Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» про стягнення заборгованості із заробітної плати, посилаючись на те, що з 1973 року він працює в ПрАТ «Івано-Франківський арматурний завод» на посаді головного технолога. Однак починаючи з грудня 2020 року відповідач не виплачує йому заробітну плату. Згідно розрахункового листа, який йому був наданий за місцем роботи за період з грудня 2020 року по липень 2021 року відповідачем було нараховано та не виплачено йому заробітну плату на суму 63 397, 57 грн.\~ Всього станом на 17.09.2021 року (дата звільнення) відповідач заборгував йому 100 000 грн. (згідно його розрахунків, враховуючи зарплату за період з липня по вересень 2021 року та компенсацію за не використану відпустку). За таких обставин, просив стягнути з відповідача\~ заборгованість по заробітній платі у розмірі 100 000,00 грн. Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі. Щодо заочного винесення рішення не заперечив. Представник відповідача в судове засідання не зявився з не відомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків . Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3\~ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно розрахункового листа за червень 2021 року, борг підприємства на липень 2021 року перед [PERSON] складає 63 397, 58 грн. (а.с.4) Згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальних відомостей про застраховану особу, Приватним акціонерним товариством «Івано-Франківський арматурний завод» нарахована позивачу заробітна плата за грудень 2020 року у розмірі 13 690,00 грн, з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року у розмірі 66 055,39 грн (а.с.11-13). Позивачем здійснений розрахунок невиплачених розрахункових коштів (а.с.45-46). Згідно записів трудової книжки [PERSON] , останій звільнений з роботи за угодою сторін на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України\~(а.с.27-30). На підставі наказу № 33-ос від 17 вересня 2021 року [PERSON] , головного технолога, звільнено з роботи з 17 вересня 2021 року за власним бажанням, \~стаття 38 Кодексу законів про працю України, з виплатою компенсації за 82 дні невикористаної щорічної відпустки (а.с.44). Відповідно до частини 4 та 7\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Заробітна плата\~це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим\~Кодексом, Законом України «Про оплату праці"\~та іншими нормативно-правовими актами (стаття 94 Кодексу законів про працю України). Згідно із ч. 5\~ст. 97 Кодексу законів про працю України\~оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 6\~ст. 24 Закону України «Про оплату праці»\~своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі\~ст. 241-1 КЗпП України. Строки виплати заробітної плати визначено\~статтею 115 Кодексу законів про працю України. Зокрема, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Частиною 2\~статті 233 Кодексу законів про працю України\~встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Позивачу з грудня 2020р. відповідач припинив виплату заробітної плати, заборгувавши за період з грудня місяця 2020р. по 17.09.2021р. (день звільнення згідно Наказу №33-ос від 17.09.2021р. за записом в трудовій книжці) нараховану але не\~ невиплачена заробітну плату -\~ за період з 01.12.2020р. по\~\~30.06.2021р. = 79 741,00 грн. та 35 469, 00 грн. за період з 01.07.2021р. по 17.09.2021р., виходячи з із суми денного заробітку 622.00 грн.), за невикористану відпустку 32 940 грн. (82 дні не використаної щорічної відпустки, згідно наказу про звільнення). Розмір заробітної плати підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України за формою ОК-5, а також розрахунковими листами, виданими бухгалтерією відповідача. Зважаючи на це, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості нарахованої зарплати за період з 01 грудня 2020р. по 17.09.2021р. в сумі\~\~115 210, 00 грн. (79 741, 00 грн. за період з 01.12.2020р. по\~\~30.06.2021р.+ 35 469,00 грн. за період з 01.07.2021р. по 17.09.2021р., виходячи з із суми денного заробітку 622, 00 грн.),\~без відрахування обов`язкових платежів та внесків з заробітної плати, з яких утримання (прибутковий податок та військовий збір) становить 19.5%, є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Довідку позивачу про наявність заборгованості за підписом керівника та бухгалтера відповідач не видає, що останнім не спростовано та підтверджується матеріалами цивільної справи. Водночас, згідно ст.80,\~96 ЦК України\~юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Згідно отриманих судом публічних даних з ЄДР інформації про припинення діяльності відповідача, його ліквідацію, банкрутство чи інші будь які додаткові відомості відсутні. Для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести перед судом розмір заробітної плати, яка встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків). Водночас, позивач позбавлена можливості отримати довідку про заборгованість нарахованої, однак не виплаченої їй заробітної плати, а відповідач в свою чергу не довів перед судом про належну виплату такої чи неправильність її розміру, не неодноразовий виклик до суду не з`являється. За вимогами\~ст.21 КЗпП України\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Визначення поняття заробітної плати\~\~врегульоване\~ст. 94 цього ж кодексу, а саме що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим\~Кодексом, Законом України "Про оплату праці"\~та іншими нормативно-правовими актами. Право на звернення до суду передбачене\~ст.233 КЗпП України, а саме\~\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Системний аналіз статей\~21,\~94,\~233 КЗпП України\~дає підстави дійти висновку про те, що захисту підлягають трудові права працівника у разі порушення їх роботодавцем. За таких обставин з урахуванням положень статей\~77,\~81 ЦПК України\~саме працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення роботодавцем його трудових прав, а роботодавець в свою чергу має спростувати факт порушення прав працівника, в т.ч. щодо невиплати заробітної плати. Офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5 стосовно працівника підтверджують лише його страховий стаж та не можуть бути прийняті судом як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді 31 травня 2021 року справи № 242/3051/18\~\~про стягнення заборгованості по заробітній платі. Разом з тим, з врахуванням правової позиції ВС, відомості Пенсійного фонду України без оцінки таких у сукупності з іншими даними, не є тим належним доказом, що визначає саме заборгованість по заробітній платі позивача, однак позивач надав також розрахунковий лист по заробітній платі щомісячно, які звірялися з даними бухгалтерії хоча такі й без підпису, але повністю відповідають відомостям Пенсійного фонду України, а іншим способом він не може довести порушене своє право, але завданням цивільного судочинства за ст.2,4 ЦПК України\~є вирішення цивільних справ з метою саме ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 116 КЗпП\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Як вбачається з матеріалів справи, при звільненні позивачу повинні були виплатити компенсацію за 82 дні невикористаної відпустки, про що зазначено в наказі №33-ос від 17.09.2021р. Позивач провів додатково до позову розрахунок даної компенсації за невикористану відпустку, виходячи із суми середнього заробітку на день 401.71 грн., що за 82 дні складає 32 940.00 грн., без відрахування обов`язкових платежів та внесків, відповідач іншого не надав, розрахунок не спростував, а тому дані вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Таким чином, Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць (грудень 2020 року). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 43 Конституції України,\~ст. 23 ЦК України, ст.ст.\~94,\~115, Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved