Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

07 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, предметом якої є: визнання недійсними договорів оренди землі, укладених між нею та відповідачем, та витребування у останнього земельних ділянок площею 1,72 га та 0,37 га, розташованих на території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. 26 листопада 2021 року представник позивачки змінила предмет позову, та просила: усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками з кадастровими номерами 4825182800:01:000:1323 площею 0,37 га, 4825182800:02:000:0413 площею 1,72 га шляхом витребування їх з чужого незаконного володіння та зобов`язання повернути власнику. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належать спірні земельні ділянки, які використовує відповідач на підставі договорів оренди, які нею не підписувалися. Підписи у спірних договорах оренди виконано іншими особами, що підтверджено висновком експерта. Оскільки законні підстави користування відповідачем належними позивачці земельними ділянками відсутні, остання змушена звернутися з позовом до суду. Сторони та їхні представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду буди повідомлені належним чином. Від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Очаківської райдержадміністрації № 49 від 28 лютого 2005 року позивачка отримала державні акти на право приватної власності на спірні земельні ділянки за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Парутинської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а. с. 9,10). В матеріалах справи містяться копії договорів оренди земельних ділянок, предметом яких є: передача спірних земельних ділянок у строкове платне користування ТОВ «Очаківський райагрохім» (а. с. 11-12, 17-18). Згідно з висновком експерта № 21-496, підпис у договорах оренди, що укладені між [PERSON] та ТОВ «Очаківський райагрохім», виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 26-30). Таким чином, судом встановлено, що під час укладання договорів оренди землі текст цього договору було підписано від імені позивачки сторонньою особою/особами, які не мали повноважень на вчинення таких дій, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення позивачки. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Істотними умовами договору оренди землі, відповідно до статті 15 цього Закону, є, крім іншого, строк дії договору. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, такий договір є неукладеним, а умови такого договору не регулюють спірні правовідносини. Правочин, який не вчинено, не може бути визнаний недійсним і, відповідно, наслідки недійсності такого правочину не застосовуються. У такому випадку власник земельної ділянки захищає своє порушене право шляхом подання негаторного позову, виходячи з того, що між сторонами виникли правовідносин з приводу фактичного користування земельною ділянкою. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного суду у справі №145/2047/16-ц від 16 червня 2020 року, в якій ВП ВС відступила від правової позиції Верховного суду України і дійшла висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин доктрини «заборони суперечливої поведінки» з огляду на таке. Вчинення стороною правочину конклюдентних дій, як прийняття оплати за користування земельною ділянкою (надання згоди на вирощування певних видів культур тощо) не може свідчити про наявність волевиявлення, спрямованого на укладення правочину, який за законом може бути укладений виключно у письмовій формі. Відповідно до статті 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторони засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків, а отже конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Разом із тим, статтею 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір набирає чинності після його державної реєстрації, що виключає можливість укладення договору шляхом вчинення конклюдентних дій, оскільки такий договір не може бути зареєстрований. З урахуванням викладеного, а також того, що підписи у договорах оренди земельних ділянок не належать [PERSON] , і до вказаних правовідносин не може бути застосована доктрина «заборони суперечливої поведінки», суд дійшов висновку, що сторони в належній формі не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, а тому такий договір не є укладеним. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України ат у зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 1 816 грн, 7 000 грн - в рахунок витрат на правову допомогу та 6 859 грн 90 коп. - на проведення експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved