Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до ТОВ «Відродження» про стягнення заборгованості по орендній платі. В позовній заяві позивачка зазначила, що згідно свідоцтва про спадщину за законом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власницею земельної ділянки загальною площею 2,89 га з кадастровим номером 1224255100:01:005:0020, яка розташована на території Покровської селищної ради Синельниківського (Покровського) району Дніпропетровської області. Згідно із договором оренди землі від 19 жовтня 2004 року зі змінами та доповненнями, земельна ділянка була передана матір`ю позивачки - [PERSON] , спадкоємицею якої є [PERSON] , в оренду відповідачу. Позивачка зазначила, що починаючи з 2017 року за користування земельною ділянкою була встановлена орендна плата до виплати у розмірі 7075 грн. (сім тисяч сімдесят п`ять гривень 00 коп.), що підтверджується довідками про доходи (виплату орендної плати ТОВ «Відродження» за 2017, 2018, 2019 роки). Згідно з положеннями договору орендна плата має сплачуватись орендарем орендодавцю щорічно до 30 листопада кожного року дії договору оренди. Проте, орендна плата за 2020 рік позивачці не виплачена. З метою вирішення справи у позасудовому порядку позивачкою був направлений відповідачу лист з вимогою сплатити вказані кошти. Відповіді на лист вона не отримала. Крім того, позивачка посилається на вимоги ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А відтак, сума боргу станом на 20 жовтня 2021 року з урахуванням 3% річних складає: 7075 грн. х (3%/365дн.*324дн.)=7075 грн.*2,663%=7263,41 грн., тобто 3% річних за 324 днів прострочки сплати орендної плати складають 188,41 грн., а з врахуванням індексу інфляції сума боргу складає: 7075грн.* 100,9%* 101,3%* 101,0%* 101,7%* 100,7%* 101,3%* 100,2%* 100,1%* 99,8%* 101,2%=7675,76 грн. Згідно п.11 договору оренди земельної ділянки від 19.10.2004 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Відродження», у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. Сума боргу станом на 20 жовтня 2021 року складає 7075 грн., прострочений термін сплати орендної плати 324 дні, а отже сума пені станом на 20 жовтня 2021 року складає: 7075 грн.*0,3%/1день*324 дні = 6876,9 грн. Враховуючи вищевикладене, позивачка змушена звернутись до суду для вирішення даного спору, в зв`язку з чим, просить стягнути з ТОВ «Відродження» на її користь орендну плату за 2020 рік за користування земельною ділянкою за договором оренди земельної ділянки від 19.06.2017 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 7675,76 грн., 3% річних в сумі 188,41 грн., а також пеню в сумі 6876,9 грн. та судові витрати по справі. Представник відповідача ТОВ «Відродження» - Халинбаджах А.В. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Відродження» про стягнення заборгованості по орендній платі відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що 09.10.2004 року між [PERSON] та ТОВ «Відродження» був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1224255100:01:005:0020 загальною площею 2,89 га. Договір укладено на 10 календарних років. Договір укладений у письмовій формі, містить всі істотні умови (об`єкт оренди, строк дії договору, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов, розрахунків), тобто відповідає вимогам ст. 14, ст .15 ЗУ «Про оренду землі» та ст. 626 ЦК України. Право оренди земельної ділянки зареєстроване в законний спосіб. 24.06.2011 року укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 19.10.2004 року. Відповідно пункту 1 додаткової угоди: «договір укладено терміном до 31 грудня 2021 року». 06.03.2015 року до договору від 19.10.2004 року укладена додаткова угода, відповідно пункту 4.2. за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 5100,00 грн. Окремо орендарем сплачується земельний податок за орендовану земельну ділянку у терміни, встановлені діючим законодавством України. Протягом всього часу дії договору оренди ТОВ «Відродження», як Орендар, виконувало всі умови передбачені цим договором, в тому числі вчасно та в повному обсязі виплачувало орендну плату за користування землею та сплачувало відповідні податки. З моменту підписання договору по теперішній час жодних заяв або претензій з приводу порушення прав позивача, як Орендаря, в тому числі невиплати чи несвоєчасної виплати орендної плати до ТОВ «Відродження» з боку позивача не надходило. [INFO] власник орендованої земельної ділянки, [PERSON] , померла, в зв`язку з чим відповідач не мав можливості вчасно, до 30 листопада 2020 року, сплатити орендну плату. Про те, що право власності на земельну ділянку успадкувала дочка померлої, [PERSON] , відповідач дізнався з позовної заяви. Отже, прострочення виплати орендної плати 324 дні, які заявляє позивачка, виникло не з вини відповідача. Відповідач не заперечує, що на час подання позову до суду існує заборгованість з виплати орендної плати за користування землею у 2020 році в розмірі 5100,00 грн., і не відмовляється від сплати саме такої суми. Позивачці неодноразово пропонували отримати оренду плату, але вона відповідала відмовою. В позовних вимогах позивачка просить суд стягнути з відповідача орендну плату в розмірі 7075,00 грн., 3% річних в сумі 188,41грн., а також пеню в сумі 6876,9 грн. При цьому, не зрозуміло, на яких підставах розраховані вказані суми, до позову не додано жодних доказів, які доказують заявлений у позові розмір заборгованості. Розмір орендної плати позивачка доказує довідками про доходи [PERSON] за 2017, 2018, 2019 роки, при цьому, не бере до уваги умови договору оренди земельної ділянки. Посилання позивачки на довідки про доходи, як доказ розміру орендної плати, є необґрунтованими, оскільки, вказані довідки не є платіжним документом і в них не зазначено, на виконання умов якого саме договору нараховані кошти. Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; відомість на виплату готівки, форма якої передбачена статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, вказані обставини в своїй сукупності свідчать про те, що довідки на доходи за 2017, 2018, 2019 роки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру орендної плати за договором оренди за 2020 рік в розумінні ст. ст. 76, 77 ЦПК України. Крім того, відповідно довідці за 2017 рік сума доходу без врахування податків становить 5908,07 грн; за 2018 рік - 8271,49 грн; за 2019 рік - 7206,83 грн. Тобто, сума доходу різна, і жодна не дорівнює 7075,00 грн., яку заявила позивачка. Представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивачки не доказані належними доказами і є припущенням, в зв`язку з чим, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності сторін. Позивачка [PERSON] надіслала до суду клопотання з проханням справу розглянути за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду причини неявки, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 19.10.2004 року між [PERSON] та ТОВ «Відродження» було укладено Договір оренди земельної ділянки б/н, який зареєстрований 08.02.2005 року в ДП центр ДЗК №4/040502500168 (а.с.7-8). Крім того, 24.06.2011 року між [PERSON] та ТОВ «Відродження» було укладено Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 19.10.2004 року, а 06.03.2015 року Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, згідно якого за кожен рік використання землі Орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 5100 грн. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору оренди (а.с.9,10). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] , після смерті якої земельну ділянку, площею 2,89 га, кадастровий номер 1224255100:01:005:0020, успадкувала її донька, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 5). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законом порядку. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власницею земельної ділянки загальною площею 2,89 га з кадастровим номером 1224255100:01:005:0020, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. (а.с.6). 16.08.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Відродження» було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 19.10.2004 року (а.с. 40). Так, згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом статті 1 вказаного Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, відповідно до приписів ст. 14 Закону України «Про оренду землі». Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, істотні умови договору оренди землі, серед яких і орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею. Згідно ст. ст. 21, 24 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, судом достовірно встановлено, що відповідачем належним чином не було виконано взяті зобов`язання за договором оренди від 19.10.2004 року щодо виплати орендної плати за 2020 рік. Однак, суд не погоджується з розрахунками позивачки щодо заборгованості в частині періоду нарахування індексу інфляції, пені та 3% річних, оскільки, початком періоду розрахунку заборгованості по договору оренди земельної ділянки є дата прийняття спадщини, тобто 19.05.2021 року, як зазначалося вище. З матеріалів справи вбачається, що за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату у грошовій формі, що становить - 5100 грн. (а.с. 10). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з фактичних обставин справи, суд розрахував реальну суму заборгованості за 2020 рік з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені, яка полягає в наступному. Так, згідно розрахунку, загальна сума 3% річних (на суму боргу 5100 грн., як зазначається у договорі) за період прострочення виплати орендної плати за 2020 рік, а саме з 19.05.2021 року (на момент видачі свідоцтва про право на спадщину за законом) по 22.10.2021 року (на момент звернення до суду) - всього 157 днів, становить: 5 100,00 x 3 % : 365 х 157= 65,81 грн.; а з врахуванням індексу інфляції сума боргу складає сума 5 100,00 x 1.02212502 - 5 100,00 = 112,84 грн. Крім того, на підставі ст. 549 ЦК України боржник за невиконання, або неналежне виконання договірних зобов`язань повинен сплатити неустойку (штраф, пеню). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.11 договору оренди земельної ділянки від 19.10.2004 року, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, справляється пеня у розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, сума пені по заборгованості за договором оренди земельної ділянки на суму 5100 грн. за період з 19.05.2021 року по 22.10.2021 року (всього 157 днів) становить 2402,1грн., а розраховується так: 5100*0,3%/1*157. Отже, сума загальної заборгованості за договором оренди земельної ділянки з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені за період з 19.05.2021 по 22.10.2021 року становить: 5100 грн.+ 65,81 грн +112,84 грн.+ 2402,1грн. =7680,75 грн. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача орендну плату за 2020 рік за користування земельною ділянкою за договором оренди земельної ділянки від 19.07.2017 року, що не підтверджено матеріалами справи. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ТОВ «Відродження» було укладено 19.04.2004 року, відповідно до якого 24.06.2011 року було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, та 06.03.2015 року договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, з яких вбачається, що за кожен рік використання землі орендар сплачує орендну плату в розмірі, що становить 5100 грн. (п`ять тисяч сто) гривень. На підставі вище зазначеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: стягненню підлягає орендна плата за договором оренди земельної ділянки від 19.04.2004 року з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та пені, за період з 19.05.2021 року по 22.10.2021 року, у розмірі 7680,75 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 473,11 грн. сплаченого судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 7680,75 /14741,07х 908,00 = 473,11 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial