Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

ТОВ «Авентус Україна» звернулось до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №1072078 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 16.07.2019 в розмірі 15400,00 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що 16 липня 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 1072078 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, через Інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через вейб-сайт товариства або мобільний додаток. Згідно вказаного договору відповідач отримала кошти в сумі 10000,00 грн на умовах встановлених договором (строковості, зворотності, платності, тощо), тобто товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язувалась одержати та повернути кошти кредиту, сплатити процент за користування ними та виконати інші обов`язки передбачені договором. Переказ коштів здійснено 16 липня 2019 року шляхом перерахування на вказану банківську картку відповідача № [NUMBER] , відкриту в АТ «ОЩАДБАНК». Позивачем за допомогою BANK ID було встановлено, що карта № [NUMBER] відкрита в АТ «ОЩАДБАНК», належить відповідачу. Згідно договору, сторони погодили істотні умови, а саме: строк договору - 30 днів, знижену процентну ставку кредиту - 0,90% від суми позики за кожен день користування позикою (328,50%) у межах строку надання позики та стандартну процентну ставку - 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00%). Відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення коштів у строк та на умовах, встановлених кредитним договором, а тому станом на 17 серпня 2021 року сума заборгованості становить 15400,00 грн, яка складається із: 10 000 грн - сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту), 5400,00 грн - сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом. 09.11.2021 від представника позивача Довгаль В.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача на підставі наявних в справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 47). Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, за останнім відомим місцем реєстрації. Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 1072078 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, через Інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через вейб-сайт товариства або мобільний додаток, згідно з п. 1.1 якого відповідач отримала кошти в сумі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат, та зобов`язалася повернути позику і сплатити проценти за користування нею. У п. п. 1.2, 1.3 сторони погодили істотні умови, а саме: строк договору - 30 днів, знижену процентну ставку кредиту - 0,90% від суми позики за кожен день користування позикою (328,50 % річних) у межах строку надання позики та стандартну процентну ставку - 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00 % річних). Пунктом 1.6 договору визначено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. Згідно із п. 1.7 договору після вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6 цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн, Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6 цього договору та дорівнює 30 дів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. Відповідно до п. 3.2 договору нарахування процентів за договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховується щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у п. 1.2 цього договору, за виключення дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів (Додаток 1 до Договору) (а.с. 9-10). Введенням одноразового ідентифікатора, позичальниця підписала запропонований товариством Договір, Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів (а.с. 9-10, 19-20). За змістом графіку платежів вбачається, що сума позики узгоджена сторонами становить 10000 грн , сума нарахованих процентів - 2700,00 грн, разом до оплати 12700,00 грн (а.с. 10 на звороті). За твердженням позивача переказ коштів здійснено 16 липня 2019 року відповідно до п. 1.5 договору шляхом перерахування на вказану банківську картку клієнта [NUMBER] , відкриту в АТ «ОЩАДБАНК». У зв`язку із продовженням відповідачем строку користування позикою, нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою. Відповідно до умов Правил, що є невід`ємною частиною кредитного договору, відповідач акцептував оферту (заповнюючи заявку на сайті Товариства, добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію щодо себе, реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит), тим самим підтвердив своє ознайомлення, погодження і зобов`язання неухильно їх дотримуватись. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором станом на 17 серпня 2021 року сума заборгованості склала 15400,00 грн, яка складається із: 10 000 грн - сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту), 5400,00 - сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом строком за 30 днів (з 16.08.2019 по 14.09.2019 (а. с. 21-24, 48-50). Заборгованість за кредитним договором відповідачем до теперішнього часу не погашена. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що факт порушення відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення коштів зі сплатою відсотків у строки, передбачені договором є доведеним. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови оппонента. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За відсутності доказів, які б спростовували встановлені у справі обставинами, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ч. 1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За статтями 1046, 1047 ЦК України, договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію». Електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частина 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, суд вважає, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась, оскільки договір позики було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію», сторонами узгоджено питання щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню у разі неповернення боргу у строк дії договору. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено ст. ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє сторона яка кредитує (в даному випадку ТОВ «Авентус Україна»). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам чинного на той час законодавства та вільному волевиявленню сторін, під час укладення договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту [PERSON] була ознайомлена з його умовами, висловила своє волевиявлення шляхом підписання договору електронним підписом, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст. ст.ст. 207, 512, 514, 516, 526, 549, 551, 611, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved