Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Черкаський національний університет імені Богдана Хмельницького звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно наказу ректора Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького від 16.09.2019 № 414-е відповідача [PERSON] було зараховано до складу студентів першого курсу заочної форми навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» за спеціальністю: 032 Історія та археологія до навчально-наукового інституту історії і філософії з 01.10.2019 на місця, що фінансуються за рахунок фізичних та юридичних осіб за результатами конкурсного відбору. 30.08.2019 між позивачем в особі ректора [PERSON] та відповідачів [PERSON] (замовник), [PERSON] (отримувач) було укладено договір № 1446/19 про надання освітніх послуг між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та фізичною (юридичною) особою. Згідно п. 4 розділу Обов`язки та права Замовника Договору, [PERSON] зобов`язана своєчасно вносити плату за отримані освітні послуги, у розмірах та у строки, що передбачені Договором. Відповідно до п. 9 розділу Плата за надання освітніх послуг та порядок розрахунків Договору, загальна вартість освітньої послуги становить 41720,00 грн. Замовник освітніх послуг зобов`язаний вносити плату за освітні послуги щомісячно. Наказом в.о. ректора Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького від 06.07.2020 N 263-е, [PERSON] відраховано зі складу студентів 1 курсу заочної форми навчання навчально-наукового інституту історії і філософії спеціальності 032 Історія та археологія (на контрактній основі) з 06.07.2020 за невиконання вимог навчального плану, припинено дію договору про навчання. [PERSON] усупереч умовам Договору в період з 01.09.2019 по 01.05.2019 плату за надані освітні послуги не вносила, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед навчальним закладом в сумі 10430,00 грн. За результатами розрахунків дата виникнення заборгованості: 01.09.2019р., дата розрахунку 31.12.2021р., сума боргу 10430,00 грн., розмір пені: подвійна облікова ставка НБУ, кількість днів прострочення: 852. Розрахунок 3% річних: період розрахунку 01.09.2019 - 31.12.2021р., сума боргу 10430,00 грн., 3% річних: 730,00 грн. Інфляційне збільшення боргу: період рахунку: вересень 2019 - грудень 2021р., сума боргу: 10430,00 грн., сума боргу з інфляцією 12131,67грн., інфляційне збільшення боргу: 1701,67грн. Пеня: 1566,21грн. за період з 01.01.2021р. по 31.12.2021р. 31.03.2021 року за № 510/01-11 на адресу [PERSON] та [PERSON] було направлено вимогу університету про сплату коштів за договором про надання освітніх послуг, однак станом на момент подачі позовної заяви свої зобов`язання за договором відповідачі не виконали, борг за отримані освітні послуги не погасили. Тому просить стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу у розмірі 10430,00 грн., втрати від інфляції у сумі 1701,67 грн., 3 % річних у сумі 730,00 грн., пеню у сумі 1566,21грн., а всього - 14427,88 грн., а також стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 13 січня 2022 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно копії витягу з наказу позивача № 414-с від 16.09.2019р. «про зарахування на підставі протоколу № 49 від 16.09.2019р. засідання приймальної комісії» [PERSON] зарахована до складу студентів першого курсу заочної форми навчання за ОС «бакалавр» від 01.10.2019р. на місця, що фінансуються за рахунок фізичних осіб за результатами конкурсного відбору, Навчально-науковий інститут історії і філософії, спеціальність 032 історія та археологія, освітня програма Історія та археологія. Згідно копії договору № 1446/19 від 30 серпня 2019р. про надання освітніх послуг між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та фізичною (юридичною) особою, між позивачем в особі ректора Черевка О.В. (виконавець), відповідачем [PERSON] (замовник) та відповідачем [PERSON] (отримувач освітніх послуг) укладено вказаний договір, предметом якого є надання освітньої послуги. Згідно п.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги: підготовка фахівця за ОС «Бакалавр», заочна, ННІ історії і філософії, 1 курс, 4 роки з 01.09.2009р. по 03.06.2023р., ОС «Бакалавр», 032 Історія та археологія. Згідно п.4 Договору замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу у розмірі та в порядку встановленому договором. Згідно п. 8 Договору розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється у національній валюті, при цьому виконавець має право змінювати розмір плати за навчання не частіше 1 разу на рік і не більше як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік з обов`язковим інформуванням про це замовника. Згідно п. 9 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 41720 грн. Згідно п. 10 Договору замовник вносить плату щосеместрово, за 1 семестр при укладенні договору, за 3,5,7 семестри - до 25 серпня поточного року, за 2,4,6,8 семестри - до 25 січня поточного року. Договором передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. Так, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором, (п. 11 Договору), за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення (п. 12 Договору). Згідно копії витягу з наказу позивача № 263-1 від 06.07.2020р. відповідач [PERSON] , студентку 1 курсу освітнього рівня «Бакалавр» заочної форми навчання навчально-наукового інституту історії і філософії, спеціальність 032 історія та археологія, ОПП Історія та археологія, відрахувати з 06.07.2020р. за невиконання вимог навчального плану, припинити дію договору про навчання, видати академічну довідку та оригінали документів державного зразка про повну загальну середню освіту. Згідно копії вимоги про сплату коштів за договором про надання освітніх послуг від 31.03.2021., № 510/01-11, позивач підготував вказану вимогу до відповідачів з проханням у десятиденний строк з дня отримання вимоги сплатити заборгованість за Договором у сумі 10430 грн. на розрахунковий рахунок позивача, у випадку несплати коштів у визначені терміни, про мотиви прийняття такого рішення повідомити позивача. Вимога містить попередження, що у випадку несплати заборгованості за договором позивач звернеться до суду та поряд зі стягненням коштів за Договором, буде стягувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, три відсотки річних, інфляційні та будуть покладені відповідні судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2270грн. Згідно довідки щодо стану розрахунку отримувача освітньої послуги [PERSON] студента ППІ історії та філософії заборгованість за навчання за період з 01.09.2019р. по 01.05.2020р. складає 10430,00 грн. Згідно копії статуту Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького університет є вищим навчальним закладом, згідно виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид діяльності - вища освіта. Відповідно ч. 14 ст. 73 ЗУ «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Відповідно положень ч. 6,7 ст. 73 ЗУ «Про вищу освіту» розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, включаючи виготовлення документа про освіту та додатка до нього, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються в договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації встановлюється закладами вищої освіти в національній валюті. Заклад вищої освіти має право змінювати плату за навчання у порядку, передбаченому договором, не частіше одного разу на рік і не більш як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень Договору № 1446/19 від 30.08.2019р. про надання освітніх послуг між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та фізичною (юридичною) особою - [PERSON] є отримувачем освітніх послуг. Розділом «Обов?язки та права одержувача освітньої послуги» визначено, що одержувач зобов`язаний дотримуватись обов`язків, передбачених ст. 63 ЗУ «Про вищу освіту» (п. 6 Договору), одержувач має права, передбачені ст. 62 ЗУ «Про вищу освіту» (п. 7 Договору). Згідно ст. 63 ЗУ «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти; виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання. Суд зазначає, що вказаними положеннями ЗУ «Про вищу освіту» та договором № 1446/19 від 30.08.2019р. не передбачено обов`язку одержувача освітніх послуг як вносити плату за освітні послуги так і нести відповідальність за невиконання умов вказаного договору. Таким чином, враховуючи викладене, а також положення ст. 526 ЦК України суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами обов`язку відповідача [PERSON] , як отримувача освітніх послуг, нести відповідальність за договором № 1446/19 від 30.08.2019р., а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані освітні послуги з відповідача [PERSON] до задоволення не підлягають. У той же час, суд зазначає, що обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги в частині наявності заборгованості та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову ,зобов`язання по Договору № 1446/19 від 30.08.2019р. не виконано, заборгованість за надання освітньої послуги, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов не надано. Судом встановлено обов`язок замовника, у даному випадку відповідача [PERSON] , своєчасно вносити плату за освітню послугу та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором № 1446/19 від 30.08.2019р. Тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані освітні послуги з відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість у сумі 14427,88 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 2 270,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial