Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

17 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок із надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те,\~\~що з грудня 2006 року позивач проживає в будинку по [ADDRESS] . Даний будинок належав [PERSON] , яка померла [INFO] . За будинком доглядає позивач та вважає, що має право на визнання права власності на житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] за набувальною давністю, оскільки з 2006 року по 2021 рік добросовісно, безперервно та відкрито володіє вищезазначеним майном. За період часу з 2006 року по 2021 рік до позивача не надходило претензій, щодо неправомірності володіння. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився подав заяву про проведення розгляду справи без його участі позов підтримує та просить його задовольнити. У судове засідання представник Новгород-Сіверської міської ради не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника, та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Згідно з ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень абзацу 3 пункту 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З`ясувавши позицію позивача та відповідача, які викладені у позові та заявах дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку. Законними підставами для задоволення позову є\~ст.344 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно п. 9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК україни, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту ч. 1\~ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Згідно до п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей\~15,\~16 ЦК України, а також ч. 4\~ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки старости сіл Бирине, Прокопівка, Підгірне Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 29.09.2021 за № 260 будинок у [ADDRESS] , згідно господарської книги, належав громадянці [PERSON] , яка померла [INFO] . За вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , з 2006 року і по теперішній час проводить поточні ремонти у вказаному будинку та обробляє земельну ділянку (а.с.5, 7, 8) Відповідно до технічного паспорту будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами складає: будинок 70,1 м.кв, веранда, сарай (а.с. 12- 14). Судом встановлено, що з 2006 року позивач добросовісно, відкрито і безперервно володіє житловим будинком по [ADDRESS] , що є законною підставою для задоволення позову відповідно до\~ст.344 ЦК України. Суд встановив також, що вимоги позивачки обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні.

Outcome: approved