Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

У грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулось до суду із вказаною позовною заявою, відповідно до якої просить: визнати незаконним і скасувати наказ № 140-к/тр про відсторонення від роботи від 08.11.2021 та поновити [PERSON] у виконанні трудових обов`язків за посадою учителя зарубіжної літератури Іршанського ліцею Житомирської області з 08.11.2021 року; стягнути з відділу освіти, охорони здоров`я та соціально-культурної сфери Іршанської селищної ради Житомирської області на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 року по дату ухвалення рішення суду включно; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] у виконанні трудових обов`язків за посадою учителя зарубіжної літератури Іршанського ліцею Житомирської області та у частині стягнення заробітку з відділу освіти, охорони здоров`я та соціально-культурної сфери Іршанської селищної ради Житомирської області в межах суми стягнення за місяць; стягнути з відповідача 1 на користь позивача усі судові витрати, які сплачені та/або підлягають сплаті позивачем у зв`язку з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 15.08.1981 року вона працює на посаді учителя зарубіжної літератури Іршанського ліцею Житомирської області. 29.10.2021 року представник відповідача 2 вручив їй повідомлення № 11 від 29.10.2021 про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 з яким вона не погодилась, виклавши свої заперечення у вказаному документі. 08.11.2021 року представник відповідача 2 вручив їй витяг з наказу № 140-к/тр від 05.11.2021 року про відсторонення від роботи з 08.11.2021 без збереження заробітної плати, однак вона не погоджується з вказаним наказом, вважає його незаконним та таким, що підлягає негайному скасуванню, оскільки відстороняючи її від роботи без збереження заробітної плати за вказаним наказом з причин не надання документів про стан здоров`я, а саме щодо проведених профілактичних щеплень проти COVID-19 або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, відповідач обмежує її у конституційному праві на працю, у тому числі на заробіток, а також у праві на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та надає перевагу у реалізації цих прав іншим працівникам, які такі документи надали. Вважає, що жодна з вакцин від COVID-19 не пройшла усіх фаз досліджень, у тому числі щодо вивчення побічних ефектів і протипоказань та вони не можуть бути допущені до обов`язкових профілактичних щеплень в силу свого експериментального характеру. Також, зазначає, що щеплення проти COVID-19 не внесені до Календаря профілактичних щеплень в Україні, тому такі щеплення не можуть відноситися до обов`язкових профілактичних щеплень. В Україні відсутні рішення головного державного санітарного лікаря України та інших відповідних санітарних лікарів на місцях для встановлення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 за умови епідемічних показань. Отже відсторонення її від роботи було здійснено без одержання відповідачами подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби про недопущення позивача до роботи. Звертає увагу на те, що повідомлення про відсторонення від роботи, це повідомлення про зміну істотних умов праці про яке працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Наголошує, що на сьогодні законом не встановлено окремого порядку про відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності у них щеплення від COVID-19. У зв`язку з чим наказ про відсторонення є незаконним і підлягає скасуванню, поновленню її на роботі, а також підлягає стягненню на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, який має бути обчислений з дати відсторонення від роботи по дату ухвалення рішення у справі. Вказує, що станом на дату подання позову 08.12.2021 року, її середня заробітна плата, починаючи з 08.11.2021 року (дата відсторонення) складає: (23364,11 грн./сумарний заробіток за останні два календарні місяці вересень, жовтень 2021 року/ : 44 відпрацьованих робочих дня/ за вересень і жовтень 2021 року/) x 28 робочих дні/вимушеного прогулу/ = 14868.11 грн. Ухвалою судді від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. 21.01.2022 року на адресу суду від представника відділу освіти, охорони здоров`я та соціально-культурної сфери Іршанської селищної ради Житомирської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнає повінстю, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити та зазначає, що позивачем не вірно обрано суб`єктний склад відповідачів у справі, а також вказує, що позивач була ознайомлена з повідомленням про обов`язкове щеплення від COVID-19\~та правомірно відсторонена від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 року до моменту пред`явлення сертифікату щеплення від COVID-19. В судове засідання позивачка не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання. 10.01.2022 року до суду позивачем [PERSON] подано заяву, відповідно до якої позивач просить справу розглядати без її присутності та без присутності її представника. Представники відповідачів:відділу\~освіти,\~охорони здоров`я\~та соціально-культурної\~сфери Іршанської\~селищної ради\~Житомирської області та Іршанського ліцею Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, відповідно до статті 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду не подавали. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - директора Іршанського ліцею Житомирської області Плисак Л.В., пояснень щодо позову або відзиву чи будь-яких заяв, клопотань до суду не надходило, що підтверджується матеріалами справи. Згідно частини 1\~статті 174 ЦПК України,\~при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до частини 8\~статті 178 ЦПК України,\~у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно частини 2\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1\~статті 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі,

Outcome: partial