Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право постійного користування земельними ділянками площею 3,39 га для ведення селянського (фермерського) господарства після смерті [INFO] [PERSON] згідно з Державним актом на право постійного користування серії ЧНЧ № 000035, виданим 12.04.1995 року на підставі рішення районної Ради народних депутатів Чернігівського району Чернігівської області від 24 грудня 1994 року. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, однак 01.10.2019 року державний нотаріус повідомлено листом, що видати свідоцтва право на спадщину за законом на земельні ділянки площею, 0,7444 га та площею 2,4343 га, що розташовані на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надані для ведення фермерського господарства, відповідно кадастровий номер 7425583500:09:000:8393 та кадастровий номер 7425583500:07:000:4208, не має можливості, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказані земельні ділянки. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник надала заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач - Киселівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, надав суду заяву про розгляд справи без участі його представника. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора, в судове засідання не забезпечила явку свого представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер /а.с.11/. Після його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 4/2019 після померло [INFO] [PERSON] , яка заведена Чернігівського районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину після смерті спадкодавця прийняв [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги. Спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь [PERSON] .. 01.10.2019 року державний нотаріус повідомив листом [PERSON] , що видати свідоцтва право на спадщину за законом на земельні ділянки площею, 0,7444 га та площею 2,4343 га, що розташовані на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надані для ведення фермерського господарства, відповідно кадастровий номер 7425583500:09:000:8393 та кадастровий номер 7425583500:07:000:4208, не має можливості, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вказані земельні ділянки. З представленої копії державного акту на право постійного користування землі серії ЧНЧ 000035 від 12.04.1995 року та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с.20,21-23,24-26/, [PERSON] , надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 3,39 га в межах згідно з планом, в тому числі: 2,4343 га, кадастровий номер 7425583500:07:000:4208, та 0,7444 га, кадастровий номер 7425583500:09:000:8393, розташовану на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надану для ведення селянського (фермерського господарства). Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 березня 1991 року, яка втратила чинність на підставі Постанови Верховної Ради України N 2201-XII від 13 березня 1992 року, затверджено форми державних актів: на право довічного успадковуваного володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею. Пунктом 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (стаття 6)). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь - якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу. Конституційний Суд України вважав, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 01 січня 2008 року, потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: - пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; - пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, особа, яка користується земельною ділянкою на праві постійного користування за Законом не може бути позбавлена права на таке користування. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України. Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України, спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння. При цьому згідно із частиною 2 статті 395 ЦК України законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Крім того, відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17 (провадження № 14-487цс19), в якій Велика Палата відступила від правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 178/447/16-ц та постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 181/698/14-ц та від 23 листопада 2016 року у справі № 668/477/15-ц, відповідно до яких право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право володіння земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право, і не входить до складу спадщини. Також в постанови Верховного суду від 11 грудня 2019 року по справі № 188/1124/15-ц, викладено висновок, що право постійного користування земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, до спадкового майна померлого належить право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 3,39 га в межах згідно з планом, в тому числі: 2,4343 га, кадастровий номер 7425583500:07:000:4208, та 0,7444 га, кадастровий номер 7425583500:09:000:8393, розташовану на території Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надану для ведення селянського (фермерського господарства). Таким чином, до позивача перейшло право постійного користування зазначеними земельними ділянками в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved