Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшому уточнив, та вимоги мотивує тим, що він на підставі договору дарування від 20 серпня 1986 року є власником Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої Ѕ частини вказаного домоволодіння згідно договору купівлі-продажу від 07 квітня 1987 року є [PERSON] . Фактично між сторонами тривалий час вже встановився порядок користування об`єктами нерухомості, згідно вищевказаного порядку, як щодо будинку та господарських будівель, так і встановлено фактичне користування земельною ділянкою, за вищевказаною адресою. Посилаючись на вказані обставини, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить виділити йому у власність частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] (показано рожевим кольором в додатку № 1 висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 16 серпня 2021 року № 1537) наступні приміщення і надвірні будівлі домоволодіння: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: коридор «1-3» площею 3,1 кв.м, житлова кімната «1-4» площею 14,1 кв.м, кухня «1-5» площею 7,0 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а»: веранда «І», площею 8,9 кв.м. Господарські споруди: літня кухня літ. «Б», прибудова літ «б», вбиральня літ. «К», сарай літ. «Л», літня кухня літ. «М», вхід в погріб літ «Н», погріб літ. «п/г», літній душ літ. «О», навіс літ. «П», ворота з хвірткою № 5, огорожа № 6, 1/2 огорожі № 9, за адресою: [ADDRESS] , припинивши право спільної часткової власності; виділити йому у користування земельну ділянку площею 0,0509 га (509 кв.м), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями (додаток № 1, арк. 1 висновку експерта за результатами проведеної земельної-технічної експертизи № 36 від 02 вересня 2021 року), за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22 вересня 2021 року. 22 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 11 листопада 2021 року за клопотанням представника позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 січня 2022 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Представник третьої особи Парфененко М.С. не заперечував проти позову. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про визнання позовних вимог (а.с. 45). Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 20 серпня 1986 року (а.с. 4-5, 95-96). Власником іншої Ѕ частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07 квітня 1987 року (а.с. 10-11). Спір між співвласниками стосовно порядку користування будинком і земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] відсутній. Разом з тим, нерухоме майно залишається неподіленим. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, яке перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно положень ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Отже, кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своє частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Відповідно до п. 6 та п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з висновку експерта №1537 за результатом проведення будівельно-технічного дослідження від 16 серпня 2021 року, зважаючи на сформований порядок володіння та користування будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , враховуючи вимоги державних будівельних норм та правил, є можливим виділення частини домоволодіння, а саме належні [PERSON] приміщення та надвірні будівлі домоволодіння: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: коридор «1-3» площею 3,1 кв.м, житлова кімната «1-4» площею 14,1 кв.м, кухня «1-5» площею 7,0 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а»: веранда «І», площею 8,9 кв.м. Господарські споруди: літня кухня літ. «Б», прибудова літ «б», вбиральня літ. «К», сарай літ. «Л», літня кухня літ. «М», вхід в погріб літ «Н», погріб літ. «п/г», літній душ літ. «О», навіс літ. «П», ворота з хвірткою № 5, огорожа № 6, 1/2 огорожі № 9 (а.с. 53-59, 91-93). Таким чином, враховуючи фактичне володіння та давно сформований порядок користування житловим будинком з прибудовами і господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , технічну документацію та розмір часток співвласників, наявність відокремлених частин будинку із самостійними виходами та комунікацією, суд вважає необхідним виділити в натурі [PERSON] 1/2 частину житлового будинку за вищевказаною адресою у складі: приміщення житлового будинку літ. «А-І»: коридор «1-3» площею 3,1 кв.м, житлова кімната «1-4» площею 14,1 кв.м, кухня «1-5» площею 7,0 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а»: веранда «І», площею 8,9 кв.м. Господарські споруди: літня кухня літ. «Б», прибудова літ «б», вбиральня літ. «К», сарай літ. «Л», літня кухня літ. «М», вхід в погріб літ «Н», погріб літ. «п/г», літній душ літ. «О», навіс літ. «П», ворота з хвірткою № 5, огорожа № 6, 1/2 огорожі № 9. Щодо виділення [PERSON] у користування частини земельної ділянки, суд виходить з наступного. Згідно до вимог ст. 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови №7 від 16.04.2004 року із наступними змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. У висновку експерта № 36 за результатом проведення земельно-технічного дослідження від 02 вересня 2021 року зазначено схематичний варіант виділення частини земельної ділянки, запропоновано співвласнику [PERSON] виділити в особисте користування земельну ділянку площею 0,0509 га (509 кв.м), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі будівлі, та співвласнику [PERSON] виділити в особисте користування земельну ділянку площею 0,0469 га (469 кв.м) (а.с. 69-76). За таких обставин, зважаючи на викладене та технічну можливість виділення в користування [PERSON] частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених вимог у повному обсязі, виділивши позивачу у власність частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами згідно висновку експерта № 1537 від 16 серпня 2021 року, а також виділити у користування земельну ділянку площею 0,0509 га (509 кв.м), яка відображена жовтим кольором з урахуванням площі під будівлями, що не порушить прав та охоронюваних законом інтересів співвласника суміжної частини нерухомого майна.

Outcome: approved