Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки, які розташовані в межах Виноградівської сільської ради Олешківського району Херсонської області в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивувала наступним, [PERSON] - мати позивачки, яка померла [INFO] за життя склала заповіт на користь позивача- своєї доньки [PERSON] та заповідала їй земельні ділянки, що розташовані на території Виноградівської сільської ради. Місцем смерті заповідача, що зазначено в свідоцтві про смерть є м. Бахчисарай АР Крим, що з 2014 року є окупованими територіями. Для оформлення спадщини позивач звернулася державного нотаріуса Олешківської державної нотаріальної контори Чернікової Т.В., котра відмовила в оформленні спадщини мотивуючи відмову тим, що місце відкриття спадщини невідоме, про що надала офіційну відмову. За наведених обставин позивач змушена звернутись із даним позовом до суду. Представник позивача та Позивач у своїй заяві до суду повідомили, що позов підтримують повністю і просять справу розглянути в їх відсутності. Відповідач Виноградівська сільська рада в своїй заяві до суду повідомила, що позов визнає і просить справу розглянути у відсутності її представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог надала суду заяву про розгляд справи без участі представника. Розглянувши матеріали цивільної справи, враховуючи позиції позивача та відповідача, суд вважає,що позов підлягає задоволенню із наступних підстав: Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно зі ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавець), до інших осіб(спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст..1233,1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїм спадкоємцем одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст..1223 ЦК України, право на спадкування мають особа, визначені в заповіті. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Із встановлених обставин справи у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.10.1959 р.. [PERSON] за життя склала заповіт від 15.09.2010 р., зареєстрований в реєстрі за № 446, яким заповідала [PERSON] належну їй земельну ділянку площею 3,05 га., що знаходиться в межах Виноградівської сільської ради, Цюрупинського району Херсонської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 040326 від 20.03.2002 року. Також [PERSON] на праві приватної власності належало ѕ частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,05 га., що розташована на території Виноградівської сільської ради, Цюрупинського району Херсонської області згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-495 та Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС № 040327 від 20.03.2002 року. Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно постанови державного нотаріуса Олешківської державної нотаріальної Міщенко С.Б. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що місце смерті спадкодавця не встановлено. Із наданої позивачем копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2020 року [PERSON] померла на окупованій території АР Крим в м. Бахчисарай Бахчисарайського району, тому позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати право власності на належне їй спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті матері - [PERSON] . Враховуючи наведене суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved