Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

У травні 2021 року позивач - адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживали з батьками за адресою: [ADDRESS] . Проте за місцем мешкання відповідачкою не створено належних умов для проживання та виховання дітей. У квартирі брудно, відсутні умови для навчання дітей та їх відпочинку. У період з 26 березня 2021 року по 16 квітня 2021 року мати без поважних причин покинула місце мешкання та залишила дітей без нагляду. Діти перебували на утриманні бабусі. В подальшому діти взяті на облік, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах у зв`язку із вихованням у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Мати неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. 16 квітня 2021 року за клопотанням управління у справах дітей адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради Гребенюк Назар Олександрович, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були влаштовані до комунального центру соціального захисту дітей, де перебувають тривалий час. Мати не цікавиться станом дітей, жодного разу не відвідала їх. 23.04.2021 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини адміністрації Шевченківського району ДМР, на якому було вирішено негайно відібрати дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки подальше проживання дітей з батьками загрожує їх життю та здоров`ю. Батько дітей також не цікавиться їх життям, не виховує та не створив належні умови для проживання. Так, відповідач має судимість, з дітьми разом не проживає, не працює. Дітей матеріально не підтримує, не займається їх вихованням та не виявляє до них батьківської турботи. На даний час діти перебувають у комунальному центрі соціального захисту дітей Дніпровської міської ради. Ураховуючи такі обставини, адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів дітей, звертається до суду та вважає, що батьки самоусунулися від виховання дітей, не створили умов для їх повноцінного життя та утримання, що свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків, тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою від 02 лютого 2022 року закрито підготовче засідання, справа призначена до розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання 02 лютого 2022 року не з`явились, відзиву на позовну заяву не подали. За змістом ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідачі не подали відзиву на позовну заяву, не з`явились в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Статтями 150, 153, 157 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 16 Конвенції визначено, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), якщо батько, мати не підтримують стосунки з дитиною, їх можна позбавити батьківських прав, і в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1307 від 15.10.2008 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 16.10.2015 р., актовий запис № 1285 від 16.10.2015 р., [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 935 від 31 серпня 2005 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1564 від 14 листопада 2012 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 120 від 29 січня 2014 року, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1385 від 13 жовтня 2017 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1458 від 27 грудня 2019 року. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відносно інших дітей відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується листами Шевченківського районного у м. Дніпрі відділу РАЦС. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.04.2021 року за адресою: [ADDRESS] , санітарний стан житла задовільний. В кімнаті є меблева стінка, двоспальний диван, двоярусне ліжко та шафа для одягу. На час відвідування мати відсутня (вже кілька днів), місцезнаходження її не відомо (бабуся не звернулась до поліції, бо немає фотографії). Малолітня [PERSON] не відвідує навчальний заклад. Згідно наказу управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради № 6 від 26 лютого 2018 року [PERSON] , [INFO] року взята на облік як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що виховується в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно наказу управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі № 29 від 15 жовтня 2015 року [PERSON] , [INFO] взята на облік як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що виховується в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно наказу управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі № 10 від 01 червня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , взятий на облік як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що виховується в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно наказу управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі № 28 від 15 жовтня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , взятий на облік як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що виховується в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно наказу управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі № 26 від 15 жовтня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , взята на облік як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що виховується в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно наказу управління служби у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі № 27 від 15 жовтня 2015 року, [PERSON] , [INFO] взятий на облік як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що виховується в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Згідно Розпорядження голови адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 28.04.2021 року № 115-р, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було негайно відібрано від батьків та вжито заходів щодо повідомлення органів прокуратури та відповідних служб, для звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Як видно з листа Комунального закладу Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок» (у відповідь на вих. № 8/2426-01-18 від 10.12.2021 року, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебувають у закладі з 16.04.2021 року по теперішній час, та [PERSON] , [PERSON] перебувають у закладі з 07.09.2021 року по теперішній час. За час перебування дітей у центрі мати та батько не відвідували. Ніякої матеріальної допомоги дітям (сезонний одяг, канцелярське приладдя) не надавали. З адміністрацією та психологами центру не спілкувались, успіхами дітей не цікавились. Судом встановлено, що станом на момент розгляду справи діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (усього 5 осіб) продовжують перебувати у КЗ Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Барвінок». Відповідачі із заявами про повернення дітей не звертались, дітей не відвідували, будь-якої допомоги не надали, їх успіхами та життям не цікавляться. Інші двоє дітей, а саме [PERSON] та [PERSON] продовжують проживати з відповідачкою, однак при відвідуванні працівників служби остання є неконтактною, двері не відчиняє. Між тим, [PERSON] та [PERSON] , що видно з їх характеристик, мають середній рівень навчання та розвитку, батьки ніколи не відвідують школу та класного керівника, не цікавляться успіхами дітей. Діти є недисциплінованими, вживають ненормативну лексику. З характеристик установлено, що мати та батько не приділяють уваги навчанню та вихованню дітей, на батьківські збори не приходять, на виклики вчителя не з`являються. Актом, який складено класним керівником 4 класу, класним керівником 1 класу та головою батьківського комітету зафіксовано, що [PERSON] не відвідував заняття протягом 10 днів. Мати, після довготривалої відсутності з`явилась, однак пішла додому з [PERSON] і більше від неї не було звісток. Згідно довідки про відвідування, що складена начальником відділу по роботі з дітьми управління у справах дітей [PERSON] , спільно з головним спеціалістом управління у справах дітей [PERSON] , здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , з метою перевірки умов проживання. На час відвідування дома були діти з бабусею. Про місце перебування матері інформація відсутня. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу, що застосовується до батьків, які свідомо нехтують своїми обов`язками по вихованню дітей, та за умови притягнення їх до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. В матеріалах справи містяться постанови у справах про адміністративні правопорушення, з яких убачається, що мати [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, що полягає у залишенні дітей без нагляду на тривалий час (5, 7 днів чи навіть місяць), не забезпечує необхідних умов харчування (діти перебувають голодні). При цьому відповідачка кожен раз обіцяє, що буде належним чином виконувати свої обов`язки, про що пише відповідні заяви, однак знову залишає дітей без піклування. Так, згідно пояснень відповідачки від 20.04.2021 року вона пішла з дому 26.03.2021 року та зустріла подругу, і залишилась у неї до 16.04.2021 року. Тобто матері [PERSON] не було вдома без поважних причин 22 дні. При цьому діти були залишені без батьківського піклування. За ними доглядала бабуся похилого віку. Батько також був відсутній, оскільки не проживає з дітьми. Отже, відповідачка залишила дітей без догляду на тривалий час. При цьому будь-якого контролю за поведінкою та життям дітей не здійснює. Останні належать самі собі, пропускають заняття у навчальних закладах, у них знижується самооцінка та успішність у навчанні, діти не забезпечені належними умовами для проживання та виховання. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що мати не переймається долею своїх дітей, не відповідально ставиться до їх виховання та утримання, а отже ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків. Батько дітей проживає окремо, не працює, притягувався до кримінальної відповідальності. Будь-якої турботи до дітей не виявляє, не утримує їх матеріально на достатньому рівні. Матеріалами справи підтверджено, що батько веде антисоціальний спосіб життя, постійно притягується до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду, дрібне хуліганство. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За висновком адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради як органу опіки та піклування від 20.05.2021 р. № 4/3-43, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи встановлено, що батько та мати тривалий час не спілкуються з дітьми, які перебувають у комунальному центрі соціального захисту дітей ДМР, не виявляють до них батьківської турботи, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не утримують дітей матеріально. Такі обставини свідчать про ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Що стосується дітей, які проживають з матір`ю, то суд, ураховуючи поведінку відповідачів, безвідповідальне ставлення до дітей та їх виховання, незабезпечення необхідних умов харчування та побуту, відсутність піклування про них, вважає, що мати і батько також ухиляються від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] та [PERSON] , ставлять під загрозу їх здоров`я та життя, не забезпечують гармонійного розвитку дітей, не піклуються про них, не переймаються долею дітей та безвідповідально відносяться до їх виховання. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав і відносно [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підсумовуючи наведене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що батьки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків, тому суд вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно усіх дітей. Відтак, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню повністю. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідачі матеріальної допомоги на утримання своїх дітей не надають. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти присуджуються судом у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Ураховуючи, що відповідачі не утримують дітей матеріально, не надають їм будь-якої допомоги, не забезпечують харчуванням, сезонним одягом, а позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку сплати аліментів, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів її доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника її дітей. З відповідача - [PERSON] суд вважає можливим стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язки законного представника його дітей. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908, 00 грн. необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved