Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на металевий павільйон з цегляною прибудовою, площею 26,8 кв. м., що знаходиться на [ADDRESS] . В обгрунтування позову вказує, що 22.03.2021 року між нею та відповідачем, який діяв в інтересах [PERSON] , на підставі довіреності від 05.11.2020 року, було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач взяв у неї в борг 30000,00 грн., які зобов`язався повернути в строк до 01.11.2021 року. Окрім того, відповідно до умов договору, у випадку неповернення суми позики в строк вказаний в договорі, відповідач зобов`язався відчужити на її користь металевий павільйон з цегляною прибудовою, що знаходиться на [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] . Позивач зазаначає, що відповідач не повернув заборгованості за договором позики у визначений договором строк. 09.11.2021 року позивачкою була надіслана відповідачу відповідна претензія про повернення суми позики із застереженням, що у випадку неповернення заборгованості за договором позики, вказаний спір буде вирішуватися в судовому порядку, за наслідками невиконання боргового зобов`язання, однак, незважаючи на отриману претензію, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань. \~ \~ \~ \~В підготовче засідання позивач не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно змісту ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно боргової розписки, наданої позивачем суду, 01.11.2020 року [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , на підставі довіреності від 05.11.2020 року, позичив у [PERSON] 30000,00 грн., які зобов`язався повернути до 01.11.2021 року, а у випадку неповернення суми позики, зобов`язався передати [PERSON] у власність нерухоме майно: металевий павільйон з цегляною прибудовою площею 26,8 кв. м., що знаходиться на [ADDRESS] . Як встановлено судом з довіреності від 05.11.2020 року, [PERSON] , [INFO] , уповноважив [PERSON] , [INFO] , представляти його інтереси перед третіми особами з усіх без винятку питань, що його стосуватимуться, з приводу продажу, ціни та на умовах на розсуд представника або дарування [PERSON] будь-якого нерухомого майна, що знаходиться на [ADDRESS] . Строк дії довіреності три роки. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №235473116 від 04.12.2020 року, [PERSON] , на підставі договору дарування від 25.12.2004 року, є власником металевого павільйону з цегляною прибудовою, площею 26,8 кв. м., що розташований на [ADDRESS] . Згідно претензії, судом встановлено, що 09.11.2021 року, позивачка зверталася до відповідача з вимогою про повернення заборгованості за договором позики, однак, відповідач не виконав боргових зобов`язань. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідачем позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що відповідач, який діяв в інтересах довірителя, не виконав добровільно взятих на себе зобов`язань за договором позики, тобто не повернув грошову суму до 01.11.2021 року, на підтвердження чого була видана розписка, а також враховуючи той факт, що з метою забезпечення виконання свого боргового зобов`язання відповідач зобов`язався передати у власність позивачки металевий павільйон з цегляною прибудовою, площею 26,8 кв. м., що знаходиться на [ADDRESS] , який в добровільному порядку та в порядку досудового врегулювання спору, відмовився передавати, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і такі слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved