Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до КУ «Ананьївська музична школа імені П.І. Ніщинського Ананьївської міської ради», в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про відсторонення від роботи, поновити його на роботі та зобов`язати відповідача виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він працює оператором газового опалення в КУ «Ананьївська музична школа імені П.І. Ніщинського Ананьївської міської ради» з 07.10.2021 року. 08 листопада 2021 року він отримав наказ № 65 від 08.11.2021 року про відсторонення від роботи з підстав відсутності у нього щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 та з посиланням на наказ Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням". Таким чином, позивач був відсторонений від роботи та з 08.11.2021 року не працює і не отримує заробітної плати. Вказаний наказ позивач вважає незаконним, через те, що ні в трудовому контракті, ні в посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі не було передбачено повноваження відповідача відсторонити його від роботи з підстав відсутності щеплення проти COVID-19. Таке відсторонення суперечить ст. 43 Конституції України, Загальній декларації прав людини, Європейській соціальній хартії та Міжнародному пакту про економічні, соціальні і культурні права, а відтак порушує його право на працю та можливість заробляти собі на життя. З посиланням на положення п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України вказує, що трудовий договір може бути розірвано у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, що не є тотожним заходу дисциплінарного стягнення. Позивач вважає оспорюваний наказ таким, що не відповідає положенням ч. 1 ст. 12 та ч. 2 ст. 14 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» оскільки цей Закон передбачає які щеплення є обов`язковими - ті, які включені до календаря щеплень. Так як щеплення проти COVID-19 не передбачене і не встановлене цим законом як обов`язкове, тому наказ про його відсторонення через відсутність даного щеплення вважає незаконним. Крім цього, Дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021 - 2022 роках, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 24.12.2020 року № 3018 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 09.02.2021 року № 213), встановлено, що вакцинація від коронавірусної хвороби COVID-19 в Україні буде добровільною для усіх груп населення та професійних груп. Таким чином, враховуючи вищевикладене, не вбачається правових підстав у роботодавця примушувати працівників вакцинуватися від коронавірусної хвороби COVID-19 та/або притягати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вакцинуватися від цієї хвороби. В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. 04 січня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує позовні вимоги з наступних підстав. Так, 08 листопада 2021 року директором КУ «Ананьївська музична школа імені П.І. Ніщинського Ананьївської міської ради» винесено наказ № 65 «Про відсторонення від роботи працівника КУ «Ананьївська музична школа імені Петра Івановича Ніщинського Ананьївської міської ради» [PERSON] на час відсутності щеплення проти COVID-19, з яким останній був ознайомлений під розписку 08.11.2021 року. Крім того, повідомленням № 29 від 08.11.2021 року позивача було повідомлено письмово під розписку про обов`язкове проведення вакцинації від COVID-19 на період дії карантину, встановленого КМУ та роз`яснено позивачу про необхідність надання документу, який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або надати документ, що підтверджує наявність абсолютних протипоказань відповідно до Переліку медичних показань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року №595 з попередженням про відсторонено від роботи у встановленому порядку. Згідно акту № 1 від 08.11.2021 року складеного комісією у складі працівників КУ «Ананьївська музична школа імені П.І. Ніщинського Ананьївської міської ради» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позивача повідомлено «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19» та відсторонення його від роботи, а також йому роз`яснено правові підстави, зазначені ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», Наказ Міністерства охорони здоров`я № 2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив щодо незаконності відсторонення позивача та вважає наказ таким, що не суперечить вимогам законодавства. Посада позивача передбачена переліком професій, що підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти СОVID-19. Нормативні акти що стосуються незаконності цих щеплень на момент розгляду спору відсутні, шкідливість впливу не доведено, а тому спірний наказ та сама процедура відсторонення від роботи відповідає вимогам законодавства Вислухавши доводи заявника, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 07.10.2021 року [PERSON] призначено на посаду оператора газового опалення в КУ «Ананьївська музична школа імені П.І. Ніщинського Ананьївської міської ради», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] від 13.10.2020 року. Розмір його доходу з 07.10.2021 року по 31.10.2022 року склав 5856,63 грн.. З 8 листопада 2021 року позивача відсторонено від роботи на підставі наказу № 65 «Про відсторонення від роботи працівника КУ «Ананьївська музична школа імені П.І. Ніщинського Ананьївської міської ради» [PERSON] » на час відсутності щеплення проти СОVID-19. Вказаному відстороненню передували повідомлення позивача про обов`язковість профілактичного щеплення проти СОVID-19 для працівників закладу освіти, з яким позивач ознайомлений та другий примірник якого отримав. Як вбачається з повідомлення, позивачу в прохальній формі пропонувалось надати документ про наявність профілактичного щеплення проти СОVID-19 або довідку про протипоказання. Одночасно, позивача попереджено про те, що у разі ненадання таких документів наказ про його відсторонення від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», продовжуватиме діяти. З метою вираження своєї позиції та незгоди з проведенням щеплення та вакцинації, висловлення позиції щодо нерозголошення даних про стан власного здоров`я, з посиланням на лікарську таємницю, позивач подав своє заперечення З врахуванням позиції позивача та висловленої ним категоричної відмови від щеплення проти СОVID-19, що не заперечувалось ним і в судовому засіданні, на підставі наказу МОЗ «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» № 2153 від 04.10.2021 року, відповідач відсторонив позивача від роботи тимчасово, до здійснення щеплення проти СОVID-19. Наказ МОЗ № 2153 від 04.10.2021 року видано відповідно до ст. 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики. Зазначеним наказом МОЗ затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких, з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, в тому числі, і закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності ( п. 3 цього Переліку). Вказане положення цілком узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до якої п рацівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. А відтак, відповідно до приписів ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, коклюша, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Разом з тим, ч. 2 ст. 12 цього Закону визначено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (а такий перелік професій визначено Наказом МОЗ «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» № 2153 від 04.10.2021року). У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. З аналізу вказаної норми слідує, що перелік випадків відсторонення працівників від роботи, що визначений законодавцем не є вичерпним і може бути визначеним як законом, так і підзаконним нормативно-правовим актом. Відповідно до п. п. 1, 2 п. 41-6 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 9 грудня 2020 року, забезпечення контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, а також, відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч .3 ст. 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я,- покладено на керівників державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій . Крім того, вказаною п. п. 3 п. 41-6 вказаної Постанови передбачено, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ч .3 ст. 5 Закону України «Про державну службу». Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим. Держава, встановивши відсторонення певних категорій працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й самих дітей чи інших груп населення, які є найбільш уразливі. Отже, право позивача на працю у навчальному закладі було тимчасово обмежено з огляду на суспільні інтереси, оскільки позивач відмовився від обов`язкового щеплення. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві. З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивач не має протипоказань до щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 та не може виконувати функціональні обов`язки дистанційно, суд вважає, що відповідач з метою забезпечення безпеки усіх учасників освітнього процесу, з урахуванням вимог ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст. 46 КЗпП України правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення від роботи позивача, а тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Суд також звертає увагу, що вимога про поновлення на роботі є неналежним способом захисту прав відстороненого від роботи працівника, оскільки поновленню на роботі підлягають лише звільнені працівники. Звільнення працівника, на відміну від відсторонення, веде до повного припинення трудових відносин із працівником. Відсторонення ж від роботи є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків та на період відсторонення від роботи робоче місце за працівником зберігається.

Outcome: dismissed