Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Лисюк М.О. звернулась в суд із позовною заявою про позбавлення батьківських прав до відповідача [PERSON] , де третьою особою є Служба у справах дітей Галицької міської ради, Івано-Франківської області. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , у відношенні неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним. З [PERSON] перебувала у фактичних відносинах, разом проживали, вели спільний побут. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. [PERSON] на пологах та виписці не був присутній. [PERSON] ніде не працював, постійно мав проблеми з грошима, які позичав, але не віддавав. Після народження дитини вони декілька разів намагались наладити спілкування, однак [PERSON] знову її обманював, обкрадав та пропадав. В січні 2017 року з [PERSON] помирились та 28 січня 2017 року зареєстрували шлюб у Солом`янському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №100. Після реєстрації шлюбу [PERSON] пішов на контракт у армію, однак матеріально сім`ю не забезпечував. Натомість набрав кредитів і їй почали погрожувати кредитори. 20 листопада 2019 року рішенням Солом`янського районного суду м.Києва шлюб між ними розірвано. Після припинення шлюбних відносин [PERSON] поведінку не змінив, не бере участі у вихованні дитини, не провідує її, не цікавиться її здоров`ям. [PERSON] покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере активної участі у вихованні дочки. У червні 2021 року зареєструвала щлюб з [PERSON] та переїхала на постійне місце проживання в м.Галич. Для дитини створені всі необхідні умови проживання, окрема кімната, є спальне місце, місце для виконання домашніх завдань, дитячі речі, одяг, іграшки. Після відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 16.04.2021 року, почали надходити аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Розглянувши її заяву орган опіки та піклування Галицької міської ради, Івано-Франківської області, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник Лисюк М.О. не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від позивачки [PERSON] та її представника Лисюка М.О. надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують щодо заочного порядку розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, відзив не надано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Галицької міської ради, Івано-Франківської області Петраш О. не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника Служби у справах дітей Галицької міської ради, Івано-Франківської області Петраш О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, висновок комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] №02.1-18/95 від 26.01.2022 року. Процесуальні дії у справі. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивачки та її представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З 28 січня 2017 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 20.11.2019 року - розірвано, що підтверджується копією рішення. У сторін є одна неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 26.07.2016 року. Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 16 квітня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 грудня 2020 року, що підтверджується його копією. Судом встановлено, що в період проживання позивачки [PERSON] в м.Київ неповнолітня дитина [PERSON] відвідувала дошкільний навчальний заклад №396 «Сонечко». Відповідач [PERSON] контакту із садочком, де виховувалась дитина не підтримував, із вихователями не спілкувався, вихованням дитини займалась матір, що підтверджується довідкою дошкільного навчального закладу №396 «Сонечко» м.Києва. 11 червня 2021 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 11.06.2021 року. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , виданого Галицькою міською радою №02.2-23/234 від 12.07.2021 року вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та неповнолітньою дочкою [PERSON] . Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради №02.2-14/2438 від 03.11.2021 року комісією з питань захисту прав дитини Галицької міської ради надано згоду на зміну реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] , без згоди батька. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] №02.1-18/95 від 26.01.2022 року вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини Галицької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо неповнолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку наданим позивачкою та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що: батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження; неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні; рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 20.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 16 квітня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 грудня 2020 року; батько [PERSON] вихованням неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не займається, життям, здоров`ям, навчанням та майбутнім не цікавиться, без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. комісією з питань захисту прав дитини Галицької міської ради надано висновок №02.1-18/95 від 26.01.2022 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо неповнолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] . При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.164 ч.1 п.2, ч.2, ч.3, ч.6 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно зі ст.165 цього ж Кодексу, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.12 ч.1,ч.4, ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Із роз`яснень, викладених у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Із роз`яснень, викладених у ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] у повному обсязі не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не займається її вихованням, не відвідує, не піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для її проживання та виховання, не утримує матеріально, такими своїми діями фактично ухиляється від виконання своїх обов`язків як батька, свідомо нехтує ними, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими, вмотивованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.166 ч.2, ч.3 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що згідно рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 16 квітня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 грудня 2020 року, судом при розгляді позовних вимог про позбавлення батьківських прав не вирішується питання про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки дані вимоги закону виконані на підставі рішення суду. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 840,80 гривень. На підставі ст.ст.150, 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved