Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

29 вересня 2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.12.2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки дитина постійно проживає з позивачем, перебуває на його утриманні, а матір мешкає окремо, він просить суд стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. З доповідної помічника судді вбачається, що відповідачка позовні вимоги визнає в повному обсязі, підтверджує, що дитина мешкає разом з батьком. Враховуючи те, що ухвалою суду від 19.11.2021 вирішено проводити розгляд справи в спрощеному порядку без виклику сторін, по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а також наявна заява відповідача, в якій він визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, згідно зі свідоцтвом про шлюб сторони зареєстрували шлюб 24.12.2005 року, про що складено актовий запис №426 (а.с.13). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.09.2006 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені сторони по справі (а.с.12). Дитина мешкає з батьком, що не заперечується сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання відповідачем позову в даному випадку не порушує нічиїх прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до положень ч. 9 ст. 10, ч. 6 ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідачки у дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved