Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , за життя заповіт вона не склала. Після проведення всіх похоронних обрядів, він поїхав до свого постійного місця проживання в місто Полтава, а всі питання з приводу прийняття спадщини залишились на його сестрі [PERSON] , оскільки остання постійно доглядала за їх матір`ю та допомагала їй по господарству. В 2021 році він дізнався, що його сестра не зверталась до нотаріуса з приводу вступу в спадщину на батьківський будинок, який відноситься до суспільної групи господарств колгоспний двір та знаходиться за адресою [ADDRESS] , і не має наміру оформлювати спадкові права на нього. Вважає, велика відстань між його постійним місцем проживання та місцезнаходженням спадкового майна є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Просить суд визначити йому додатковий строк терміном у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач не з`явився, 28.12.2021 до суду надійшла заява позивача про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. 24.11.2021 від Лосинівської селищної ради Ніжинського району до суду надійшла заява, в якій просять справу розглянути у їх відсутність, з позовом згодні та просять його задовольнити. Ухвалою суду від 05.01.2022 відмовлено у прийнятті заяви про визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Копією свідоцтва про смерть підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Спадкова справа після її смерті не заводилась, що підтверджується витягом із спадкового реєстру №67179610 від 06.11.2021 (а.с.10). В матеріалах справи відсутні докази відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] . Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк. Судом достовірно встановлено, що позивач на час відкриття спадщини постійно не проживав із спадкодавцем, а отже фактично спадщину не прийняв та заяву про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, не подав, а отже є таким, що її не прийняв. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вище вказаних норм права суд зазначає, що судом не можуть бути визнані поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, з яким погодився і Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №465/3093/16-ц. Підсумовуючи все вище вказане, суд приходить до висновку, що зазначені позиавчем перешкоди для подання заяви - сподівання, що сестра здійнить всі необхідні дії щодо спадкування майна, а також поважна причина - велика вістань від місця відкриття спадщини померлої, з урахування спливу близько 12 років, не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні позову слід відмовити з наведених підстав.

Outcome: dismissed