Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Ріпкинської селищної ради, в якому просили: - встановити факт родинних відносин, а саме, що за життя [PERSON] , яка померла [INFO] , доводилася рідною тіткою по лінії матері, [PERSON] , який помер [INFO] ; - заповіт, посвідчений 01.06.1999 секретарем Сиберізької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області Янгель Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 41, складений [PERSON] , яка померла [INFO] , тлумачити таким чином, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належало на день смерті і на що вона за законом мала право, заповіла [PERSON] , який помер [INFO] , та позивачці [PERSON] , в рівних частинах; - визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,9030 га, що розташована на території Ріпкинської селищної ради (Сиберізький старостинський округ), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7424488600:03:001:0701, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] ; - визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0960 га, що розташована на території Ріпкинської селищної ради (Сиберізький старостинський округ), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7424488600:03:001:0443 в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] ; - визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,9030 га, що розташована на території Ріпкинської селищної ради (Сиберізький старостинський округ), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7424488600:03:001:0701, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] ; - визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0960 га, що розташована на території Ріпкинської селищної ради (Сиберізький старостинський округ), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7424488600:03:001:0443 в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] 01.06.1999 було складено заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із вищезазначених земельних ділянок. Позивачка [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом 1/2 частки всього майна після [PERSON] , прийняла спадщину, подавши до нотаріусу відповідну заяву в межах шестимісячного строку, а позивачка [PERSON] , як спадкоємиця за законом п`ятої черги 1/2 частки всього майна після її двоюрідної бабусі [PERSON] , прийняла спадщину відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, оскільки інший спадкоємець за заповітом, її батько та рідний племінник спадкодавця, [PERSON] не прийняв спадщини та помер [INFO] . Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі позивачкам свідоцтв про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, оскільки відсутні відомості, які підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] , батьком позивачки [PERSON] , та [PERSON] . Адже у свідоцтві про народження [PERSON] його прізвище та прізвище його матері зазначено як « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть його прізвище зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть його матері, яка померла [INFO] , як « [PERSON] ». Крім того, до державної реєстрації шлюбу прізвище, ім`я та по батькові матері [PERSON] було « [PERSON] », а до державної реєстрації шлюбу прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця [PERSON] було « [PERSON] ». При цьому, згідно свідоцтва про народження спадкодавця [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , а відомості про народження матері [PERSON] , [PERSON] не збереглися, що підтверджується повідомленням з Державного архіву Чернігівської області. Також підставою для відмови нотаріусом у видачі позивачкам свідоцтв про право на спадщину після спадкодавця [PERSON] стало те, що у заповіті, складеною останньою, прізвища спадкоємців зазначені як « [PERSON] », тоді як прізвище позивачки у паспорті громадянина України є « [PERSON] », а прізвище племінника спадкодавця у свідоцтві про його смерть також зазначено як « [PERSON] ». У свою чергу, позивачка [PERSON] та рідний племінник [PERSON] - [PERSON] , на день складення [PERSON] заповіту перебували у зареєстрованому шлюбі. Більше того, позивачка [PERSON] постійно доглядала за [PERSON] до самої її смерті та здійснила її поховання за власний рахунок. Така розбіжність у написанні прізвища « [PERSON] » в різних актових записах та заповіті обумовлена помилками, допущеними посадовими особами при їх складанні через невірний переклад з російської на українську мову. Ще однією причиною відмови нотаріусом у видачі позивачкам свідоцтв про право на спадщину після спадкодавця [PERSON] стало те, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН № 000626, що підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на вищезазначені земельні ділянки зіпсований, оскільки містить виправлення у по батькові їх власника, а саме з « [PERSON] » виправлено на « [PERSON] ». Проте, чинним законодавством не передбачено можливості отримання дубліката державного акту на право власності на земельні ділянки взамін зіпсованого. За вищенаведених обставин позивачки позбавлені можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на спадкове майно, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину. У підготовче засідання позивачки та їх представник - адвокат Куліш Ю.А., не з`явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача Ріпкинської селищної ради у підготовче засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, та зазначив, що Ріпкинська селищна рада позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнає у повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Ч. 1 ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. Відповідно до ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема в порядку спадкування. Таким чином, враховуючи визнання відповідачем позову у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] необхідно задовольнити.

Outcome: approved