Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про стягнення безпідставно набутих коштів, згідно якого просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача суму витрачених коштів за квитки якими Позивач скористатись не зміг у зв`язку з пандемією CОVID-19 у розмірі повної вартості квитків та додаткових сервісів, що були включені до квитків а саме 24 460 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 13 лютого 2021 року [PERSON] з використанням сайту Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» було придбано 4 авіаквитки на 2 особи на рейс PS127 сполученням Київ - Париж відправленням 08 березня 2021 року, та рейс PS128 Париж - Київ відправленням 10 березня 2021 року відповідно. Загальна вартість становила 23 478,00 грн. 21 квітня 2021 року у зв`язку з впливом пандемії COVID-19 на пасажирські авіаперевезення рейс PS128 Париж - Київ 10 травня 2021 року скасовано. Позивачем було повідомлено відповідача про бажання повернути кошти за невикористані квитки, але кошти повернуті не були, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 24 січня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з викладенням заперечень проти неї. Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, свого представника в судове засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступних висновків. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з позовної заяви, що 13 лютого 2021 року [PERSON] з використанням сайту Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» було придбано 4 авіаквитки на 2 особи ( [PERSON] та [PERSON] ) на рейс PS127 сполученням Київ - Париж відправленням 08 березня 2021 року, та рейс PS128 Париж - Київ відправленням 10 березня 2021 року відповідно, чим фактично було акцептовано договір повітряного перевезення (публічну пропозицію) з відповідачем про надання послуг перевезення. Загальна вартість становила 23 478,00 грн., з них вартість квитків 21 788,00 грн. та вартість додаткових сервісів 1 690,00 грн. 02 березня 2021 року у зв`язку з тим, що на сайті посольства Франції в Україні було повідомлено про те, що Французька Республіка з метою уповільнення поширення епідемії вірусу COVID-19 встановила заборону на в`їзд та виїзд з території Франції у будь-яку країну поза межами європейського простору позивачем для обох пасажирів було змінено дати вильоту з Києва до Парижа та з Парижа до Києва з тими же номерами рейсів на 07 травня 2021 року та 10 травня 2021 року відповідно, шляхом використання сайту перевізника, та сплачено додатково за перенесення 982,00 грн. 21 квітня 2021 року позивачу з електронної пошти [INFO] надійшов електронний лист з повідомленням від відповідача про те, що у зв`язку з впливом пандемії COVID-19 на пасажирські авіаперевезення рейс PS128 Париж - Київ 10 травня 2021 року скасовано та було надано на вибір один з можливих варіантів: - Отримати промокод онлайн; - Отримати повне повернення коштів; - Змінити маршрут слідування рейсами МАУ; Відповідно до того, що позивач придбав квитки туди і назад, та подорожувати тільки з Києва до Парижа без можливості повернення, не відповідало потребам пасажира, позивачем було прийнято рішення відмовитись від квитків на рейс PS127 Київ - Париж, та повернути усі кошти сплачені за квитки, що і було передбачено пропозицією відповідача. У відповідність з частиною першою статті 104 Повітряного кодексу України у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Позивачем було повідомлено відповідача про бажання повернути кошти за невикористані квитки шляхом відправлення запитів про повернення коштів за квитки через сайт відповідача. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Як вбачається з відзиву, кошти за авіаквитки № 5662415200650 та № 55662415200649 про які зазначає позивач у своїй заяві, були повернуті. Відповідно до системи бронювання квитків, кошти за квитки № 5662415200650 та № 55662415200649 на ім`я [PERSON] та [PERSON] були повернуті у повному обсязі у загальній сумі 23 987,00 грн., про що була зроблена відповідна позначка «R» що означає «refunded» або «повернення». Позивач, купуючи квитки через сайт авіаперевізника МАУ і здійснюючи зміну дати перельоту повинен був ознайомитися з Договором повітряного перевезення МАУ та Правилами повітряних перевезень МАУ, де прописані особливості повернення коштів за додаткові послуги. Про ознайомлення з Договором повітряного перевезення МАУ та Правилами повітряних перевезень МАУ в електронному листі бронювання відповідача пасажир робить відповідну позначку. Також відповідно до пункту 5 глави 3 розділу VI Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної авіаційної служби України № 1239 від 26.11.2018 року та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.02.2019 року за № 141/33112 (надалі - Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу): у разі бажання пасажира здійснювати політ на конкретному місці у повітряному судні авіакомпанія має право справляти за це встановлений нею збір. Таким чином, кошти за невикористані авіаквитки у розмірі 23 987,00 грн. були повернуті 20 січня 2022 року. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншої особи, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, ч.6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, встановлене свідчить проте, що між сторонами справи існує спір щодо правової природи передачі грошових коштів, але позивач не довів, що набуття відповідачем грошових коштів є безпідставним. Також судом встановлено, що кошти за невикористані авіаквитки у розмірі 23 987,00 грн. були повернуті позивачу 20 січня 2022 року. За таких обставин, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд виходить з відсутності підстав для стягнення з відповідача грошових коштів як таких, що набуті чи збережені ним без достатньої правової підстави, а відтак і відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed