Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , жительки [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 26093 грн. 09 коп. за розпискою [PERSON] , який помер [INFO] ; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 880 грн. 80 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] [PERSON] , що мешкав за адресою: [ADDRESS] , під розписку, яку написав власноручно в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , у позивача [PERSON] , гроші в іноземній валюті, а саме 1000 (одну тисячу) доларів США на власні потреби. Вищезазначена розписка містить кінцеву дату повернення боргу, а саме до грудня місяця 2017 року. Відповідач зобов`язується повернути суму в іноземній валюті в розмірі 1000 доларів США в повному обсязі. У наданій борговій розписці, повернення вказаних коштів гарантується відповідачем належним йому на праві приватної власності майном. Гроші є особливим об`єктом цивільних прав. Вони завжди замінні, не втрачають своїх властивостей у процесі використання в майновому обороті, їм притаманне прирощення. У зв`язку з цим у грошових зобов`язаннях виключається неможливість їх виконання. В установлений термін відповідач свої зобов`язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал письмової розписки про позику, яка датована 14.03.2017 року та видана в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , жителів с. Снятин. 04 листопада 2017 року відповідач, який був пенсіонером, інвалідом першої групи загального захворювання, помер. Все своє життя [PERSON] проживав зі своїми батьками в батьківському будинку по [ADDRESS] , в якому був зареєстрований і в якому йому належала обов`язкова частка як інваліду І групи загального захворювання. Після смерті батьків [PERSON] проживав один, його рідна сестра, відповідач по справі, [PERSON] , [INFO] , яка здійснила обряд поховання брата [PERSON] та вступила в управління спадковим майном, а саме житловим будинком по [ADDRESS] . Відповідачу було відомо про борги брата, так як він важко хворий, і гроші позичав на лікування. Спадкоємцем обов`язкової частки [PERSON] в спадковому житловому будинку по [ADDRESS] є його рідна сестра [PERSON] . За розрахунком позивача на момент звернення до суду з первісним позовом 08.07.2020, загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 26 9309 грн. в національній валюті або 1000 доларів США в іноземній валюті. Станом на 08.07.2020 боргова сума не повернута, не дивлячись на неодноразові звернення в усній і письмовій формі до позичальника та членів його сім`ї щодо повернення суми боргу. Тому позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою та стягнути кошти в примусовому порядку з [PERSON] , [INFO] , яка являється спадкоємцем майнових та інших прав і зобов`язань свого брата [PERSON] . 22.09.2020 до суду надійшов відзив [PERSON] , в якому зазначено, що позивач [PERSON] , пред`явивши позов, його підставою визначив так звану боргову розписку від імені [PERSON] від 14 березня 2017 року, який помер [INFO] , яка містить в т.ч. інформацію про двох ніби-то свідків [PERSON] та [PERSON] , проте, хто вони такі, тобто, де один з них проживають, серії та номери їх паспортів, РНОКПП в розписці не вказано. Також в розписці підпис та почерк не [PERSON] . У відповідача виникло небезпідставне переконання, що пред`явлений позов [PERSON] є шахрайським. Твердження позивача, що оскільки за адресою [ADDRESS] був зареєстрований і проживав [PERSON] , тому в будинку йому належала обов`язкова частка як інваліду І групи загального захворювання, уваги не заслуговує, бо сама по собі реєстрація місця проживання особи чи місце проживання особи не робить особу власником місця, в якому особа проживає та/або має зареєстроване місце проживання. Відповідальність індивідуальна, спадкових відносин від померлого спадкодавця [PERSON] до відповідача не виявлено, інших відносин правонаступництва теж. Таким чином позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, що створений з підстави підробки розписки, задоволенню не підлягає. 05.10.2020 до суду від [PERSON] поступила відповідь на відзив, в якій зазначив, що вказані у відзиві відповідача по справі заперечення безпідставними та надуманими, з метою уникнення виконання боргових зобов`язань відповідачем, як спадкоємця майна та боргових зобов`язань боржника [PERSON] . Проживаючи після смерті батьків, один в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому в нього було право на частку спадкового майна за законом (син померлих спадкодавців, інвалід І групи), [PERSON] часто хворів і знаходився в тяжкому матеріальному становищі, не отримував, крім своєї мізерної пенсії ніякої матеріальної допомоги від близьких і рідних йому людей, в т.