Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 2,5787. Заповітом від 27 квітня 2010 року [PERSON] вказану земельну ділянку заповів заявнику та її сестрі - [PERSON] в рівних частинах. Заявник зазначила, що вирішила оформити право власності на спадкове майно і звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки. Однак нотаріус відмовив в оформленні спадщини у зв`язку із неможливістю встановлення особи спадкоємця, визначеного в заповіті, оскільки у заповіті прізвище заявника помилково зазначено як " [PERSON] " замість вірного " [PERSON] ", у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 23.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено заяву до розгляду. 25.01.2022 року заявником подано клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] також подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 25). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З матеріалів справи вбачається, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] заявник - [PERSON] , [INFO] . Також прізвище заявника « [PERSON] » зазначено в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера (а.с. 7), свідоцтві про укладення шлюбу (а.с. 10). Однак, у заповіті від 27.04.2010 року посвідченого секретарем Андріївської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області Цілик О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 14 прізвище заявника вказано як [PERSON] Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у заповіті від 27.04.2010 року допущено помилку у написанні прізвища позивача, а саме замість « [PERSON] », вказано « [PERSON] », усунення вказаної помилки є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995року №5« Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved