Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що внаслідок втрати свідоцтва про шлюб, нотаріусом відмовлено їй в оформленні спадкових прав після смерті свого чоловіка, а тому, заявник просить встановити факт її перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] в період часу з 19 жовтня 1999 року до дня смерті останнього. Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та просив задовольнити заяву з викладених у ній підстав. Заінтересована особа Ізюмський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надала суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Заінтересована особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Діброва О.С. в судове засідання не прибула, була повідомлена про розгляд справи належним чином, про причини свого неприбуття суду не повідомила. Вислухавши вступне слово представника заявника та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 лютого 2021 року (а.с. 17). Насамперед, суд наголошує, що законодавство не наділяє суд правом встановлювати факт перебування у зареєстрованому шлюбі (як того просить заявник). Зокрема, відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Так, пунктом 4 частини першої статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. При цьому, у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п. 5 ст. 273 ЦПК (станом на дату постановлення цього рішення, норми ЦПК України змінили свою нумерацію) може мати місце, якщо такі відносини виникли до 08 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не\~може бути\~зареєстровано в\~органах реєстрації\~актів громадського\~стану;\~в інших\~випадках заяви\~про встановлення\~факту перебування\~у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають. Як наслідок, за приписами наведених норм цивільного процесуального закону, суд досліджує питання щодо встановлення факту реєстрації шлюбу заявника із померлим. Надані заявником на підтвердження своїх доводів копії паспортів громадян України [PERSON] серії [NUMBER] і [PERSON] серії [NUMBER] у розділі «сімейний стан» містять відмітки про реєстрацію 19.10.1999 року у відділі ЗАГСу м. Горлівка шлюбу із [PERSON] і [PERSON] відповідно (а.с. 12 14, 26 27). Та обставина, що до реєстрації шлюбу із [PERSON] позивачка мала прізвище [PERSON] , підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18 липня 1960 року, про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19 липня 1979 року і про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17 серпня 1983 року (а.с. 20, 21, 22). При цьому,\~факт реєстрації\~19.10.1999\~року у\~відділі ЗАГСу\~м.\~Горлівка за\~№ 1346\~шлюбу позивачки\~із [PERSON] \~достовірно відображено\~у довідці\~про шлюб\~№ 5389/03-92\~від 17.12.2020\~року (а.с. 30). Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Горлівка Донецької області включене в Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вирішуючи дану справу, суд зважає на таку інформацію, що викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Інформаційному листі від 11 квітня 2017 року № 9-697/0/4-17. З огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilaєcu and others v. Moldova and Russia»), документи, видані органами та установами (зокрема лікувальними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1\~ЦПК України. Також, суд застосував практику Європейського суду з прав людини стосовно так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.\~Зокрема недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «набійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. У суду відсутні підстави сумніватися у достовірності та правдивості доводів заявника та змісту досліджених під час розгляду справи письмових доказів. Таким чином, враховуючи надані суду письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи достовірно встановлено факт реєстрації шлюбу 19 жовтня 1999 року між заявником і [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За таких обставин, заяву слід задовольнити частково з урахуванням вище наведених вимог цивільного процесуального закону. Даний факт встановлено з метою оформлення заявником спадщини після померлого чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: partial