Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

в липні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), в особі Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори про визначення права власності на спадкове майно, в якій позивач просив суд визнати за [PERSON] , [INFO] (рнокпп: [NUMBER] ) право власності на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,3 м.кв., житловою площею 28,4 м.кв., яка належала [PERSON] , [INFO] (померлого [INFO] ) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району 09.11.1993 року в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] , являється донькою [PERSON] . За життя її батько склав на мою користь заповіт на належну йому квартиру [ADDRESS] . Так, Інформаційною довідкою від 06.04.2020 року, наданою на запит нотаріуса, Київське міське бюро технічної інвентаризації підтвердило, що вказана квартира зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району 09.11.1993 року - в розмірі 1/2 частини та на підставі договору дарування від 20.04.1995 року - в розмірі 1/2 частини. Таким чином, позивач вказує, що станом на момент смерті її батько - [PERSON] володів вищевказаною квартирою. У позовній заяві зазначено, що [INFO] батько позивача- [PERSON] помер. 28 грудня 2019 року позивач звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом. В зв`язку з чим, нотаріусом було заведено спадкову справу № 699\\2019 до майна померлого [PERSON] . Інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом не існує, вона являюся єдиною спадкоємицею. Позивач зазначає, що в жовтні 2020 року, по спливу шестимісячного строку, пощивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Однак, постановою від 19.10.2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2020 року, підставами для такої відмови стали: відсутність правовстановлюючих документів, а також той факт, що право власності спадкодавця не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, позивач зазначає, що вказана квартира належала спадкодавцеві на двох правових підставах: 1/2 частина - на підставі договору дарування, інша 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло, внаслідок його приватизації. Так, згодом позивачем було отримано та надано нотаріусу дублікат договору дарування. В зв`язку з цим, 24.06.2021 року нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Однак, оригінал свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1993 року на вказану квартиру позивачу відшукати не вдалось. За життя, батько ніколи не повідомляв їй, де саме він зберігає цей документ, тому вона не змогла його надати нотаріусу. У зв`язку із викладеним, позивач зазначає, що оскільки, оригінал правовстановлюючого документу на 1/2 частину квартири від 09.11.1993 року втрачено, позивач не змогла отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на цю частку. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, а справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 22.10.2021р. до суду надійшов відзив Київської міської ради на позовну заяву [PERSON] , в якому вказано, що зважаючи на докази, які містяться у матеріалах справи, відповідач просить суд ухвалити рішення згідно з нормами чинного законодавства та провести подальший розгляд справи за відсутності представника відповідача. 07.12.2021р. на адресу суду від Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли копії матеріалів спадкової справи № 699/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання 26.01.2022р. відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату та час проведення судового засідання, не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відзиві просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача. В судове засідання 26.01.2022р. третя особа, будучи належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання, не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини та відповідні їм докази, надавши оцінку кожному доказу окремо, а також доказам в сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, з матеріалів цивільної справи судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №21381, виданого Відділом державної реєстрації смерті Глловного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Копіями матеріалів спадкової справи №699/19 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] підтверджується, що його донька [PERSON] звернулася 28.12.2019 року до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після батька [PERSON] , та повідомлено, що [PERSON] склав за життя на її ім`я заповіт, посвідчений Іваненко Р.С., державним нотаріусом Чотирнадцятою київської державної нотаріальної контори 05.06.2018 року за реєстровим №3-650, в якій також повідомила, що інших спадкоємців, окрім неї, немає, а все спадкове майно він приймає. Як вбачається із копії заповіту, що [PERSON] на випадок свої смерті зробив розпорядження, що все її рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і , взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповідає [PERSON] . Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 28.12.2019 підтверджується, що Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора 28.12.2019 у вказаному реєстрі перевірено відсутність записів щодо відкритих спадкових справ після померлої [INFO] [PERSON] , наявність вчиненого ним заповіту №3-650 від 25.06.2018 року та здійснено реєстрацію спадкової справи 65313555 (номер справи у нотаріуса 699/19). Інформаційною довідкою від 06.04.2020 року, наданою на запит нотаріуса, Комунальним підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №КВ-2020№10450 вказано, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі: - 1/2 ч. свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району 09.11.1993 року та зареєстрованого в бюро 17.11.1993 року за реєстровим №2454; - 1/2 ч. договору дарування, посвідченого 3-ю Київською державною нотаріальною конторою 20.04.1995 року №4с-438 та зареєстрованого в Бюро 02.03.2006 року за реєстровим №2454 (а.с. 15). 19.10.2020 року заступником завідувача Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Раїсої Іваненко відмовлено гр. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності померлого зазначену вище квартиру та відсутності державної реєстрації права власності у встановленому порядку (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2021 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріально контори Власенко Олена Володимирівна було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири за [ADDRESS] зареєстрованого в реєстрі за №3-373, що належала спадкодавцю на підставі Договору посвідченого Третьою київською державною нотаріальною конторою 20.04.1995 № 4с-438 (а.с. 17). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач - [PERSON] , позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно - Ѕ квартири [ADDRESS] , у інший спосіб, окрім як у судовому порядку. Щодо наявності у померлого [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] та спадкування вказаного майна після його смерті донькою [PERSON] судом досліджено та оцінено наявні у матеріалах цивільної справи письмові докази, а саме копії наступних документів: інформаційну довідку від 06.04.2020 року, комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №КВ-2020№10450 вказано, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі: - Ѕ ч. свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району 09.11.1993 року та зареєстрованого в бюро 17.11.1993 року за реєстровим №2454; 1/2ч. договору дарування, посвідченого 3-ю Київською державною нотаріальною конторою 20.04.1995 року №4с-438 та зареєстрованого в Бюро 02.03.2006 року за реєстровим №2454, матеріали спадкової справ №699/19 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . За результатами дослідження та оцінки зібраних у справі доказів в цілому, так і кожному доказу окремо, суд приходить до висновку, що [PERSON] на праві власності належала кв. [ADDRESS] на підставі: - 1/2 ч. свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району 09.11.1993 року та зареєстрованого в бюро 17.11.1993 року за реєстровим №2454; - 1/2ч. договору дарування, посвідченого 3-ю Київською державною нотаріальною конторою 20.04.1995 року №4с-438 та зареєстрованого в Бюро 02.03.2006 року за реєстровим №2454. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з п.п. 4.18 п. 4 Глави 10 Розділу II зазначеного Порядку, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на 1/2 частину вказаної квартири, а також відсутня відповідна інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вона не може реалізувати свої спадкові права на оформлення спадщини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1. Листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24- 753\\0\\4-13 визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). У п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зокрема вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. З наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що за життя батьку позивача - [PERSON] у встановленому законом порядку на праві власності належала квартира [ADDRESS] . Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивач об`єктивно позбавлена була можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що порушує її право власності на 1\\2 частину спірної квартири. В пункті 3.3 Узагальнення ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Сама по собі відсутність правовастновлючих документів, а саме свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1993 року, не є перешкодою для реалізації позивачем [PERSON] права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,3 кв. м., житловою площею 28,4 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved