Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] у вересні 2021 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне сімейне життя не склалося через розходження поглядів, відсутності взаєморозуміння та почуття любові. Фактично шлюбні стосунки припинені з серпня 2020, неповнолітня донька проживає з ним та перебуває на його утриманні. Позивач переконаний, що спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою суду від 12.10.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивачем подана заява про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволені позову, оскільки шлюбні відносини припинені, час на примирення не потрібен, не заперечує проти ухвалення рішення про розірвання шлюбу в заочному порядку. Відповідач належним чином була повідомлена про розгляд справи, однак не з`явилася, заяв та клопотань суду не надано. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи, про що постановлено ухвалу. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 13.11.2010, про що зроблено відповідний актовий запис № 582, місце державної реєстрації Шевченківський відділ реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Як зазначає позивач в позові, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне сімейне життя не склалося через розходження поглядів, відсутності взаєморозуміння, любові, поваги та ведення спільного господарства, шлюбні стосунки припинені з серпня 2020. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Згідно зі ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема різні погляди на сімейне життя, суд приходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч. 2 ст. 115 СК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). За заявою позивача суд не здійснює розподілу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved