Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Демчук Н.В., звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у сумі 3\~000 грн щомісячно, неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у сумі 2\~000 грн щомісячно; стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у сумі 6\~650 грн одноразово. 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] ; діти після припинення шлюбних відносин між батьками проживають із матір`ю [PERSON] . Оскільки із відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру аліментів на утримання дітей, зважаючи на нестабільність його доходів, позивач просить призначити їх у заявленому розмірі у судовому порядку. Зазначила, що не працює, оскільки син хворіє і потребує постійного догляду, що підтверджується медичною карткою. Також у 2021 році син проходив необхідне лікування у лікаря-стоматолога, вартість якого становила 6\~650 грн. 1.2. У відзиві на позов відповідач його вимоги визнав у частині стягнення аліментів на кожну дитину по 1\~300 грн. У судовому засіданні відповідач, представник відповідача також визнали позов у частині стягнення додаткових витрат на утримання сина у сумі 3\~325 грн. В іншій частині позовні вимоги заперечено, оскільки відповідач не працевлаштований, стабільного доходу не має, проживає разом із матір`ю непрацездатного віку (пенсіонеркою), яка також потребує фінансової допомоги; наголосив на обов`язку рівної участі батьків в утриманні дітей. [PERSON] заперечив обставини щодо уникнення обов`язку утримання дітей. 2. Рух справи у суді. Позовна заява надійшла до суду 30.09.2021. Провадження у справі відкрито 05.10.2021, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; до розгляду по суті справу призначено на 02.11.2021, відкладено на 26.11.2021 (у зв`язку із неявкою відповідача і відсутністю доказів про належне повідомлення останнього про дату, час і місце судового розгляду), на 20.12.2021 (за клопотання відповідача), на 02.02.2022 (у зв`язку із перебуванням судді у відпустці). 3. Фактичні обставини справи. 3.1. Шлюб між позивачкою і відповідачем зареєстровано 25.07.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області; актовий запис №258, про що 25.07.2010 видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , копія якого знаходиться у справі. 3.2. Від шлюбу у подружжя народились діти: син [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ), дочка [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). 3.3. Обставини щодо стану здоров`я сина позивач підтвердила копіями виписок із медичної карти хворого [PERSON] . 3.4. У квітні 2021 року [PERSON] проходив лікування у лікаря стоматолога, вартість якого становила 5\~650 грн. Дану обставину, а також факт оплати позивач підтвердила копіями рахунку і квитанції про сплату. 4. Застосовані правові норми; висновки суду та мотиви прийнятого рішення. 4.1. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 4.2. Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4.3. Згідно із статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. 4.4. Частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років: з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року 2 618 гривень, з 1 липня 2\~744 гривень, з 1 грудня 2 833 гривень. 4.5. Положення частини першої статті 192 Сімейного кодексу України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 4.6. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. 4.7. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 4.8. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У подальшому,\~визначене судом\~сума аліментів\~може бути\~змінена (збільшена\~або зменшена)\~у разі\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~отримувача або\~платника аліментів\~та в\~інших випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. 4.9. Згідно із статтею 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. 4.10. Позивач, в обґрунтування заявлених до стягнення сум аліментів (3\~000 грн на сина, 2\~000 грн на дочку) посилається на незадовільний стан здоров`я сина; працездатність відповідача, його значні, хоча і не офіційні, доходи. Заперечення проти позову відповідача (у невизнаній частині) ґрунтуються на тому, що він не працевлаштований, значних доходів і заробітків не має; на його утриманні частково перебуває його мама-пенсіонерка. 4.11.

Outcome: partial