ч. і від сестри (відповідача). Позивач дружив з ним та його батьками, тому пожалів та надав йому грошову позику в сумі 1000 доларів США під гарантію особистого майна та запевнення вчасного повернення отриманих коштів. Під гарантію повернення отриманих коштів, [PERSON] , в той час заявив, що має обов`язкову частку в житловому будинку за вищевказаною адресою, так як являється інвалідом І групи та пенсіонером, а також має у власності рухоме майно (мисливську рушницю, набої до неї, меблі, побутову техніку та ін.). На жаль, через погіршення стану здоров`я та безгрошів`я, на прохання [PERSON] , позивач з ним, все відтерміновували повернення боргу за борговою розпискою, переписуючи старі розписки на ту же вказану суму. Оригінали старих розписок на 1000 доларів США, знаходяться в позивача. Написані вони за життя [PERSON] та надавалися вони ним без всякого примусу в присутності свідків. Про те, що боржник [PERSON] винен позивачу гроші, було відомо і відповідачу по справі, з якою позивач особисто зустрічався і просив повернути борг за свого брата. Після смерті [PERSON] , позивач направляв письмові повідомлення на адресу відповідача, яка після смерті брата заволоділа всім його майном і виставила будинок, в якому він був зареєстрований і проживав на продаж. Крім того, на підставі статті 1281 ЦК України, 20.04.2018 позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори із заявою про вимогу до спадкодавців [PERSON] про сплату боргу в сумі 26800 грн. за борговою розпискою спадкодавця. А тому позивач просить суд позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. 09.10.2020 [PERSON] до суду надіслав заперечення, в яких зазначив, що причина висловлювань відповідача [PERSON] у відзиві це вперте небажання погасити борг та злісне ухилення від виконання свого законного зобов`язання повернути боргову суму 1000 доларів США. Зміст «Відзиву» за своєю суттю яскраво свідчить про відверте і досить щире зізнання рідної сестри покійного боржника брата Михайла, у злочині, передбаченому ст. 190 КК України. Значну частину, вказаних у поданій відповіді на відзив, розписок оригіналів і їх ксерокопій позивач має змогу представити у суд, просте візуальне спостереження яких дасть повне розуміння факту, що вони є достовірними, як і боргова розписка у справі. Позивач [PERSON] подав до суду 08.02.2021 заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 28000 грн. 36 коп., оскільки офіційний курс НБУ іноземної валюти на 06.11.2020 відносно національної валюти України гривні становить 28,3643 грн. за 1 долар США. 23.06.2021 представник відповідача [PERSON] адвокат Малетин А.Я. подав до суду відзив на позов, в якому просив поновити строк для подання цього відзиву та у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення 1000 дол. США відмовити. У відзиві зазначає, що в позовній заяві йде мова про розписку, що складена від імені [PERSON] , яка складена не [PERSON] , бо в розписці підпис та почерк не [PERSON] . Позивач має довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме на достовірність розписки в аспекті, що вона написана та підписана [PERSON] , який помер [INFO] , 14 березня 2017 року. Дана обставина свідками не доказується, а лише почеркознавчою експертизою. До матеріалів позову, позивачем додано відповідь від 03.12.2019 р. нотаріусом про те, що відповідач в спадщину [PERSON] , який помер [INFO] , не вступала, спадщини не приймала, заяв від спадкоємців померлого не надходило. Таким чином, чітко вбачається, що відповідач навіть якщо б розписка була належною, не може бути відповідачем за позовом, оскільки не є спадкоємцем чи правонаступником померлого. Оскільки відсутні дані, що [PERSON] володів в будинку по [ADDRESS] якоюсь часткою, то тим самим безпідставне твердження позивача, що він володів, користувався та розпоряджався, спростовується. Таким чином, позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Крім того у відзиві зазначив, що у зв`язку з розглядом справи відповідач планує понести понесені витрати на професійну правничу допомогу, орієнтований розмір яких становить 9000 грн., виходячи з наступного розрахунку: аналіз судової практики в аналогічних спорах 800 грн. (2 год. х 400 грн.); пошук та аналіз судових рішень за участю позивача 800 грн. (2 х 400 грн.); підготовка відзиву 4000 грн. (500х8 год.); 1500 грн. за кожне судове засідання, не залежно від його тривалості, а також у тому разі, коли адвокат прибув на засідання, а засідання не відбулося від незалежних від адвоката причин. В судовому засіданні 03.02.2022 позивач [PERSON] та його представник адвокат Осудар О.П . заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, запереченні. Просили задовільнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Малетин А.Я. в судовому засіданні 03.02.2022 просив у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення 1000 дол. США відмовити, з підстав, викладених у відзивах на позов. Що стосується відшкодування відповідачу понесених нею витрат по розгляду даної справи, у судових дебатах представник відповідача заявив про те, що розмір судових витрат та їх документальне підтвердження ними буде надано після ухвалення рішення по справі. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між [PERSON] , 1951 р.н., жителем [ADDRESS] та [PERSON] , який проживає [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , 14 березня 2017 року було укладено договір позики у простій письмовій формі (розписка) в присутності двох свідків [PERSON] ,\~ [ADDRESS] та\~ [PERSON] ,\~ [ADDRESS] , згідно умов якого, [PERSON] в [PERSON] позичив одну тисячу доларів США; вище згадану суму зобов`язався повернути до грудня 2017; повернення боргу гарантував своїм майном. На підтвердження факту отримання [PERSON] коштів позивачем надано оригінал розписки від 14 березня 2017 року. Згідно статей 1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постановах від 08 червня 2016 року (справа №1103цс), від 12 квітня 2017 року (справа №442/8157/15-ц). Окрім того, статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц та постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №127/26830/16-ц. Згідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. [PERSON] отримані в позику від позивача [PERSON] вищевказані грошові кошти не повернув. Оригінал розписки від 14 березня 2017 року надано суду позивачем, що доводить невиконання [PERSON] зобов`язань за даною розпискою. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] помер [INFO] . Даний факт сторони визнають і не заперечують. Ч.1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 20.04.2018 звернувся до Першої Снятинської державної нотаріальної контори із заявою про пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, якою, на підставі статті 1281 ЦК України, заявив свою вимогу до спадкоємців [PERSON] про сплату боргу у сумі 26800 грн. за борговою розпискою спадкодавця. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та проживав в [ADDRESS] заведена спадкова справа № 142/2018 на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] про пред`явлення кредитором вимоги до спадкодавців ; заяв від спадкоємців не надходило, що стверджується повідомленням Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори № 915/01-16 від 02.06.2021. Відповідно до інформаційного порталу Національної поліції України «Зареєстрована зброя» громадянин [PERSON] , власником будь-якого виду зброї не являється та до ГУНП в Івано-Франківської області з приводу отримання дозволу на право придбання зброї не звертався, що доводиться повідомленням Сектору контролю за обігом зброї Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області № 108/108/40-2021 від 18.06.2021. Згідно повідомлення ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 127 «а» від 31.05.2021, згідно архівних даних право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] 1/1 частина на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину від 07.02.2011 року, посвідченого Трушик Н.Я. приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу за № 49. \~ \~ \~ \~Як вбачається\~із копії\~спадкової справи\~№ 05/2010\~(номер\~у спадковому\~реєстрі 50450581)\~після смерті\~ [PERSON] ,\~відкритої приватним\~нотаріусом Снятинського\~районного нотаріального\~округу Трушик\~Н.Я.,\~що надійшла\~до суду\~із Івано-Франківського\~обласного державного\~нотаріального округу,\~спадкоємцем за\~заповітом \~ [PERSON] від\~10.02.2009\~за №\~128\~є [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка прийняла\~спадщину після\~її смерті.Приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Трушик Н.Я., [PERSON] 07.02.2011 видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом (зареєстровані в реєстрі за № 49 (номер у спадковому реєстрі за № 50697641), № 51 (номер у спадковому реєстрі за № 50697721) на: 1) житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлій на підставі Договору дарування, посвідченого 26.08.1998 року державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С., за реєстровим № 2445; вклади з відповідними відсотками, що знаходяться на зберіганні в ПАТ ВТБ Банк на вкладному (депозитному) рахунку, що належали померлій на підставі Довідки № 44/1805-04-2, виданої ПАТ ВТБ Банк 17.12.2010. В даній спадковій справі міститься заява [PERSON] , [INFO] , подана 10.12.2010 приватному нотаріусу Снятинського районного нотаріального округу Трушик Н.Я., згідно якої, [PERSON] повідомив, що йому відомий зміст заповіту посвідченого приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Трушик Н.Я. 10.02.2009 за № 128 від імені його матері [PERSON] , яким вона все належне їй майно, заповіла [PERSON] ; зміст ст. 1241 ЦК України йому нотаріусом роз`яснено; на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку він не претендує, тому відказується від свого права на спадкування. \~ \~ \~ \~Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 130813699 від 13.07.2018 слідує, що право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , частка власності 1/1, на підставі свідоцтва про право на спадщину № 49, 07.02.2011 року, [PERSON] приватний нотаріус Снятинського районного нотаріального округу. На підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1195, виданий 16.07.2020, видавник: приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Курилюк Л.М., право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2124354726252) зареєстровано за [PERSON] , частка власності 1/1, що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 264631238 від 06.07.2021. За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування, перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Згідно ч. 1\~ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Також, згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення\~ст.1282 ЦК України\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину набуває прав володіння, користування на спадкове майно, а з моменту оформлення успадкованого права власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку набуває і право розпорядження ним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року 676/1958/16-ц. Отже, позивач зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину, наявність спадкового майна та його вартість. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 142/2018, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та проживав в [ADDRESS] , на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] про пред`явлення кредитором вимоги до спадкодавців - заяв від спадкоємців не надходило. Тобто, відповідач із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не зверталася, свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , за заповітом від 10.02.2009 за № 128, про що Приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу Трушик Н.Я., [PERSON] 07.02.2011 видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: 1) житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлій на підставі Договору дарування, посвідченого 26.08.1998 року державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С., за реєстровим № 2445; вклади з відповідними відсотками, що знаходяться на зберіганні в ПАТ ВТБ Банк на вкладному (депозитному) рахунку, що належали померлій на підставі Довідки № 44/1805-04-2, виданої ПАТ ВТБ Банк 17.12.2010. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно поданої приватному нотаріусу Снятинського районного нотаріального округу Трушик Н.Я. заяви від 10.12.2010, якою [PERSON] відмовився від свого права на спадкування, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до\~ч.\~1\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.76\~, ч. 1,\~2\~ст.\~77, ч. 1 ст.\~95 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з\~власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 1, 3 ст. 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що під час розгляду справи позивачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що відповідач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , також не надано суду доказів наявності майна та його вартості, яке належало [PERSON] на час його смерті, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову позивача, у зв`язку з недоведеністю позивачем обґрунтованості позовних вимог. Щодо понесених стронами судових витрат, суд зазначає таке: Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, які понесла відповідач по даній справі, то суд звертає увагу на те, що відповідач не позбавлена змоги подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки представник вказував про відповідну заяву у промові в судових дебатах по даній справі. На підставі ст.ст. 524, 525, 526, 530, 533, 608, 611, 1046, 1047, 1049, 12,16, 1218, 1220, 1268, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed