Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Представник Житомирського державного університету імені Івана Франка звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Житомирського державного університету імені Івана Франка заборгованість за надані освітні послуги в сумі 12356,75 грн., 876,09 грн. інфляційних збитків та 3% річних в сумі 298,08 грн. В обґрунтування позовних вимог представник вказує, що 23.08.2019 року між Житомирським державним університетом імені Івана Франка та [PERSON] було укладено договір № 676 про навчання в університеті з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року. [PERSON] був зарахований на навчання до Університету наказом № 322 к/ос від 23.08.2019 року та з 01 вересня 2019 року приступив до навчання згідно навчального плану. Відповідно п. 5.2 договору №676 вартість за період навчання 2019-2020 р.р. становить 20025,00 грн. Згідно п. 5.3 договору відповідач повинен був здійснити щомісячну оплату, що відповідає 1/12 плати за рік. 30.06.2020 року за порушення умов договору, відповідач був відрахований наказом. Фактично відповідач навчався в Університеті з 01.09.2019 р. по 30.06.2020 року. За вказаний період відповідачу, згідно умов Договору №676 від 23.08.19 р. нараховано 20025,00 грн плати за навчання. З нарахованої суми відповідачем сплачено 7668,25 грн. Після відрахування у відповідача залишилася заборгованість перед Університетом за надані освітні послуги в розмірі 12356,75 грн., яка відповідачем не сплачена у добровільному порядку до теперішнього часу, в зв`язку з чим представник позивача змушений звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Драча Ю.І. від 24.05.2021 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з виклику сторін (а.с.16). 07.09.2021 представником позивача - Житомирського державного університету імені Івана Франка надано суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому позовні вимоги позивач підтримує повністю (а.с.26). Судові засідання з розгляду справи були призначені на 07.07.2021, 07.09.2021, 12.11.2021, 09.12.2021, 31.01.2022 року. Однак, на жодне із зазначених судових засідань відповідач по справі не з`явився. 07.09.2021 року на електронну пошту суду надійшла заява від відповідача в якій зазначено, що він перебуває в лікарні (а.с.23-24). 09.12.2021 року на електронну пошту суду надійшла заява від відповідача про перенесення судового засідання у зв`язку з короновірусною інфекцією (а.с. 33) 30.01.2022 року на електронну пошту суду надійшла заява від відповідача про перенесення судового засідання у зв`язку у зв`язку з сімейними обставинами (розірвання шлюбу) (а.с. 39). Слід зазначити, що жодна з поданих заяв не була скріплена електронним цифровим підписом, що підтверджується Актами (а.с. 25, 35, 40). Також, відповідачем до заяв не надано жодного доказу на підтвердження поважності причин неприбуття в судові засіданні. Судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а доказів на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання заяви по суті справи не надав, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України. Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд, згідно ст.280-282 ЦПК України та за згодою позивача і на підставі наявних у справі доказів вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши наступні фактичні обставини та відповідні докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.08.2019 року між Житомирським державним університетом імені Івана Франка [PERSON] було укладено Договір № 676 про навчання в Університеті з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021року. Відповідно до Договору Університет взяв на себе зобов`язання надати відповідачу, освітню послугу на рівні державних стандартів вищої освіти. [PERSON] був зарахований на навчання до Університету наказом № 322 к/ос від 23.08.2019 року та з 01 вересня 2019 року приступив до навчання згідно навчального плану. Відповідно п. 5.2 договору №676 вартість за період навчання 2019-2020 р.р. становить 20025,00 грн. Згідно п. 5.3 договору відповідач повинен був здійснити щомісячну оплату, що відповідає 1/12 плати за рік. Протягом періоду навчання Університет належним чином виконав всі взяті на себе зобов`язання перед Відповідачем. В свою чергу Відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу та виконувати вимоги освітньої програми, які належним чином не виконав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідач не подав до суду доказів та не навів переконливих доказів правомірності своїх дій по простроченню виконання своїх зобов`язань за договором позики, суд вважає за можливе позов задовольнити і вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача боргу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved