Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

22 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Шепетівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Військова частина [NUMBER] (11-й зенітно-ракетний полк), Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Військова частина [NUMBER] (299-та бригада тактичної авіації) про достягнення аліментів за період з 27 вересня 2019 року по 22 березня 2021 року, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року у справі № 344/17552/19, провадження 2/344/1062/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання трьох дітей у розмірі 50 процентів від усіх доходів відповідача, починаючи з 27 вересня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно Єдиного державного реєстру декларацій, [PERSON] подав 09 березня 2021 року щорічну декларацію за 2020 рік, з якої слідує (пункт 11 «Доходи, у тому числі подарунки»), що відповідач за 2020 рік отримав заробітну плату за основним місцем роботи (військова частина [NUMBER] (м. Шепетівка, Хмельницька область) у розмірі 355950 грн, що складає по 29662,50 грн у місяць, з яких 50 % заробітку мало б становити в місяць 14831,25 грн. Фактично з [PERSON] стягнуто ДВС у 2020 році за вересень 10351,79 грн, в тому числі 15.10.2020 10261,16 грн, 30.10.2020 90,63 грн, за жовтень 10014,39 грн, в тому числі 11.11.2020 8608,46 грн, 11.11.2020 1405,93 грн, за листопад 10790,47 грн, в тому числі 14.12.2020 9142,75 грн, 14.12.2020 1647,72 грн, за грудень 10608,23 грн, в тому числі 21.01.2021 8817,23 грн, 21.01.2021 1791 грн. Суми, які недостягнуті з [PERSON] за 2020 рік: за вересень - 4479,46 грн, за жовтень - 4816,86 грн, за листопад - 4040,78 грн, за грудень - 4223,02 грн. Згідно Єдиного державного реєстру декларацій, [PERSON] подав 31 березня 2020 року щорічну декларацію за 2019 рік та 30 вересня 2019 року форму змін за 2019 рік, відповідно до яких за 2019 рік відповідач отримав дохід у розмірі 373235 грн, у тому числі заробітну плату за основним місцем роботи у розмірі 302442 грн, матеріальну допомогу за основним місцем роботи (військова частина [NUMBER] ) у розмірі 20793,00 грн, дохід від відчуження рухомого майна у розмірі 50000 грн. З даних державної виконавчої служби вбачається, що з 27 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 року заборгованість [PERSON] по аліментах складає 96402,13 грн. І це при тому, що згідно декларацій [PERSON] за 2019 та 2020 роки, а також довідки № 693 від 24 листопада 2020 року про доходи [PERSON] , виданої Військовою частиною [NUMBER] , дохід за період з 27 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 року складав 279503,10 грн, з яких 50 % заробітку становить 139751,55 грн, а не 96402,13 грн, як зазначила ДВС. Фактична заборгованість [PERSON] по аліментах за період з 27 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 року складала 139751,55 грн. [PERSON] самостійно сплачено за період з 27 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 року - 19050,25 грн, у тому числі 09.10.2019 10050,25 грн та 18.11.2019 9000,00 грн. Крім того, Миколаївським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було перераховано 18 березня 2021 року позивачу 68599,28 грн. боргу по аліментах. Залишок несплаченої [PERSON] заборгованості за період з 27 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 року складає 52102,02 грн. У зв`язку з неповною сплатою аліментів позивач нараховує неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 27 вересня 2021 року 22 березня 2021 року у розмірі 223275,05 грн, яку просить стягнути з відповідача. Позивач також вказує, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягали до стягнення 113711,00 грн компенсації за частку в праві власності на автомобіль марки «CHEVROLE CRUZE», легковий універсал-В, 2012 року випуску, червоного кольору, номер шасі, кузова, рами [NUMBER] , проте до теперішнього часу відповідач добровільно не сплатив суму боргу. Позивач вважає, що підлягають до задоволення вимоги про стягнення з відповідача на її користь 7590,87 грн інфляційних втрат за період з 11 березня 2020 року по 22 березня 2021 року (включно), 3525,04 грн 3 % річних за період з 11 березня 2020 року по 22 березня 2021 року (включно). За таких обставин позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] залишок несплаченої заборгованості по аліментах, яка утворилася за період з 27 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 року, у розмірі 52102,02 грн, неустойку (пеню) за період з 27 вересня 2019 року по 22 березня 2021 року (включно) за несвоєчасну сплату заборгованості по аліментах, яка утворилася за період з 27 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 року, у розмірі 52102,02 грн, аліменти за вересень 2020 року у розмірі 4479,46 грн, аліменти за жовтень 2020 року у розмірі 4816,86 грн, аліменти за листопад 2020 року у розмірі 4040,78 грн, аліменти за грудень 2020 року у розмірі 4223,02 грн, інфляційні за період з 11 березня 2020 року по 22 березня 2021 року (включно) із суми стягнення в розмірі 113711 грн компенсації за частку у праві власності на автомобіль марки «CHEVROLE CRUZE», що стягнута за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року, у розмірі 7590,87 грн, три проценти річних за період з 11 березня 2020 року по 22 березня 2021 року (включно) із суми стягнення в розмірі 113711,00 грн компенсації за частку у праві власності на автомобіль марки «CHEVROLE CRUZE» у розмірі 3525,04 грн та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 23 березня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14 квітня 2021 року позивачем подано заяву. У даній заяві позивач збільшує розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача на користь позивача 9653,00 грн інфляційних та 3741,09 грн три проценти річних за період з 11 березня 2020 року по 14 квітня 2021 року (включно) із суми стягнення в розмірі 113711,00 грн компенсації за частку у праві власності на автомобіль марки «CHEVROLE CRUZE», що була присуджена згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року (т. 1 а.с.33). Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року витребувано докази: 1) у Військової частини [NUMBER] (11-й зенітно-ракетний полк), код ЄДРПОУ [NUMBER] , довідку про усі види грошового забезпечення, що надавалися щомісячно [PERSON] (в тому числі оклад за штатною посадою, оклад за військове або спеціальне звання, відсоткова надбавка за вислугу років, вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби, усіх видів доплат і надбавок до окладу, грошових і натуральних премій та винагород, інших доходів) за період його перебування на службі в цій частині з вересня 2019 року і до моменту його переведення на службу до військової частини [NUMBER] м. Миколаїв, а також звіт (звіти) про здійснення відрахування за цей період; 2) у Військової частини [NUMBER] (299-та бригада тактичної авіації), код ЄДРПОУ [NUMBER] , довідку про усі види грошового забезпечення, що надавалися щомісячно [PERSON] (в тому числі оклад за штатною посадою, оклад за військове або спеціальне звання, відсоткова надбавка за вислугу років, вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби, усіх видів доплат і надбавок до окладу, грошових і натуральних премій та винагород, інших доходів) за період його перебування на службі в цій частині (починаючи з моменту його переведення на службу з військової частини [NUMBER] м. Шепетівка) і до часу виконання ухвали суду, а також звіт (звіти) про здійснення відрахування за цей період; 3) у Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) належним чином засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 62966401 від 07 вересня 2020 року з примусового виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 50% від усіх видів доходів [PERSON] на утримання 3-х дітей; 4) у Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) належним чином засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 62966678 від 07 вересня 2020 року з примусового виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 113711 грн. на користь [PERSON] ; 5) у Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 62966401 від 07 вересня 2020 року з примусового виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 50% від усіх видів доходів [PERSON] на утримання 3-х дітей; 6) у Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження №62966678 від 07 вересня 2020 року з примусового виконання виконавчого листа №344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 113711,00 грн на користь [PERSON] . 05 травня 2021 року від відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що з позовними вимогами не погоджується у повному обсязі. Відповідач зазначає, що самостійно під час розгляду судом справи про стягнення аліментів було сплачено аліменти за період з вересня по листопад 2019 року в сумі 29100,50 грн, що відповідає 50% отриманої відповідачем заробітної плати, про що свідчать платіжні доручення від 07 вересня 2019 року, 09 жовтня 2019 року, 18 листопада 2019 року. Після винесення 11 березня 2020 року судом рішення та отримання копії рішення 25 квітня 2020 року відповідач подав рапорт до командування військової частини [NUMBER] про утримання аліментів у розмірі 50 % від місячного грошового забезпечення з 01 березня 2020 року та утримання 10 % від місячного грошового забезпечення в рахунок погашення коштів за компенсацію за частку в праві власності на автомобіль. В подальшому після звернення начальника фінслужби про необхідність надання позивачем реквізитів відповідач звернувся до позивача за наданням даної інформації, проте йому було відмовлено. Щодо достягнення аліментів відповідач вказує, що порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Проте позивач не надає жодного документу, який би свідчив про наявність спору про розмір заборгованості по аліментам. Також позивач, визначаючи розмір заборгованості по аліментам, не враховує те, що сума щомісячної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб не відноситься до видів грошового забезпечення та не враховуються при визначенні суми аліментів. Крім того, не враховуються до розрахунку суми аліментів винагороди за безпосередню участь в заходах ЗНБО (АТО, ООС), грошова допомога на оздоровлення, грошова компенсація за піднайом житла, премія згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, винагорода за створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя (ООС). Вимога позивача про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату заборгованості по аліментам, що утворилася з 27 вересня 2019 року по 22 березня 2021 року, не підлягає задоволенню, оскільки позивачем власноруч чинилися перешкоди щодо несвоєчасного відрахування з грошового забезпечення відповідача сум аліментів згідно його рапорту. Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних із суми стягнення 113711,00 грн, то стягнення даних сум не підлягає задоволенню, оскільки частково відповідачем була погашена заборгованість на загальну суму 6800,00 грн, позивач навмисно не повідомляла банківські реквізити, єдиним джерелом доходу відповідача є грошове забезпечення, що отримується ним в Збройних Силах України, розмір усіх відрахувань з його заробітної плати не повинен перевищувати 50 % заробітної плати, що належить виплати працівникові, позивачем допущено помилку в розрахунку кількості днів прострочення та здійснено власний розрахунок, при якому множення, навіть на від`ємне значення індексу інфляції, має збільшене значення. Вимоги про стягнення судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, не підтверджені документами, які б свідчили про дані витрати. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. (т. 1 а.