Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла бабуся заявника- [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Дід заявника [PERSON] помер [INFO] , а батько заявника [PERSON] помер [INFO] . Після смерті батька спадщину прийняли він та його бабуся [PERSON] по ј квартири за адресою: [ADDRESS] . З 2018 року і до смерті бабусі заявник фактично проживав у вищезгаданій квартирі, оскільки вона була особою похилого віку (на момент переїзду їй виповнилось 80 років) і потребувала стороннього догляду, а після її смерті він займався її похованням. Фактично спадщину після смерті бабусі він прийняв, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на день її смерті, але був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Підставою для відмови зазначено те, що [PERSON] спадщину у встановлені законом строки не прийняв, оскільки не був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою на день її смерті. За таких обставин заявник змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання, задоволено клопотання заявника про виклик свідків та витребування доказів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 листопада 2021 року залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи Харківську міську раду. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги, зазначивши, що бабуся заявника незабаром після смерті сина [PERSON] в 2016 році зламала шийку стегна і не могла самостійно пересуватись, її онук [PERSON] переїхав до неї жити, так як бабуся потребувала сторонньої допомоги, і постійно проживав з нею по день її смерті. При цьому інші спадкоємці відсутні, він є єдиним спадкоємцем після померлої, а тому спір про право відсутній. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після смерті його друга у 2016 році [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] залишилась проживати його мати [PERSON] . Вона мала поганий стан здоров`я, погано пересувалась, її часто відвідував онук, який проживав за іншою адресою. Близько 3-4 місяців після смерті сина вона зламала шийку стегна і взагалі перестала пересуватись, з цього часу її онук [PERSON] , переїхав до неї і доглядав її, інколи він звертався за допомогою до нього. [INFO] [PERSON] померла, її похованням займався заявник, який є єдиним спадкоємцем померлої. Державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду від нього до суду не надходило. Суд, заслухав заявника, його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Київським відділом ЗАГС м.Харкова 17.09.1991 року. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний 20 липня 1993 року (копія свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , видане відділом ЗАГС Київського району м.Харкова від 12.10.1993 року) Як вбачається із копії свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] , виданого 27.05.1969 року Київським Рай. ЗАГС м.Харкова, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть [NUMBER] , видане 19.12.2006 року міським відділом РАЦС №4 Харківського обласного управління юстиції). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 04.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2016 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Воронкіною О.П., з копій Витягів про реєстрацію у спадковому реєстрі від 25.07.2016 року, після смерті [PERSON] спадщину прийняли його мати [PERSON] та син [PERSON] по ј частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області 01.12.2018 року. Поховання останньої здійснив її онук [PERSON] , що підтверджується рахунком-замовленням КП «Ритуал» від 30.11.2018 року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи, після [PERSON] смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся 01.04.2020 року її онук [PERSON] . Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 01.04.2020 інформація про заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в Спадковому реєстрі відсутня. Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки він спадщину у встановлені законом строки він не прийняв і не був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою на день її смерті. Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова від 01.04.2020 за адресою [ADDRESS] станом на 29.11.2018 року була зареєстрована [PERSON] . Згідно з відомостями з копії паспорта громадянина України та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 30.08.2021 року [PERSON] зареєстрований з 03.02.2004 року за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, №0000-ААЕН-0ТХ4 від 09.07.2018 року адресою фактичного місця проживання [PERSON] вказано: [ADDRESS] , а довіреною особою пацієнта [PERSON] . Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Батько та бабуся заявника померли, іншого способу встановити факт його проживання разом із спадкодавцем неможливо, встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті бабусі - [PERSON] , яку фактично прийняв [PERSON] . Спору про спадкове майно немає, інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. В судовому засіданні факт постійного проживання [PERSON] та його бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] доведений в сукупності матеріалами справи та показами свідка [PERSON] , а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Outcome: approved