Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 03 вересня 1997 року у Шелудьківській сільській раді Зміївського району Харківської області, актовий запис № 13. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 03 вересня 1997 року у Шелудьківській сільській раді Зміївського району Харківської області, актовий запис № 13 укладено шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час вони живуть окремим життям. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюбних стосунків не підтримують. Збереження шлюбу неможливе. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.12.2021 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Проти позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 03 вересня 1997 року у Шелудьківській сільській раді Зміївського району Харківської області, актовий запис № 406. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, на час ухвалення рішення сторони не бажають зберегти сім`ю, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved