Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Мати мала зареєстроване місце проживання, за адресою [ADDRESS] . За даною адресою розміщене належне їй на праві власності нерухоме майно, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. На випадок своєї смерті мати, [PERSON] , розпорядилася належним їй на день смерті майном склавши, [INFO], заповіт який посвідчений в Завадівській сільській раді Стрийського району Львівської області. Відповідно до заповіту належний їй житловий будинок розташований по [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , яка є онукою померлої, грошовий вклад заявнику [PERSON] , її синові. Окрім майна охопленого заповітом до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості), що знаходиться на території Завадівської сільської ради Стрийського району в колективній власності ССГ ім. І. Франка. [PERSON] на день смерті, ( [INFO] ) була зареєстрована за однією адресою з мамою, спадкодавцем [PERSON] , фактично проживала в с. Голобутів Стрийського району. З 2003 року, заявник проживав разом з мамою в с. Завадів без реєстрації місця проживання в будинку, який належав мамі. В той же час, місце його проживання було зареєстроване по [ADDRESS] . Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, заявник не зміг у встановлений строк, оскільки не знав про існування заповіту. Йому не було відомо, що мати розпорядилася спадковим майном, заповівши частину йому. Заявник був переконаний, що все спадкове майно вона заповіла відповідачці, тому шануючи волю матері він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги (син спадкодавця). Заявнику не було відомо і про наявності у матері сертифікату про право на земельну частку (пай). У 2014 році [PERSON] , звернулася до Стрийського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів. Тільки при отриманні позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі, заявнику стало відомо про існування заповіту складеного матір`ю, частково на його користь. Після чого він відразу звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 24.02.2015 року у відповідь на його заяву, Стрийською держнотконторою йому було надіслано лист відповідь за вих.№ 212/02-14, яким його проінформовано про те, що у встановлений, законом шестимісячний термін не подав заяву про прийняття спадщини, тому згідно ст. 1272, 1274 ЦК України, йому необхідно звернутися в суд для визначення додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. Окрім того нотаріусом роз`яснено, що у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених належними чином, на житловий будинок, в [ADDRESS] , свідоцтво про право на спадщину на вищевказане майно видати буде неможливо і після встановлення додаткового терміну, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з цим заявник звернувся до Стрийського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третіх осіб без самостійних вимог Завадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів. В обгрунтуваня позовних вимог зазначав про те, що про існування заповіту йому не було відомо. Рішення у даній справі (№456/295/13-ц) ухвалено судом 10 червня 2014 року. 20 січня 2015 року Апеляційним судом Львівської області, Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області частково скасовано в цих частинах ухвалено нове рішення. 06.02.2017 року заявник звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (справа № 456/357/17). 08 лютого 2018 року Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області відмовлено у задоволені позовних вимог. 11 березня 2019 року Постановою Львівського апеляційного суду Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року залишено в силі. Однак будучи юридично не обізнаним заявник звернувся до неналежного відповідача у справі №456/357/17. Відповідно до рекомендацій наданих у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за вих.№ 24- 753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] , відповідач у справі № 456/357/17, не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , тому не може бути належним відповідачем у справі про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини. Вважає, що належним захистом його прав буде звернення до суду з позовом до належного відповідача про встановлення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав просив їх задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні в задоволенні позову заперечив, подав до суду відзив в якому вказав, що [INFO] померла [PERSON] - баба [PERSON] (відповідача) та мати [PERSON] (позивача). Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, що включає в себе: житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай), розміром 1,61 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель сільськогосподарського призначення ССГ ім.І.Франка на території Завадівської сільської ради Стрийського району; грошовий вклад у філії Ощадбанку №6311/010-029 м.Стрия на рахунку № [NUMBER] . Ще за життя, 10.11.2009 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок в [ADDRESS] своїй онуці - [PERSON] , а належний їй грошовий вклад у філії Ощадбанку м.Стрия - своєму синові [PERSON] . Земельна частка (пай) заповітом охоплена не була. Таким чином, право на спадщину виникло з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У встановлений законодавством строк [PERSON] заяви про прийняття спадщини не подав. Пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини позивач аргументує тим, що не знав про існування заповіту, був переконаний, що його мати заповіла все майно відповідачці, а також йому не відомо було про наявність у неї сертифікату про право на земельну частку (пай). У пункті 24 Постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатися поважними, адже позивач є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [PERSON] . Відтак, з аналізу норм ЦК України вбачається, що наявність чи відсутність складеного [PERSON] заповіту не звільняє позивача від встановленого законом обов`язку у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, як спадкоємця який постійно не проживав зі спадкодавцем. Так, Верховний Суд у постановах від 01.02.2018 року справа №389/1 193/17-ц; від 11.06.2018 року справа №479/713/17; від 15.08.2018 року справа №234/9890/16-ц; від 03.07.2019 року справа №495/6420/16-ц; від 28.08.2019 року справа № 585/290/17; від 22.05.2019 року справа № 351/2403/17 дійшов до висновків, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання, про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Не заслуговують на увагу посилання позивача на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.02.2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11.03.2019 року, якими йому відмовлено в задоволенні вимог про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . По-перше, суди першої та апеляційної інстанції відмовили йому в позові з підстав недоведеності причин пропуску строку для прийняття спадщини; по-друге, факт того, що [PERSON] свого часу звернувся з позовом до неналежного відповідача, помилково трактується ним, як причина для поновлення пропущених строків. Зважаючи на те, що позивач не обгрунтував належним чином своїх позовних вимог, не довів поважності причин пропуску визначеного законодавством строку для прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] , вважає, що такий позов не підлягає задоволенню. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за її відсутності. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з?вилась та не повідомила суду про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Проаналізувавши зібрані по справі докази та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [INFO] в с. Завадів Стрийського району Львівської області померла мати позивача [PERSON] . Згідно копії заповіту від 09.11.2009 [PERSON] , належний їй житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] заповіла внучці - [PERSON] . Належний їй грошовий вклад у філії ощадного банку №6311/010-029 м. Стрия на рахунку УКР-402 заповіла синові - [PERSON] Стрийська державна нотаріальна контора від 24.02.2015 за №212/02-14 відмовила [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). З копії спадкової справи №15-2013, заведеної після смерті [PERSON] , слідує, що спадкоємцями, які подали заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину є: [PERSON] , (заява від 17.01.2013), [PERSON] , (заява від 24.02.2015), та [PERSON] (заява від 03.08.2017). За змістом ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як встановлено судом, позивач [PERSON] , не був зареєстрований за однією адресою з [PERSON] , на день його смерті та у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , подав до нотаріуса заяву лише в 24.02.2015 року. У зв`язку з цим, Стрийська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. [PERSON] , позовну заяву обґрунтовує тим, що пропустив строк для прийняття спадщини з об`єктивних причин, оскільки не знав про існування заповіту на його ім`я. Не знання про заповіт також пов`язано із його незадовільним станом здоров`я (хворобами). Також, рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.02.2018 року позивачуйому відмовлено в задоволенні вимог про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. За результатами судового розгляду справи суд приходить до переконання, що позивачем не доведено наявності у нього поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, якими обґрунтовано позов.

Outcome: dismissed