Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 07 серпня 2004 року. В позові зазначила, що від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що одруження виявилося невдалим, останнім часом постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. В зв`язку з цим вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, через що вона наполягає на його розірванні. Також вважає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя не змінить стан відносин між ними, оскільки спроби примирення вчинені в минулому не принесли жодних результатів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі (а.с.10) Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Своїм правом надати відзив на позовну заяву - не скористався. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 2004 року Преображенською сільською радою Сватівського району Луганської області, актовий запис № 1 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюб позивача з відповідачем не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинилися. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають однією сім`єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Також, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їхня сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved