Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до Городоцької міської ради Хмельницької області, про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті їх бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадкового майна входить садиба, що знаходиться по [ADDRESS] . Позивачі зазначили що вони є спадкоємцями на вказану частину майна і відповідним чином прийняли спадщину. Позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на садибу. Однак їм було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні документи що підтверджують право власності на садибу за спадкодавцем. В судове засідання позивачі не з`явилися, проте подали до суду заяви про слухання справи за їх відсутності та просять позов задовольнити, визнати за ними, у рівних частках за кожним, право власності на садибу, що знаходиться по [ADDRESS] та складається з: 1) глиновалькованого житлового будинку "А" загальною площею 53.2 м.кв., житловою площею 42.3 м.кв.; 2) глиновалькованої літньої кухні "Б" площею 23.9 м.кв.; 3) цегляного гаража "В" площею 24.6 м.кв.; 4) камінного хліва "Г" площею 55.0 м.кв.; 5) цегляного хліва «Д» площею 10.6 м.кв.; 6) цегляного хліва «Е» площею 4.3 м.кв.. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній - позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за його відсутності. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З копії спадкової справи №137/2020, заведеної 10.08.2020 року після смерті [PERSON] , яка була витребувана судом із нотаріальної контори вбачається, що спадкоємцями за заповітом на вказану садибу були її доньки [PERSON] та [PERSON] , та на решту майна онуки та позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу, [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини за заповітом на користь своїх дітей, позивачів у справі (а.с.56-99). У свою чергу, з копії спадкової справи №250/2007 від 27.03.2007 року, заведеної після смерті [PERSON] , витребуваної судом з Хмельницького обласного державного нотаріального архіву, вбачається, що єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] була її донька [PERSON] , яка спадщину належним чином прийняла, на частину майна отримала свідоцтво про право на спадщину. Однак спадковий будинок оформлено не було за відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 44-53). В підтвердження складу спадкового майна до матеріалів справи долучено довідку КП "Городоцьке БТІ" від 23.11.2020 р. №641 про склад спадкової садиби. Будівництва, реконструкції та перепланувань, здійснення яких відповідно до чинного законодавства передбачає наявність дозвільних документів серед об`єктів, що спадкуються - не виявлено (а.с.25). В підтвердження вартості спадкового майна до матеріалів справи долучено звіт №94 від 23.11.2020 року про оцінку садиби по [ADDRESS] , у відповідності до якого її вартість складає 50590 грн. (а.с.33-35). Позивачі у встановленому порядку не можуть оформити право власності на дану садибу, оскільки за життя спадкодавіці не було виготовлено правовстановлюючих документів на неї. Підтвердженням цього є постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.11.2020 р. та від 28.01.2022 року, що містяться в матеріалах справи (а.с.24,103). Згідно звіту технічного стану житлового будинку від 13.11.2020 р. вбачається, що спадкова садиба відповідає вимогам надійності і є можливість її безпечної експлуатації (а.с.30-35). Ч.1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини - ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. Садиба - це земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями (ч.1 ст. 381 ЦК України). Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами. Крім того, суд бере до уваги і позицію представника відповідача, який згідно поданої заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі, що згідно положень ч.4 ст.206 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачам з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved