Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач в позові посилається на те, що на підставі рішення виконкому Магдалинівської районної ради № 169 від 17.01.1995 року їй була передана у власність однокімнатна квартира по [ADDRESS] . 18.01.1995 року органом приватизації було видано свідоцтво про право власності на житло, яке було зареєстровано в реєстровій книзі Магдалинівського БТІ за № 197-1. Позивач зазначає, що позбавлена можливості здійснити реєстрацію права власності на квартиру, у зв`язку із втратою оригінала свідоцтва. На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею право власності на квартиру по [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 18.01.1995 року (а. с. 8). Статтею 345 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. У відповідності до ч. 1-5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Виходячи з матеріалів справи вбачається, що 18.01.1995 року позивачеві органом приватизації видано свідоцтво про право власності на квартиру, тобто документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно, однак в матеріалах справи відсутні відомості щодо неможливості реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. Позивачем не наведено обставин і доказів, які б свідчили про порушення його матеріального права відповідачем у справі, оскільки позивач є власником нерухомого майна, у зв`язку із чим право вимоги щодо визнання права власності заявлено необґрунтовано. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed