Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

01 листопада 2021 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 16 лютого 2018 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через втрату розуміння та поваги один до одного, постійні розбіжності у всьому, через що склалися неприязні відносини, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та припинення між ними шлюбних відносин. Вони фактично припинили шлюбні відносини з квітня 2020 року, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду 26.01.2022 року та 27 січня 2022 року надав заяви, в яких підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглядати справу без його участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду 26.01.2021 року та 27 січня 2022 року надала заяви, в яких визнала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглядати справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що\~шлюб\~між\~сторонами\~зареєстровано\~16 лютого 2018 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 76 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через втрату розуміння та поваги один до одного, постійні розбіжності у всьому, через що склалися неприязні відносини, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та припинення між ними шлюбних відносин. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з 25 квітня 2020 року, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна та місця проживання дитини. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач просила залишити їй шлюбне прізвище - " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач не просив стягнути з відповідача на свою користь сплачений ним судовий збір, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 908,00 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved