Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Представник позивача Виконавчого комітету Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області звернувся 12 травня 2021 року до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Центр соціально-психологічної реабілітації Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Свої позовні вимоги представник позивача Виконавчого комітету Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області обґрунтовує тим, що відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та проживає в [ADDRESS] на житловій площі своєї матері [PERSON] . За місцем проживання зарекомендувала себе з негативної сторони: схильна до вживання алкогольних напоїв, палить, не має постійного місця роботи. Будинок, власником якого є [PERSON] потребує поточного ремонту та постійного провітрювання, так як в приміщенні стоїть не приємний запах. Дитячі кімнати в будинку не облаштовані. В кімнаті де розташована кухня повна антисанітарія. Продукти харчування родина має в обмеженій кількості. У веранді відсутня підлога, вікна та двері брудні. Також будинок відімкнений від центрального електропостачання за борги перед Білгород-Дністровським РЕМ. Від електроопори до будинку надягнутий електропровід, який висить в доступному для дітей місці. В підсобному господарстві родина [PERSON] нічого не утримує, присадибну ділянку не обробляє. Відповідачка [PERSON] часто змінює місце мешкання, зафіксовані випадки залишення своїх дітей у знайомих родини тривалий час. Дитячі державні виплати відповідачка витрачала не за призначенням, рекомендації соціальних служб не виконує та неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. 28.04.2021 року відбулося чергове засідання виконавчого комітету Маразліївської сільської ради на якому було прийняте рішення №68/2021 «Про вилучення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з родини матері [PERSON] з подальшим позбавленням батьківських прав». Оскільки відповідачка [PERSON] на шлях виправлення не стала, представник відповідача просить суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2021 року було відкрито загальне позовне провадження по даній справі. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2021 року було закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Короткий виклад позицій сторін по справі В судовому засіданні представник позивача Виконавчого комітету Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області - адвокат Бережна Т.Г. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що житлово-побутові умови відповідачки [PERSON] змінились. Окрім того, відповідачка ніде не працює, підсобного господарства не утримує, присадибну ділянку не утримує. Матеріали справи містять Висновок Маразліївської сільської ради від 11.05.2021 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей, іншого висновку стороною відповідачки до суду надано не було. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] проти задоволення позовних вимог позивача заперечувала у повному обсязі та пояснила, що на теперішній час вона придбала без оформлення правовстановлюючих документів будинок у с. Долинівка, Білгород-Дністровського району, в якому наявне підключення до системи центрального електропостачання, мається водопостачання, дрова та вугілля в достатній кількості. Весною вона заробляє тим, що допомагає обробляти мешканцям села городи. В судове засідання представник третьої особи - Центру соціально-психологічної реабілітації Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації не з`явився, проте надав на адресу суду заяву,згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10.09.2010 року Виконавчим комітетом Великомар`янівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №14. - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 08.08.2011 року Виконавчим комітетом Великомар`янівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №11. - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10.12.2012 року Виконавчим комітетом Великомар`янівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №22. - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 19.03.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №252. - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07.08.2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №447. Рішенням Виконавчого комітету Маразліївської сільської ради №68/2021 від 28.04.2021 року неповнолітніх дітей [PERSON] було вилучено з родини матері у зв`язку з загрозою їх здоров`ю та життю. Згідно Довідки-характеристики №564/1 від 05.05.2021 року, виданої Виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради, гр. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та проживає в [ADDRESS] на житловій площі своєї матері [PERSON] . За місцем проживання зарекомендувала себе з негативної сторони: схильна до вживання алкогольних напоїв, палить, не має постійного місця роботи. Має постійні зауваження від старости с.Долинівка та спеціалістів Управління ОКСМС. Неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї відповідачки [PERSON] від 12.03.2021 року, житлово-побутові умови родини не задовільні. Житловий будинок відімкнений від центрального електропостачання, господарчий двір відімкнений від центрального водогону. В кімнатах стоїть неприємний запах, в кімнатах прохолодно. Родина має великі борги за житлово-комунальні послуги. Продуктів харчування замало для такої великої родини. В господарстві мати нічого не утримує. Присадибну ділянку не обробляє. Діти постійно ходять занедбані, брудні та ходять без нагляду дорослих. Відповідно до Висновку Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району №02-07/561 від 11.05.2021 року, орган місцевого самоврядування вважає доцільним позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також в зазначеному вище висновку зазначено, що житлово-побутові умови родини не задовільні. Дитячі кімнати не об лаштовані, на кухні повна антисанітарія. Територія навколо будинку небезпечна для дітей, так як натягнутий накидний провід від електричної опори до будинку. Діти ходять постійно брудні та занедбані. Часто пропускають навчання в місцевих навчальних закладах. Мати дитячі виплати витрачає не за призначенням. Діти відповідачки [PERSON] вже двічі перебували в Центрі соціально-психологічної реабілітації Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. ст. 3, 4, 5, 7 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вказане також узгоджується з позицією ВСУ, викладеної у постанові від 06.05.2020 року у справі №753/2025/19, провадження №61-1344св20. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, провадження №14-327цс18. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В супереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідачкою [PERSON] не надано до суду жодного належного та допустимого доказу щодо належного виконання нею своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, щодо зміни її житлово-побутових умов, наявності постійного місця роботи доходу, необхідного для забезпечення дітей. Натомість матеріали справи, зокрема Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї відповідачки [PERSON] від 12.03.2021 року, Висновок Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району №02-07/561 від 11.05.2021 року, містять достовірні докази щодо злісного ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як передбачено ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30). Оцінка аргументів сторін, висновки суду Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, враховуючи, що матеріали справи містять належні та допустимі докази ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до обґрунтованого висновку що, позовні вимоги Виконавчого комітету Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до [PERSON] , третя особа - Центр соціально-психологічної реабілітації Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved