Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач є спадкоємцем його майна за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок. Також, через допущену помилку у написанні її прізвища у заповіті просить встановити факт належності такого. Позивач в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, щодо позову не заперечує. Третя особа Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, покладаючись на розсуд суду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Виконавчим комітетом Куткірської сільської рада Буського району Львівської області, актовий запис № 9 від 18 квітня 1991 року, [PERSON] помер [INFO] . Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з житлового будинку [ADDRESS] з приналежними до нього господарськими будівлями, що стверджується довідкою виданою Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області від 29.09.2021 року №33. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 28.10.2021 року ФОП [PERSON] вбачається, що такий складений на житловий будинок [ADDRESS] , 1962 року побудови, площа якого становить 68,0 кв.м. Судом встановлено, що [PERSON] розпорядився належним йому майном в користь позивачки та відповідача [PERSON] , склавши заповіт 09 листопада 1989 року, посвідчений секретарем виконкому Куткірської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 41. З довідки Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області від 12.10.2021 року №2677 вбачається, що позивачка до дня смерті свого батька проживала разом з ним в одному житловому будинку та проживає у спадковому будинку до сьогодні. Довідкою виданою Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області від 09.09.2021 року №6 підтверджується, що згідно записів погосподарських книг за позивачкою фактично рахується земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,25 га, за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що у заповіті від 09 листопада 1989 року секретарем Куткірської сільської ради було допущено помилку у прізвищі позивачки та помилково записано позивачку « [PERSON] » тоді коли в цей час її прізвище було « [PERSON] ». Оскільки батьки зареєстрували шлюб пізніше, її прізвище було записано по матері « [PERSON] ». Із свідоцтва про розірвання шлюбу виданого повторно Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 24 жовтня 2021 року, вбачається, що позивачка змінила прізвище з дошлюбного « [PERSON] » на « [PERSON] ». Довідкою виданою Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області № 2677 від 12.10.2021 року підтверджується, що згідно записів погосподарської книги № 10 за 1986-1991 роки позивачка була записана, та проживала разом з батьком і братом [PERSON] однією сім`єю. Із листа Буської державної нотаріальної контори № 16/01-16 від 24.01.2022 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не заводилась. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 16 січня 2003 року цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлює, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом Пунктом 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" визначено, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР, спадкування здійснюється за законом і заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно ст.534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року - при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до п.6 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав померлому [PERSON] , який помер [INFO] . Житловий будинок побудований на законних підставах, перебував у його володінні та користуванні, померлий на законних підставах був зареєстрований в цьому будинку та проживав в ньому до дня смерті, проте на момент такої не встиг оформити права власності на житловий будинок. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved