Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, посилаючись на те, що відповідачка є матір`ю малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька внесені до актового запису про народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 10.04.2021 року був залишений своєю матір`ю. 12 квітня 2021 року мати дитини написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я. Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.04.2021 року № 191 «Про реєстрацію народження малолітньої дитини» малолітню дитину було зареєстровано та присвоєно їй прізвище - [PERSON] , ім`я - [PERSON] , по-батькові - [PERSON] , батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 25.05.2021 року № 226 «Про надання статусу дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» малолітній дитині був надано відповідний статус. 29 квітня 2021 року малолітній [PERSON] був переданий до їх родини. Згідно з рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 25.05.2021 року № 229 «Про встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавлених батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками» вона з чоловіком [PERSON] , були призначені опікунами над малолітнім [PERSON] . За весь цей час відповідачка по справі [PERSON] до їх родини не приходила, не цікавилась здоров`ям, її фізичним та духовним розвитком дитини, матеріальної допомоги не надавала. До управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради також не приходила, станом здоров`я дитини та куди влаштована її дитина не цікавилась. На виклики до служби не з`являлась. Просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На розгляд справи позивачка не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради в особі Управління служби у справах дітей Маріупольської міської ради до суду не з`явився, надав до суду про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення просив максимально врахувати інтереси неповнолітньої дитини. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 75 від 28 квітня 2021 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьком якого вказаний - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. З копії Витягу з рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради «Про надання статусу дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 25 травня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який перебуває у КНП «Маріупольське територіальне медичне об`єднання здоров`я дитини та жінки», надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно копії Витягу з рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради «Про встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками» від 25 травня 2021 року вбачається, що над малолітнім [PERSON] , [INFO] встановлено опіку та призначено [PERSON] та [PERSON] , його опікунами. З висновку Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 09 грудня 2021 року вбачається, що є всі достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Аналіз досліджених судом доказів свідчить, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, діє всупереч інтересам та потребам свого сина [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з матір`ю і вона не опікується її долею, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, дитина не отримує від неї тепла та батьківської турботи, що свідчить про невиконання нею своїх батьківських обов`язків, суд вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та згідно із ст. 166 ч. 2 цього ж Кодексу, позбавлення особи батьківських прав не звільняє її від такого обов`язку. Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та згідно із ст. 166 ч. 2 цього ж Кодексу, позбавлення особи батьківських прав не звільняє її від такого обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дослідивши обставини, передбачені ст. 182 СК України, і перевіривши їх наданими доказами, суд вважає за необхідним стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved