Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Берегівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Мирончук Оксана Василівна про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] , у віці 52 роки, померла мати позивача, [PERSON] . Даний факт підтверджуються свідоцтвом (повторним) про смерть [PERSON] від 27.06.2019 року Серія [NUMBER] . Факт родинних зв`язків між позивачем та його покійною матір`ю підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . Серія [NUMBER] від 06.06.1984 року. Мати позивача з 20.08.1983 року до дня своєї смерті ( [INFO] ) перебувала у шлюбі з батьком позивача, [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 20.08.1983 року Серія [NUMBER] . У період перебування у шлюбі батьками позивача було придбано за договором купівлі-продажу від 06.05.1991 року будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі за тестом - Будинок). Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу від 06.05.1991 року, листом-відповіддю КП «ББТІ БРР» від 12.10.2021 року №508, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №291783730 від 21.12.2021 року. Оскільки Будинок був придбаний батьками позивача в період шлюбу, він належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності згідно приписів статті 22 КпШС України, у редакції, чинній на момент придбання Будинку, та статті 60 СК України, у редакції, чинній на момент смерті матері позивача. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина, до складу якої, з-поміж іншого, входить належна покійній частка у праві спільної сумісної власності на Будинок, а також інше належне їй майно. На випадок своєї смерті покійна мати позивача заповіту чи будь-якого іншого документу для розпорядження належним їй майном не залишала. За таких обставин, згідно приписів ч.1 ст.1261 ЦК України позивач отримав право на спадкування у першу за законом майна, належного його матері. Таким чином, іншого способу захистити свої права, окрім судового у нього не має. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просить ухвалити рішення з підстав наведених у позові без їх участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження у підготовчому засіданні. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що Позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.1269 ЦК України подав приватному нотаріусу Берегівського районного нотаріального округу Мирончук Оксані Василівні (далі за текстом - Нотаріус) заяву про прийняття спадщини. Даний факт підтверджується заявою [PERSON] про реєстрацію спадкової справи. Інші спадкоємці, які могли б успадкувати майно покійної матері позивача у першу чергу, а саме - [PERSON] та [PERSON] , спадщини не прийняли, спадкувати майно не бажали та не заперечували проти оформлення спадщини на користь позивача. Тобто, позивач є єдиним спадкоємцем всього майна своєї покійної матері. Зважаючи на це, позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.04.2014 року на належний його матері будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З метою оформлення правовстановлюючих документів на належну покійній матері позивача частку у праві спільної сумісної власності на Будинок, позивач восени 2021 року звернувся до Нотаріуса. Однак, Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну його матері частку у праві спільної сумісної власності на Будинок у зв`язку з тим, що Будинок у цілому зареєстрований за її чоловіком та, відповідно, батьком позивача [PERSON] , який також вже помер ( [INFO] ), тобто частка матері позивача у спільному сумісному майні подружжя не визначена. У зв`язку із цим, Нотаріусом рекомендовано позивачу звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Даний факт підтверджується листом-роз`ясненням приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. від 27.10.2021 року Вих. №928/01-16 та свідоцтвом (повторним) про смерть [PERSON] від 27.06.2019 року Серія [NUMBER] . Отже, позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про визначення частки своєї померлої матері у праві спільної сумісної власності на Будинок, яка в силу положень законодавства становить Ѕ (одну другу) його частину, оскільки у позасудовому порядку дану проблему він врегулювати не може. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила -1/2». Положеннями ст.1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зі змісту ч.2 ст.370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Як роз`яснено в підпункті 3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України ціна позову складає 55000,00 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок), оскільки вартість цілого Будинку, частка у праві спільної сумісної власності на який померлої матері позивача [PERSON] становить Ѕ (одну другу) його частину, відповідно до висновку про вартість майна від 21.12.2021 року складає 110000,00 грн. (сто десять тисяч гривень 00 копійок), а отже вартість Ѕ (однієї другої) його частини, вимога про визначення якої за покійною є предметом даного спору, складає 55000,00 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або законом (ст. 1217 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у даному випадку наявний один спадкоємець майна спадкодавця, який має право на отримання спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] у визначеному законом порядку звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що частка померлих у спадковому майні визначена не була. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вище вказане та враховуючи, що у спадкоємця відсутня можливість іншого способу, окрім судового, захистити свої права, визнання позову відповідачами не порушує їх прав та законних інтересів, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved