Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 21 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з липня 2014 року до лютого 2020 року без реєстрації шлюбу проживала з відповідачем. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . З лютого 2020 року вона з дочкою мешкає окремо від [PERSON] . З 2018 року дитина відвідує ясла-садок "Сонечко". Вихованням дочки, оплатою її життєвих потреб, вона (позивачка) займається сама. Відповідач в достатній кількості коштів на утримання дитини не надає, належної участі у вихованні дитини не бере. Коли вони припинили спільне проживання, то домовились, що [PERSON] даватиме їй в місяць на утримання дочки 5000 грн. Спочатку він дотримувався цієї домовленості, однак поступово давав все меншу суму, зараз відповідач може дати 1000 грн. в місяць. Цих коштів не вистачає для належного утримання дитини та забезпечення її всіма життєво необхідними речами. Її (позивачки) витрати на утримання дочки в місяць в середньому становлять від 6000 грн. до 8000 грн (оплата за відвідування дитиною дитячого садочка та гуртка, купівля одягу, взуття, продуктів харчування, оплата комунальних послуг, витрати на організацію дозвілля, тощо). Позивачка зазначає, що [PERSON] офіційно працевлаштований, має додаткові заробітки, тому, на її думку, може сплачувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн в місяць. Щодо її матеріального становища, то її дохід не дозволяє самостійно забезпечити дочку всім необхідним. Працюючи вихователем, отримує заробітну плату орієнтовно 9000 грн. на місяць, до того ж зараз вона перебуває в стані вагітності та з 22 січня 2022 знаходитиметься у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. З огляду на викладене, посилаючись на ст. 150, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилась. Представник позивачки адвокат Боднарук А. В. в судовому засіданні позовні вимоги його довірительки підтримав, просив позов задовольнити. Зазначив, що за даними інтернет ресурсу "YouControl" встановив, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1500 грн в місяць. Пояснив, що дійсно спершу надавав позивачці по 5000 грн. в місяць на утримання дитини, однак зараз коштів позивачці передає менше, оскільки зрозумів, що позивачка їх витрачає на власний розсуд і не завжди в інтересах дитини. Крім коштів, які він щомісяця передає позивачці, він також взяв на себе витрати по прибанні одягу, взуття, оплачує послуги стоматолога. Також регулярно купує і передає для дитини продукти харчування, зокрема домашнє молоко, сир, сметану, тощо, оскільки позивачка, на його думку не дбає про належне і здорове харчування дитини. Окремо оплачував витрати на оздоровлення дитини, яка разом з позивачкою влітку їздила відпочивати на море. При ухваленні рішення просив також врахувати, що позивачка живе у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком і підстав покласти нанього витрати по оплаті житла, яке вони наймають, немає. Також зазначив, що з початку року закрив підприємницьку діяльність і тепер працює лише за наймом. Крім того, на його утриманні є ще дві доньки, які потребують його матеріальної допомоги. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком, а позивачка [PERSON] - матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 6). Дитина проживає з матір`ю, що не оспорюється відповідачем. Питання утримання неповнолітньої дочки сторони у справі в добровільному порядку не вирішили. Як видно з довідки, виданої відділом освіти, молоді та спорту Богородчанської селищної ради №228/01-24 від 06 грудня 2021 року, [PERSON] займає посаду вихователя у Богородчанському ЗДО "Сонечко", її дохід за період з 01 червня 2021 року до 30 листопада 2021 року - 67139,85 грн (а.с.10). Згідно з довідкою №56, виданою 23 вересня 2021 року КНП "Богородчанська центральна лікарня", [PERSON] з 16 вересня 2021 року знаходиться на обліку в жіночій консультації у зв`язку з вагітністю (а.с. 11). Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 31 липня 2021 року позивачка орендує квартиру [ADDRESS] , за що договором встановлена плата 3500 грн. в місяць (а.с.12 - 15). Позивачка також подала суду докази на підтвердження оплати витрат за відвідування дочкою дошкільного закладу на рівні 413-780 грн. в місяць. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у наступних розмірах: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: вік дитини, матеріальне становище позивачки, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дитини, те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів. Суд також враховує, що відповідач бере активну участь у процесі виховання і утримання дитини і самостійно несе частину витрат на придбання одягу, продуктів харчування, лікування дитини, організацію її дозвілля. Вказані обставини в ході судового розгляду іншою стороною не оспорювались. За загальним правилом, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з огляду на законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (станом на день ухвалення рішення), суд приходить до переконання, що аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити за клопотанням позивачки у твердій грошовій сумі та встановити їх розмір на рівні 3000 гривень щомісячно, починаючи з 16 грудня 2021 року, що буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права позивачки та відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави слід стягнути 908 грн судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial