Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Нофенко Ю.В. звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №23192, вчинений 20.08.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості за кредитним договором №83525118 від 25.05.2020 р. у розмірі 16459,42 грн. Свої Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено нотаріальну дію - виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №23192, яким стягнуто з позивача на користь АТ «Банк «Форвард» суму заборгованості за кредитним договором №8352118 від 25.05.2010 р. у розмірі 16459,42 грн. На підставі виконавчого напису та заяви представника АТ «Банк Форвард» 06.11.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В., відкрито виконавче провадження за №67416786. Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що сума заборгованості позивача за кредитним договором складається з : суми заборгованості за кредитом в розмірі 10444,41 грн; суми заборгованості за відсотками в розмірі 4165,01 грн.; плати за пропуск мінімальних платежів в розмірі 750 грн. У виконавчому написі зазначено, що стягнення здійснюється за період з 18.11.2018 р. по 16.02.2019 р. Також з позивача на користь відповідача стягнуто 1100,00 грн за вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №67416786, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, в мережі Інтернет за допомогою ідентифікатора для доступу, виявлено, що до заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додано, зокрема, оригінал заяви 83525118 від 23.05.2010 р., який по суті є кредитним договором та графік платежів. Вище вказаний договір укладено між ПАТ «Банк Руский Стандарт» (правонаступником якого АТ «Банк Форвард») та позивачем про отримання останнім кредиту в сумі 1038,60 грн, для придбання мобільного телефону строком на 124 дні, а саме по 25.09.2010 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом.Будь-якого розрахунку заборгованості за кредитним договором або виписки по рахунку до заяви про примусове виконання рішення відповідачем не додано. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Вважає, що виконавчий напис №23192 вчинений 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №83525118 від 25.05.2010 р. у розмірі 16459,42 грн, таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинено з порушенням ЗУ «Про нотаріат» та Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2021 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також задоволено клопотання позивача про витребування доказів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. На виконання вказаної ухвали про витребування доказів, від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., 23.12.2021 року надано до суду належним чином завірені копії виконавчого напису, вчиненого 20.08.2021 року, зареєтрованого в реєстрі за №23192, а також документів на підставі яких його було вчинено. Представник позивач [PERSON] - адвокат Нофенко Ю.В. в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 25.01.2022 року за вх. №702 про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень п. 2 ч. 7, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив. Будь -яких клопотання до суду не надходило. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання поштового відправлення, причину неявки суду не повідомила. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання подав заяву, зареєстровану судом 19.01.2022 року за вх. №556 про розгляд справи у його відсутність та просив винести рішення згідно чинного законодавства України. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис № 23192 від 20.08.2021 року, відповідно до якого звернено стягнення з боржника [PERSON] заборгованості, що виникла за кредитним Договором № 83525118 від 25.10.2010 року укладеним із ПАТ «Банк Русский Стандарт» правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105. Отже, АТ «Банк Форвард» стало правонаступником ПАТ «Банк Русский Стандарт. До заяви про примусове виконання рішення, представник стягувача за довіреністю Шилко Р.В., додав копію заяви за №83525118, яку [PERSON] повинен мати при зверненні до банку ПАТ «Банк Руский Стандарт», яку він засвідчив своїм підписом, крім того, додано графік платежів до договору №83525118 від 23.05.2010р. Вказаний виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко О.А., яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 16459,42 грн. Відповідно до постанови приватного виконавця міста Києва Овсієнко А.В. на підставі виконавчого напису №23192, виданого 20.08.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №67416786 від 06.11.2021 року та постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 16459,42 грн. 06.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В., на підставі виконавчого напису №23192, виданого 20.08.2021 року була винесена постанова про арешт коштів боржника, ВП №67416786, на підставі якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать [PERSON] . Позивач [PERSON] оспорює в судовому порядку, зазначений виконавчий напис. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженихПостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Судом встановлено, що до заяви про вчинення виконавчого напису було додано повідомлення адресоване [PERSON] , щодо сплати зобов`язань по кредитному договору в повному обсязі, а саме до 16.02.2019 року забезпечити наявність на його рахунку наступних сум: основний борг - 10444,41 грн; проценти за кредитом -4165,01 грн: комісії за штрафи - 750,00 грн, всього до погашення 15359,42 грн. Але не додано жодного доказу, що позивач отримував дане повідомлення. Тому, суд вважає, що позивач не був поінформований про існування заборгованості та її розмір, чим, в свою чергу, був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення АТ « Банк Форвард» чи нотаріусу. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, відповідач АТ «Банк Форвард» не довів своїх прав на відступлення на його користь прав вимоги за кредитним договором 83525118 від 23.05.2010 року, укладеного між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] , переходу до нього прав та обов`язків первісного кредитора. Також, окремо судом відзначається, що з тексту оспорюваного виконавчого напису №23192 від 20.08.2021 року вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. при вчиненні нотаріальної дії керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно Переліку (із змінами, внесенимиПостановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п.10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким атом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, Вищий адміністративний суд України з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі №826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 була відновлена. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 20 серпня 2021 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити АТ «Банк Форвард» у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір № 106215878, - не являється. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Тобто, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Згідно із ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. За правилом ч. 2ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс між інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи, у зв`язку з чим вжиті по даній справі на підставі ухвали Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2021 року заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого провадження від 06.11.2021 року за №67416786 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни оспорюваного виконавчого напису №23192 від 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., на користь стягувача Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 16459,42 грн., до набрання законної сили остаточного судового рішення по даній справі, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням у справі законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот) грн. 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved