2021 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.07.1997 у Відділі ДРАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 839 (а.с. 7). В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про його народження (а.с. 6). Як вбачається з позовної заяви, що позивач на даний час разом з малолітньою дитиною зареєстрована та проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не працює, проживає на тимчасові заробітки, підсобного господарства не веде, підприємницькою діяльністю не займається, в зв`язку з чим зазнає значні труднощі із-за відсутності належної матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Відповідач є особою працездатного віку, працює по тимчасових заробітках. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання малолітньої дитини. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу суд дійшов наступних висновків. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Виходячи із встановлених по справі обставин щодо працездатного віку відповідача, обов`язку обох батьків утримувати дитину, факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, стан здоров`я дитини, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, зокрема відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов слід задовільнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 13.10.2021. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 2000 грн. 00 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанції № 0654 серії АЕ від 11.10.2021, та 992 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved