Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 18 серпня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2017 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З липня 2019 року відповідач не бачив дитину жодного разу, життям останньої не цікавиться, не виявляє відповідного бажання, не піклюється про неї, не займається її вихованням. При цьому, жодних перешкод зі свого боку не чинила. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач від утримання доньки ухиляється. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, позивачка просить позбавити його батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки, та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, згоден на позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , зазначивши, що з дитиною дійсно не спілкується, її здоров`ям та життям не цікавиться. Має іншу сім"ю, у якій народилася дитина. Представник третьої особи також надала заяву, в якій просила про проведення судового засідання у її відсутність, надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Між сторонами мають місце правовідносини щодо захисту інтересів неповнолітньої дитини, що регулюються Сімейним кодексом України. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що з 18 серпня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2017 року. Рішення набрало законної сили 03 липня 2017 року (а.с. 12-13). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 05 квітня 2016 року за актовим записом № 50, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.14), а також повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини (а.с. 56-57). Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 серпня 2016 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2016 року і до досягнення повноліття. Рішення набрало законної сили 19 серпня 2016 року (а.с. 15-16). На примусовому виконанні Снігурівського відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з розрахунком, станом на 01 вересня 2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за весь період стягнення складає 100 205,47 грн (а.с. 17-26). Як вбачається з характеристики, наданої вихователем дошкільного навчального закладу № 52 "Маяк" [PERSON] , дитина [PERSON] відвідує ДНЗ з листопада 2019 року. Дівчинка виховується у повній сім`ї (матір [PERSON] , цивільний чоловік - [PERSON] ), більше прив`язана до мами, яка проводить з нею весь вільний час, про рідного батька [PERSON] дитина ніколи не згадувала і він ніколи не відвідував дитячий садок. Сім`я матеріально забезпечена. [PERSON] має все необхідне для життя і відвідування дитячого садку (платежі сплачують [PERSON] або [PERSON] ). За інформацією, наданою завідувачем ДНЗ №52 [PERSON] та вихователем ДНЗ № 52, [PERSON] не оплачує платежі до навчального закладу, не відвідує навчальний заклад (а.с. 27-28). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Червона Долина Снігурівського району Миколаївської області зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою (а.с. 50). За повідомленням в.о. директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Снігурівської міської ради Миколаївської області Іваненко Т. від 19 листопада 2021 року №597/06-03, сім`я [PERSON] на обліку та під соціальним супроводом не перебувала (а.с. 54). У висновку орган опіки та піклування адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради визнав за доцільне та в інтересах дитини позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] ). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Кожен із зазначених факторів має місце по відношенню до доньки відповідача. Він самоусунувся від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Під час розгляду справи у суді відповідач зазначені обставини повністю визнав, виявив байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обов"язки у подальшому бажання не має. Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх батьківських обов"язків по відношенню до дитини. З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 454,00 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved