Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти з реєстрації за місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що розпорядженням управління комунального майна та приватизації ХМР від 15.05.2014 р. №486 приміщення за адресою: [ADDRESS] визнані гуртожитком. Позивач вселяє робітників у період їх роботи на підприємстві. 01.07.2014 р. у зазначеному гуртожитку [PERSON] працівнику КСП «Харківгорліфт» виданий ордер на жиле приміщення 25. 1 кв.м. в кімнаті [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. До керівництва підприємства звернувся син померлого [PERSON] , який також працював на підприємстві з заявою про переоформлення зазначеної квартири на нього. 22.03.2017 року відповідачу видано ордер №0086 на зазначене житлове приміщення, в якому відповідач зареєструвався. 17.12.2017 року з [PERSON] припинено трудовий договір та звільнено за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до актів-обстеження комісії встановлено, що [PERSON] у квартирі 18 не проживає. Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 11.06.2021 року зазначену позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 29.06.2021 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в підготовче засідання. Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 24.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання. Представник позивача в поданій через канцелярію суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, вточнивши позовні вимоги просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не надав. Приймаючи до уваги викладене, що позивач просить суд провести заочний розгляд справи, то у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету ХМР №266 від 21.07.2010 року надано в господарське відання КСП «Харківгорліфт» нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету ХМР №136 від 05.03.2014 року адреса реконстуйованих під гуртожиток приміщень змінена на будинок «8-А». Розпорядженням управління комунального майна та приватизації ХМР від 15.05.2014 р. №486 приміщення за адресою: [ADDRESS] визнані гуртожитком. 01.07.2014 р. у зазначеному гуртожитку [PERSON] працівнику КСП «Харківгорліфт» виданий ордер на жиле приміщення 25. 1 кв.м. в кімнаті [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. До керівництва підприємства звернувся син померлого [PERSON] , який також працював на підприємстві з заявою про переоформлення зазначеної квартири на нього. 22.03.2017 року відповідачу видано ордер №0086 на зазначене житлове приміщення, в якому відповідач зареєструвався 31.03.2017 року. 17.12.2017 року з [PERSON] припинено трудовий договір та звільнено за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до актів-обстеження комісії від 30.11.2020 р., від 31.12.2020 р., від 29.01.2021 р., від 26.02.2021 р., від 31.03.2021 р., від 30.04.2021 р. встановлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст.127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого непроживання. Представником позивача доведено факт непроживання більше шести місяців [PERSON] у спірній квартирі без поважних причин, а отже, наявність підстав для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою. Відповідачем не доведено наявність поважних причин відсутності у спірній квартирі понад шість місяців, чи наявність обставин, які б об`єктивно свідчили про те, що сторона позивача чинила перешкоди відповідачу у користуванні квартирою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 2270 грн. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved