Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

30.11.2021 року до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 19124,34 грн. Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16.03.2009 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила, що її заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та належним чином, однак відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 14.11.2021 року має заборгованість за кредитом у розмірі 19124,34 грн, з яких: 15459,03 грн - заборгованість за тілом кредиту в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 15459,03 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3665,31 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 19124,34 грн за кредитним договором та суму сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було подано клопотання від 18.11.2021 року про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб. Ухвалою суду від 06.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі № 141/729/21 без виклику сторін за наявними у справі матеріалами 10.01.2022 року в приміщенні Оратівського районного суду Вінницької області з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Судове засідання, призначене на 10.01.2022 року, відкладено на 31.01.2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про час, день та місце розгляду справи, та, як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву отримала 13.12.2021 року, однак відзив до суду не подала, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Згідно ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними. До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи отримання сторонами ухвали суду, в якій встановлено час на вчинення процесуальних дій, з огляду на наявність доказів завчасного її отримання, та у зв`язку з неподанням відповідачем у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до положень ст.ст. 178, 279 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 16.03.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № б/н шляхом підписання заяви, згідно якої остання отримала кредитну картку «30 днів пільгового періоду» Згідно інформації, викладеної у заяві № б/н від 16.03.2009 року, [PERSON] підтвердила, що підписанням анкети-заяви вона приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua., та що ця заява разом із Тарифами становить між нею та банком договір банківського обслуговування. При цьому, у зазначеній заяві № б/н від 16.03.2009 року [PERSON] вибрано тип кредитної картки «Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», кредитний ліміт у сумі 2000 грн, вибір валюти - гривня, базову процентну ставку 3 % на місяць на залишок заборгованості. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав до кредитного договору довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua. При цьому, як вбачається з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду, в ній сторонами погоджено базову ставку в 3 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), та визначено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, штрафів у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, відсоткова ставка ( в місяць) на суму несанкцінованого перевищення ліміту кредитування. З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку сплати за використання кредитних коштів [PERSON] ознайомилася 16.03.2009 року, та підписала вказану довідку. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредиту, про що свідчить заява від 16.03.2009 року та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» , які підписані [PERSON] , розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписка за договором № б/н, з якої достеменно вбачається, що позичальник користувалася грошима та частково сплачувала заборгованість. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір № б/н), 16.03.2009 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000 грн, який в подальшому було збільшено до 6600,00 грн., а 19.07.2018 року зменшено до 0,00 грн. Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», між ним та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким останній було надано наступні кредитні картки: номер [NUMBER] відкрита 16.03.2009 року, термін дії 06/12; 06.06.2012 року було надано кредитну картку номер [NUMBER] , термін дії 10/15; 26.11.2013 року було надано кредитну картку номер [NUMBER] , термін дії 04/16; 13.11.2014 року було надано кредитну картку номер [NUMBER] , термін дії 11/18; 30.12.2014 року було надано кредитну картку номер [NUMBER] , термін дії 12/18; 15.02.2019 року було надано кредитну картку номер [NUMBER] , термін дії 11/22; 23.12.2019 року було надано кредитну картку номер [NUMBER] , термін дії 03/23. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 14.11.2021 року становить 19124,34 грн, з яких: 15459,03 грн - заборгованість за тілом кредиту в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 15459,03 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3665,31 грн заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу картковий рахунок, встановивши кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн, а також надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу, відповідач в порушення умов договору не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку із чим станом на 14.11.2021 року допустила заборгованість в розмірі 19124,34 грн. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17. Відповідачу було 16.03.2009 року відкрито кредитний рахунок на підставі заяви, підписаної 16.03.2009 року, та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З заяви № б/н від 16.09.2009 року слідує, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, вид банківської карти - кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», вибір валюти - гривня, кредитний ліміт - 2000,00 грн., базову процентну ставку 3 % на місяць на залишок заборгованості. Натомість, у анкеті-заяві відсутня інформація щодо дії та строку кредитної картки. При цьому, як вбачається з наявної в матеріалах справи підписаної 16.03.2009 року відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в ній сторонами погоджено базову ставку - 3 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), та визначено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, штрафів у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, відсоткова ставка ( в місяць) на суму несанкцінованого перевищення ліміту кредитування. Позивачем в позовній заяві зазначено, що виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому були здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. АТ КБ «Приватбанк», звернувшись із вимогою про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав у борг позичальник) стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стосовно розміру відсотків, суд зазначає, що у заяві № б/н від 16.09.2009 року та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» сторонами було погоджено процентну ставку та порядок її нарахування у розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості. Натомість, з досліджених судом розрахунків заборгованостей за договором № б/н від 16.03.2009 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] вбачається, що починаючи з 24.11.2015 року по 07.12.2019 року відповідачу було здійснено нарахування відсоткової ставки у розмірі 3,6 % на місяць на залишок заборгованості; у період часу з 23.12.2019 року по 31.07.2020 року відповідачу було здійснено нарахування відсоткової ставки у розмірі 3,5 % на місяць на залишок заборгованості; у період часу з 01.08.2020 року по 14.11.2021 року відповідачу було здійснено нарахування відсоткової ставки у розмірі 3,4 % на місяць на залишок заборгованості. Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідача було повідомлено про зміну відсоткової ставки, суд доходить до висновку, що вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3665,31 грн задоволенню не підлягають. Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредита у розмірі 15549,03 грн (в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредита у розмірі 15459,03 грн). Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору від 16.03.2009 року у вигляді заяви вбачається, що він не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, які підлягають захисту шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином з [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредита у розмірі 15459,03 грн (заборгованість за простроченим тілом кредита у розмірі 15459,03 грн). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь AT КБ «ПриватБанк» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1834,94 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial