Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача борг за договором позики згідно боргової розписки від 16.04.2019 в розмірі 5000 доларів США, проценти за договором позики в розмірі 1000 доларів США та три процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 210 доларів США. Позов мотивує тим, що 16.04.2019 сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала від позивача 5000 доларів США, які зобов`язалася повернути до кінця грудня 2019 року зі сплатою процентів 2,5% від суми боргу щомісячно. Однак відповідач свій обов`язок не виконала, тому позивач просив стягнути заборгованість в судовому порядку та додатково стягнути 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання поза межами строку договору за період з 01.01.2020 по 26.05.2021. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що відповідач заперечує факт отримання грошових коштів згідно розписки від 16.04.2019. На безпідставність вимог за розпискою вказує, на його думку, той факт, що прізвище позивача у родовому відмінку у розписці зазначено не вірно « [PERSON] » замість « [PERSON] » та допущено виправлення у даті народження позивача з 17 на [INFO] . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.04.2019 між позивачем як позикодавцем та відповідачем як позичальником укладено договір позики грошей на суму 5000 доларів США., що підтверджується борговою розпискою від 16.04.2019, копія якої наявна у матеріалах справи, а оригінал був оглянутий судом у судовому засіданні, позичальник згідно розписки зобов`язалася повернути позикодавцеві грошові кошти у термін до кінця грудня 2019 року. Відповідач у визначений договором строк позичені кошти не повернула, доказів протилежного суду не представила. Заперечення факту укладення договору позики із посиланням на ту обставину, що прізвище позивача у родовому відмінку у розписці зазначено не вірно « [PERSON] » замість « [PERSON] » та допущено виправлення у даті народження позивача з 17 на 18 березня 1999 року, суд вважає необґрунтованими, а наявні у розписці відомості дозволяють однозначно ідентифікувати сторони правочину як сторін у цій справі. При цьому текст розписки написаний безпосередньо відповідачем та підписаний нею. Заперечень щодо цієї обставини від сторони відповідача не поступало, як і клопотань про призначення у справі судової експертизи для спростування цієї обставини. Таким чином, доводи представника відповідача, що відповідач не отримувала коштів за підписаною нею борговою розпискою від 16.04.2019 не підтверджуються жодними доказами, а тому не є доведеними у встановленому процесуальним законом порядку. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім цього,\~згідно зі\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованість відповідача за вказаним договором становить: 5000 доларів США основного боргу, проценти за договором позики в розмірі 1000 доларів США (обраховані за період дії договору по 31.12.2019) та три процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 210 доларів США (обраховані поза строком дії договору з 01.01.2020 по 26.05.2021). Із врахуванням зазначених вище положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення основного боргу, процентів за користування коштами та трьох процентів річних є підставними та підлягають задоволенню. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1707,75 грн. та 9800 грн. витрат на професійну правничу допомогу, виходячи із квитанції про оплату та розрахунку таких витрат наданого стороною позивача, однак за виключенням 6 годин участі адвоката у судових засіданнях, яка фактично не здійснювалась.

Outcome: approved