с.59-68). Ухвалою суду від 13 травня 2021 року витребувано у Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса): 1) належним чином засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження №62966678 від 07 вересня 2020 року з примусового виконання виконавчого листа №344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 113711 грн на користь [PERSON] ; 2) належним чином засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження №62966401 з примусового виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 50% від усіх видів доходів [PERSON] на утримання 3-х дітей. Ухвалою суду від 13 травня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 14 червня 2021 року позивачем подано до суду заяву. У даній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , 70642,73 грн залишок несплаченої заборгованості по аліментах, що утворилася за період з 27 вересня 2019 року по 30 квітня 2021 року, 70642,73 грн - неустойку (пеню) за період з 27 вересня 2019 року по 30 квітня 2021 року (включно) за несвоєчасну сплату заборгованості по аліментах, яка утворилася за період з 27 вересня 2019 року по 30 квітня 2021 року, 11767,12 грн інфляційних та 3950,58 грн три проценти річних за період з 11 березня 2020 року по 14 червня 2021 року (включно) з суми стягнення в розмірі 113711,00 грн компенсації за частку у праві власності на автомобіль марки «CHEVROLE CRUZE», що стягнута згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року (т. 1 а.с. 205-212). 30 серпня 2021 року відповідачем подано доповнення до відзиву, в якому вказує, що відповідно до висновку Верховного Суду справі № 758/10761/13-ц від 21 січня 2021 року отримані кошти від продажу нерухомості не є доходом, з якого стягуються аліменти, а є лише еквівалентом вартості майна, передбачена статтею 625 Цивільного кодексу України не застосовується до трудових, сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т. 2 а.с. 171-174). У судове засідання, призначене на 31 січня 2022 року, позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Милитчук І.М. не прибули, проте надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути без їх участі. Надаючи пояснення у минулих судових засіданнях, позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі представника третьої особи, пояснив, що не погоджуються з позовними вимогами та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) до суду не прибув, проте надано суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без участі представника третьої особи. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Військова частина [NUMBER] (299-та бригада тактичної авіації), Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 22 жовтня 2021 року, 08 листопада 2021 року суд відмовив у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог, оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження та суд вже розпочав розгляд даної справи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року, що набрало законної сили 07 серпня 2020 року, розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 процентів від усіх доходів відповідача, починаючи з 27 вересня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2668,27 грн судових витрат за судовим збором, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 113711,00 грн компенсації за частку в праві власності на автомобіль, допущено негайне виконання рішення в частині стягнення одного щомісячного платежу аліментів (т. 1 а.с.8-10). 31 березня 2020 року [PERSON] була подана щорічна декларація про доходи за 2019 рік, відповідно до якої відповідач отримав заробітну плату у розмірі 302442 грн, матеріальну допомогу у розмірі 20193 грн, державну та соціальну матеріальну допомогу у розмірі 1000 грн, дохід від відчуження рухомого майна у розмірі 50000,00 грн (т. 1 а.с.11-12). 30 вересня 2019 року [PERSON] подав повідомлення про суттєві зміни, згідно якої отримав 28 вересня 2019 року дохід від відчуження рухомого майна у розмірі 50000,00 грн (т. 1 а.с.13). 09 березня 2021 року [PERSON] була подана щорічна декларація про доходи за 2020 рік, відповідно до якої відповідач отримав заробітну плату за основним місцем роботи у розмірі 355950 грн (т. 1 а.с.14-16). Як вбачається з копії довідки про доходи [PERSON] , що видана Військовою частиною [NUMBER] , загальна сума доходу за період з 27 вересня 2019 року по 31 жовтня 2020 року без урахування аліментів становить 272567,52 грн. (т. 1 а.с.17). Згідно відповіді УДМС у Миколаївській області ВОІМР про реєстрацію місця проживання, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.27-28). Згідно платіжного доручення № 99306416078421637859 від 07 вересня 2019 року, [PERSON] здійснено переказ коштів [PERSON] у розмірі 10050,21 грн на забезпечення дітей (т.1 а.с.74). Відповідно до платіжного доручення № 99306416006069579541 від 09 жовтня 2019 року, [PERSON] сплатив [PERSON] кошти у розмірі 10050,21 грн на забезпечення дітей (т.1 а.с.75). [PERSON] здійснено переказ коштів [PERSON] у розмірі 9000,00 грн на забезпечення дітей, про що свідчить платіжне доручення № 99306416040779662668 від 18 листопада 2019 року (т.1 а.с.76). Відповідач 25 квітня 2020 року звертався з рапортом до Командира Військової частини [NUMBER] про надання розпорядження про утримання з його грошового забезпечення аліментів, судових витрат та компенсації за частку в праві власності на автомобіль на користь [PERSON] згідно рішення суду від 11 березня 2020 року (т.1 а.с.77). Відповідно до листування в програмі Viber, 06 травня 2020 року відповідач надіслав позивачу повідомлення про надання йому довідки про банківський рахунок для виплати аліментів на дітей (т.1 а.с. 78). Як вбачається з листа Начальника фінансового відділу, головного бухгалтера, що адресована Командиру військової частини [NUMBER] , реалізувати рапорт полковника [PERSON] щодо добровільної сплати аліментів, судових витрат та компенсації за частку в праві власності на автомобіль на користь [PERSON] неможливо у зв`язку з відсутністю банківських реквізитів [PERSON] (т.1 а.с.79). [PERSON] здійснено перерахування коштів за виконавчим листом у сумі 68944,00 грн (т.1 а.с.80). Згідно листа Начальника фінансового відділу, головного бухгалтера щодо утримання аліментів з [PERSON] , станом на 04 квітня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів за період з 27 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 року склала 67300,63 грн. Враховуючи той факт, що розмір аліментів відповідно до постанови від 14 вересня 2020 року ВП №62966401 складає 50% від доходів [PERSON] у Військовій частині [NUMBER] проводилося стягнення виключно поточних сум аліментів без урахування заборгованості, що відповідає статті 128 Кодексу законів про працю України. Також відповідно до заяви [PERSON] проводилося щомісячне утримання у розмірі 10% грошового забезпечення згідно постанови від 17 вересня 2020 року ВП №62966678. За період надходження у Військовій частині [NUMBER] постанов щодо стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] утримання проводилося у розмірах, визначених виконавчими листами з дотриманням Сімейного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Утримані суми перераховані за належністю вчасно та у повному обсязі. Сума щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб не відноситься до видів грошового забезпечення та не враховується при визначенні суми аліментів (т.1 а.с.81). Відповідно до інформації про нараховане грошове забезпечення полковника [PERSON] за 2019 рік, до видачі належать кошти у розмірі 206967,43 грн (т.1 а.с.82, 110). Згідно інформації про виплачену індексацію грошового забезпечення за 2019 рік полковника [PERSON] , до видачі належать кошти в розмірі 1757,95 грн (т.1 а.с.82 зв., 111). Як вбачається з інформації про додаткові види грошового забезпечення за 2019 рік, до видачі [PERSON] належать кошти в розмірі 74 163,04 грн (т.1 а.с.83, 112). Відповідно до довідки про доходи за 2020 рік, [PERSON] до видачі належать кошти в сумі 217786,00 (т.1 а.с.84, 113-114). 20 квітня 2021 року [PERSON] здійснено погашення заборгованості за виконавчим провадженням ВП №62966678 у розмірі 500,00 грн (т.1 а.с.85). Згідно довідки про доходи за 2021 рік, до виплати [PERSON] належать щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення у розмірі 12140,18 грн, одноразові додаткові види грошового забезпечення та інші оплати у розмірі 6250,75 грн (т.1 а.с.86,101, 109). Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] від 28 квітня 2021 року про розмір грошового забезпечення [PERSON] і суми утриманих та перерахованих аліментів на користь [PERSON] , стягнуто 39083,95 грн аліментів та поштового збору (т.1 а.с.87). 21 жовтня 2020 року Військовою частиною [NUMBER] повернута постанова від 14 вересня 2020 року ВП №62966401 про стягнення коштів з [PERSON] у зв`язку з виконанням, кошти у сумі 3185,10 грн утримано та перераховано повністю (т.1 а.с.99). Згідно звітів про здійснені нарахування та виплати, утримано за ВП №82966678, ВП №82966401 у вересні 2020 року 1/2 частка у розмірі 91,09 грн, у жовтні 2020 року 1/2 частка у розмірі 91,09 грн та 8612,59 грн, 10% - 1730,00 грн, у листопаді 2020 року 1/2 частка у розмірі 91,09 грн та 8612,59 грн, 10% - 1730,00 грн, у грудні 2020 року 1/2 частка у розмірі 91,09 грн та 9188,69 грн, 10% - 1840,00 грн, у січні 2021 року 1/2 частка у розмірі 1070,56 грн та 8861,54 грн, 10% - 2000,00 грн (т. 1 а.с. 100-103, т. 2 а.с.117-118). Постановою старшого державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17 лютого 2021 року матеріали виконавчого провадження №62966678 за виконавчим листом № 344/17552/19 від 20 серпня 2020 року про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 113711,00 грн передано до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (т 1 а.с.118, т. 2 а.с.8-10). 25 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 62966678 за виконавчим листом № 344/17552/19 від 20 серпня 2020 року про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 113711,00 грн (т.1 а.с.119-120). 03 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 62966401 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 процентів від усіх доходів відповідача, зазначені аліменти стягувати з 27 вересня 2019 року і здійснювати до досягнення найстаршою дитиною повноліття (т.1 а.с.121). Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 15 лютого 2021 року матеріали виконавчого провадження № 62966401 прийнято до провадження (т.1 а.с.122). Відповідно до виписки від 11 травня 2021 року Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на рахунок [PERSON] за період з 01.10.2020 по 11.05.2021 перераховані аліменти та компенсація за частку в праві власності за автомобіль від [PERSON] (т.1 а.с.124-125). Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 07 травня 2021 року про розмір грошового забезпечення [PERSON] і суми утриманих та перерахованих аліментів на користь [PERSON] , стягнуто і перераховано аліменти та поштовий збір за період лютий-квітень 2021 року у розмірі 39083,95 грн (т.1 а.с.144). 25 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №62966678 з виконання виконавчого листа №344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 113711,00 грн (т.2 а.с. 3-5). 25 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 113711,00 грн (т.2 а.с.6-7,64). 17 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження ВП №62966678 з виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року про стягнення з [PERSON] коштів в сумі 113711,00 грн (т.2 а.с.11-12). 04 лютого 2021 року головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП №62966678 з виконання виконавчого листа №344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 113711,00 грн (т.2 а.с.14-16). Відповідно до листа Військової частини [NUMBER] від 12 січня 2021 року, що адресований начальнику Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), та звітів про здійснені відрахування та виплати, повертається постанова від 17 вересня 2020 року ВП №62966678 про стягнення коштів з [PERSON] у зв`язку з переводом його до нового місця служби Військової частини [NUMBER] м. Миколаїв, за період з 01.10.2020 по 04.01.2021 утримано та перераховано 7300,00 грн, заборгованість станом на 04.01.2021 становить 117942,10 грн (т.2.а.с.17, 18-20). Шепетівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 20 листопада 2020 року за вих. №42506 надана відповідь Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області на виконання доручення щодо звернення [PERSON] (т.2 а.с. 21-24, 121-124). 19 жовтня 2020 року головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби складений акт державного виконавця, з якого вбачається, що у [PERSON] відсутнє майно, на яке можна було б звернути стягнення (т.2 а.с.25, 127). 17 вересня 2020 року Заступником начальника відділу Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №62966678 з виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 113711,00 грн (т.2 а.с.26-28). Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, [PERSON] працює у Військовій частині [NUMBER] (т.2 а.с.29). [PERSON] не зареєстрований як фізична особа підприємець (т. 2 а.с.30). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відсутні відомості про нерухоме майно за [PERSON] (т.2 а.с.31). За боржником [PERSON] не зареєстровані транспортні засоби (т.2 а.с.32). 17 листопада 2020 року головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 11371,10 грн з [PERSON] (т. 2 а.с. 33-35). 17 вересня 2020 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат у сумі 160,00 грн з виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 113711,00 грн (т.2 а.с.36-38). 07 вересня 2020 року заступником начальника відділу Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62966678 з виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 113711,00 грн (т.2 а.с.39-41). 27 вересня 2020 року [PERSON] звернулася з заявою до Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про відкриття виконавчого провадження з виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 113711,00 грн (т.2 а.с.43). 20 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист № 344/17552/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 113711,00 грн компенсації за частку у праві власності на автомобіль (т.2 а.с.44-45). [PERSON] на депозитний рахунок державної виконавчої служби перераховувалися кошти на погашення заборгованості по виконавчому листу №344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 113711,00 грн, про що свідчать розпорядження (т.2 а.с.54-59). 19 березня 2021 року В.О. Начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про скасування процесуального документу «постанова про зняття арешту з майна» від 16 березня 2021 року (т.2 а.с.60-62). 20 квітня 2021 року Військовою частиною [NUMBER] повернуто на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) постанову від 25 лютого 2021 року згідно листа №15231 від 12 березня 2021 року про стягнення боргу з [PERSON] (т.2 а.с.63). 25 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 113711,00 грн (т. 2 а.с. 64-65). 16 березня 2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про зняття арешту з коштів з виконання виконавчого листа № 344/17552/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у зв`язку з погашенням заборгованості станом на 16 березня 2021 року в повному обсязі (т. 2 а.с. 65-66). 16 березня 2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про зняття арешту з майна з виконання виконавчого листа № 344/17552/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей (т. 2 а.с. 67-68). 16 березня 2021 року прийнято постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України з виконання виконавчого листа № 344/17552/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей (т.2 а.с.69-72). 16 березня 2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про скасування тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовим чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії у ВП №62966401 з виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 процентів від усіх доходів відповідача (т.2 а.с.73-74). 16 березня 2021 року прийнято постанову про скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами з виконання виконавчого листа №344/17552/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей (т.2 а.с.75-76). 10 березня 2021 року старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернувся з вимогою до Військової частини [NUMBER] про повернення або залишення без виконання постанови про передачу виконавчого провадження №62966678 на виконання до місця роботи боржника [PERSON] у зв`язку з неможливістю здійснювати відрахування понад 50% сум заробітку (т.2 а.с.77). Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості за сплати аліментів [PERSON] , згідно якого сукупний розмір заборгованості за період з вересня 2019 року по березень 2021 року складає 68944,00 грн (т.2 а.с.78, 83). 03 березня 2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовим чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України під час виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 процентів від усіх доходів відповідача, починаючи з 27 вересня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (т.2 а.с. 79-82, 84-87). 03 березня 2021 року прийнято постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (т.2 а.с.88-91). 15 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей (т.2 а.с.92-94). 15 лютого 2021 року прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 344/17552/19, виданого 20 серпня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 процентів від усіх доходів відповідача щомісячно з 27 вересня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття (т.2 а.с.95-96). Згідно розрахунку Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з січня 2020 року по лютий 2021 року становить 89586,00 грн (т. 2 а.с. 97). 03 лютого 2021 року старшим державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про передачу виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 344/17552/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей за належністю до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (т.2 а.с.98-99). 20 серпня 2020 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 процентів від усіх доходів відповідача, починаючи з 27 вересня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (т.2 а.с.100-101). 03 лютого 2021 року у зв`язку з отриманням матеріалів виконавчого провадження з Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) старшим державним виконавцем Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про прийняття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 344/17552/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 процентів від усіх доходів відповідача, починаючи з 27 вересня 2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (т.2 а.с.102-103). Згідно розрахунку, складеного Шепетівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), станом на 01 лютого 2021 року заборгованість зі сплати аліментів складає 89586,36 грн (т.2 а.с. 104). 29 січня 2021 року головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (т.2 а.с.105-107). Відповідно до листа Військової частини [NUMBER] від 12 січня 2021 року, що адресований начальнику Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, направлена постанова від 14 вересня 2021 року ВП № 62966401 про стягнення аліментів з [PERSON] у зв`язку із переводом його до Військової частини [NUMBER] м. Миколаїв. Аліменти утримані та перераховані по 04 січня 2021 року. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 04 січня 2021 року становить 67300,63 грн (т.2 а.с.108). Головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) здійснено запит до Головного управління Держпродслужби в Хмельницькій області та Відділу у Шепетівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про наявність будь-якого майна, що зареєстроване за [PERSON] (т.2 а.с.109-110, 119-120, 129-130). Як вбачається з листа Військової частини [NUMBER] від 24 листопада 2020 року, що адресований начальнику Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби МРУЮ, заборгованість зі сплати аліментів станом на 20 листопада 2020 року за період з 27 вересня 2019 року по 21 вересня 2020 року становить 67300,63 грн. За період з 21 вересня 2020 року по даний час утримання аліментів здійснюється у повному розмірі, визначеному у постанові від 14 вересня 2020 року ВП №62966401, що підтверджується платіжними дорученнями від 07 вересня 2019 року на суму 10050,25 грн, від 09 жовтня 2020 року на суму 10050,25 грн, від 18 листопада 2019 року на суму 9000,00 грн (т.2 а.с.111-115). Згідно довідки про доходи [PERSON] від 24 листопада 2020 року № 692, загальна сума доходів за період з 27 вересня 2019 року по 31 жовтня 2020 року без урахування аліментів становить 272567,52 грн (т.2 а.с.116). 16 листопада 2020 року Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області надіслано доручення Шепетівському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про надання інформації на звернення [PERSON] (т.2 а.с. 125-126). Шепетівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) надіслав звернення до Військової частини [NUMBER] щодо перерахунку відповідно до заробітної плати боржника за період з 27 вересня 2019 року по 01 листопада 2020 року для визначення заборгованості по аліментам, якщо така є в наявності (т.2 а.с. 128). 14 вересня 2020 року головним державним виконавцем Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей (т.2 а.с.131-133). Шепетівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) зроблені запити до Пенсійного фонду України щодо боржника [PERSON] (т.2 а.с. 134). 07 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей, про що прийнята відповідна постанова, на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження [PERSON] (т.2 а.с. 135-141). Згідно листа від 19 березня 2021 року Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), надісланого на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області та [PERSON] , заборгованість зі сплати аліментів була погашена боржником [PERSON] у повному обсязі (т.2 а.с. 152-153). Відповідно до дублікатів квитанцій, [PERSON] сплачено кошти на погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 62966678 13 травня 2021 року у розмірі 1000,00 грн, 16 червня 2021 року - 1000,00 грн, 20 квітня 2021 року - 500,00 грн. (т.2 а.с.157-159). Згідно листа Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 113711,00 грн станом на 23 грудня 2021 року сума боргу складає 111172,00 грн, з яких 103442,00 грн борг на користь стягувача, 7730,00 грн виконавчий збір, усього боржником сплачено за виконавчим провадженням 14070,00 грн (т.2 а.с. 249-250). Згідно зі\~статтею 129 Конституції України,\~однією з основних засад судочинства є\~змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, а відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Положення цього конституційного принципу закріплені у статтях\~12,\~13 Цивільного процесуального кодексу України, якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента. Повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов`язком суду. Частина перша статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини четверта-шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у тому числі надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на позивача у разі заперечення проти позову відповідача. Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 Сімейного кодексу України). Аналіз положень\~Сімейного кодексу України, зокрема, положень статті\~81, частини третьої статті\~181, частини другої статті\~182, статті\~ 183 Сімейного кодексу України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Цивільний кодекс України також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема, у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Згідно статті 81 Сімейного кодексу України, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Пункт 8 Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 26\~лютого 1993\~року №\~146\~«Про перелік\~видів доходів,\~які враховуються\~при визначенні\~розміру аліментів\~на одного\~з подружжя,\~дітей,\~батьків,\~інших осіб»\~визначає,\~що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших військ, Держспецзв`язку, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, що надається щомісячно (оклад за штатною посадою, оклад за військове або спеціальне звання,відсоткова надбавка за вислугу років, вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). У пункті 12 вказаної Постанови визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним. Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів). Згідно частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Судом встановлено, що утримання аліментів на користь позивача здійснюється з усіх видів грошового забезпечення, що надаються відповідачу щомісячно, розмір аліментів визначається, з розміру грошового забезпечення, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Судом не встановлено жодного порушення порядку визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача. Посилання позивача на неправомірне врахування сплати аліментів відповідачем на всю суму у розмірі 10050,25 грн у вересні 2019 року суд оцінює критично, оскільки відповідач як платник аліментів має право перераховувати аліменти на утримання дітей у будь-який час, як до початку місяця в якому сплачуються аліменти, так і протягом цього місяця. Відповідно до підпункту\~163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України,\~об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається, зокрема, і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до\~статті 173 цього Кодексу. Згідно з пунктом\~173.2 статті 173 Податкового кодексу України, як виняток із положень\~пункту 173.1\~цієї статті, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року одного з об`єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, не підлягає оподаткуванню. Таким чином, положення пункту\~173.2 статті 173 Податкового кодексу України\~містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом\~14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України\~щодо визначення будь-якого доходу, отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню. Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц (провадження N 61-19815сво19). У даній постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду прийшов до висновку про відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2020 року у справі 234/15413/17 (провадження N 61-1685св20) про те, що дохід від відчуження належного боржникові нерухомого майна, набутого ним до укладення шлюбу та народження дитини, відноситься до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а тому на такий дохід може бути здійснено нарахування аліментів у межах виконавчого провадження. Згідно з частиною четвертою статті 263\~Цивільного процесуального кодексу України, при\~виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що відповідач протягом звітного (податкового) року здійснив відчуження транспортного засобу вперше, доказів протилежного до суду не надано, тому суд приходить до переконання, що доходи відповідача від продажу рухомого майна не належать до бази відрахувань з доходів, що підлягають стягненню у виконавчому провадженні. Також рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2021 року, що набрало законної сили 07 серпня 2020 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 113711,00 грн компенсації за частку в праві власності на автомобіль, що згодом був відчужений відповідачем. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про достягнення аліментів у повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, то суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою-другою\~статті 196 Сімейного кодексу України,\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена статтею 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року по справі №362/4462/16-ц, відповідно до якого, оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 Сімейного кодексу України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти\~належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 Сімейного кодексу України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Частина третя статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Стаття 128 Кодексу законів про працю України встановлює обмеження розміру відрахувань із заробітної плати. Так, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] сплачує на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 50 процентів від усіх доходів відповідача, починаючи з 27 вересня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що підтверджується сторонами. Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати, встановлені статтею 128 Кодексу законів про працю України та статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження»,забороняють стягувати з відповідача більший розмір відрахувань з грошового забезпечення. Згідно листа від 19 березня 2021 року Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заборгованість зі сплати аліментів була погашена боржником [PERSON] у повному обсязі (т.2 а.с. 152-153). Також, відповідачем доведено відсутність своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки аліменти не сплачувалися з поважних причин. Враховуючи те, що підстави для достягнення аліментів відсутні також і відсутні підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, суд виходить з наступного. Відповідно до положень статті\~124, пункту 9 частини другої статті\~129, статті 129-1 Конституції України,\~судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначене конституційне\~положення кореспондується\~та відображено\~у\~статті 18\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~відповідно до\~якої судові\~рішення,\~що набрали\~законної сили,\~обов`язкові для\~всіх органів\~державної влади\~і органів\~місцевого самоврядування,\~підприємств,\~установ,\~організацій,\~посадових чи\~службових осіб\~та громадян\~і підлягають\~виконанню на\~всій території\~України,\~а у\~випадках,\~встановлених міжнародними\~договорами,\~згода на\~обов`язковість яких\~надана Верховною\~Радою України,\~-\~і за\~її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до змісту\~рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року\~по справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року (заява № 18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; «Ясіуньєне проти Латвії», заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - пункт 53. Позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції за період з 11 березня 2020 року по 14 червня 2021 року (включно) у розмірі 11767,12 грн та три проценти річних за період з 11 березня 2020 року по 14 червня 2021 року (включно) у розмірі 3950,58 грн із суми стягнення в розмірі 113711,00 грн компенсації за частку у праві власності на автомобіль марки «CHEVROLE CRUZE», що стягнута рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи\~статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані\~Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (статті 625 Цивільного кодексу України). Також Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі\~№459/3560/15-ц (провадження\~№ 61- 4868св18) вказав, що оскільки на підставі судового рішення про поділ спільного майна подружжя, між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Відповідно до частини першої, другої\~статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. За змістом цієї норми, правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Так, у частині п`ятій\~статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться у\~статті 610 Цивільного кодексу України, а саме відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною другою\~статті 625 Цивільного кодексу України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 Цивільного кодексу України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~Цивільного кодексу України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~Цивільного кодексу України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~Цивільного кодексу України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~Цивільного кодексу України). За змістом статей\~524,\~533-535\~та\~625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, у\~статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналіз зазначених норм, дає підстави дійти висновку про те, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку зі стягненням компенсації за частку у майні, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої\~статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому інфляційні втрати та три проценти річних за період прострочення сплати основного боргу нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень\~статті 625 ЦК України\~дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, наявність судового рішення про стягнення грошових сум, відкриття виконавчого провадження за цим рішенням, вчинення інших процесуальних дій по виконанню рішення суду, за відсутності виконання боржником зобов`язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення\~правовідносин сторін чи припинення зобов`язань. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням і є датою, коли зобов`язання відповідача перед позивачем припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох процентів річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Як встановлено судом, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за частку в праві власності на автомобіль, що складає 113711,00 грн. З метою виконання судового рішення боржник [PERSON] подав рапорт про стягнення з нього заборгованості за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2020 року, проте заборгованість повністю не погашена. З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, заборгованість за судовим рішення не погашена у повному обсязі, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, так як грошове зобов`язання виникло між сторонами з факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Судом перевірено розрахунки трьох процентів річних та інфляційних втрат, складені позивачем та встановлено, що такі розрахунки за період з 11 березня 2020 року по 14 червня 2021 року нараховані на суму боргу з урахуванням проведених виплат, а саме: індекс інфляції у розмірі 11767,12 грн та три проценти річних у розмірі 3950,58 грн, є правильними. Такі розрахунки відповідають дійсним обставинам справи та узгоджуються із наведеними нижче формулами, згідно яких розрахунок інфляційних втрат обчислюється за такою формулою: IV=(S*I / 100 - S) * Q> / DM, де S - сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100 %, а розрахунок 3 % річних проводитися за формулою: RPS=S*Q*n>V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V - 3 %, D - кількість днів у році, 100 - 100 %., а розрахунок трьох процентів річних за формулою: три проценти річних від суми боргу розраховуються за формулою: (3% х сума боргу х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році). Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що\~загальна сума інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих внаслідок несвоєчасного\~виконання рішення суду, за період з 11 березня 2020 року 14 червня 2021 року (включно) складає 15717,70 грн, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача як особлива міра відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 3, 11, 15, 23, 509, 526, 530, 610, 625 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial