Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить виділити йому у власність в натурі Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна, а також встановити порядок користування земельною ділянкою під цим будинком, а також стягнути судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником Ѕ частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Іншим власником Ѕ частини цього будинку є [PERSON] . Так як шлюб між сторонами розірваний, виникають непорозуміння у користуванні власністю. Маючи у власності Ѕ частину права власності на спірний будинок, позивач позбавлений права в повній мірі використовувати жилий будинок за призначенням. Земельна ділянка під спірним будинком не приватизована, тому потребує встановлення порядку користування нею. У судовому\~засіданні\~представник позивача адвокат Дуденок О.О. просила задовольнити позовні вимоги та виділити її довірителю Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями з урахуванням побажань відповідачки. Відповідачка та її представник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову, але просили його провести відповідно до варіанту №2 висновку експерта. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Линовицька селищна об`єднана територіальна громада Чернігівської області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування житлового будинку від 06.12.2002 року [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частках житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який розміщений на земельній ділянці Линовицької селищної ради (а.п.6), що підтверджується також копією довідки №17-20 від 12.08.2020 року (а.п.5). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.п.4). Наявність спірного будинку підтверджується також копією схеми розташування будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.п.7), копією плану будинку садибного типу (а.п.8), копією журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень (а.п.9). Висновком експерта С-16 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 16.08.2021 року зроблено варіант розподілу домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] в частках Ѕ та Ѕ, та встановлено порядок користування земельною ділянкою (а.п.58-77). Згідно зі ст.316-319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном на власний розсуд, незалежно від місця проживання власника та місцезнаходження майна, але не на шкоду правам та свободам інших осіб; право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.358, 367 ЦК України кожен із співвласників житлового будинку із господарськопобутовими будівлями вправі вимагати їх поділу відповідно часток у праві спільної часткової власності на належну кожному частку. Відповідно до абз.1 п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з роз`ясненням в п.7 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до ст.107 ЗК України\~основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. За правилом частини другої\~ст.120\~ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частина четверта\~ст.120\~ЗК України передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень цивільного законодавства та\~ст.120\~ЗК України у поєднанні з нормою\~ст.125\~ЗК України необхідно виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим, відповідно до частини першої\~ст.318\~ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.2\~ст.158\~ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. З\~урахуванням\~викладених\~обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати розміром 6862,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved