Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з майна. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що є власником автомобіля ВАЗ 21011, д.н.з. [NUMBER] , 1983 року випуску. Намагаючись здійснити відчуження вказаного автомобіля дізнався про те, що його автомобіль обтяжено забороною на перереєстрацію на підставі постанови Кіровського ВДВС АА №94521 від 26.01.2004 року згідно в/л № 2-3369. Звернувшись до ФВ ДВС у м. Кропивницькому ПСМУ МЮ (м. Дніпро), позивачу було повідомлено про те, що перевіркою АСВП встановлено, що у відділі на виконанні відсутні виконавчі провадження в рамках винесеної постанови про арешт від 26.01.2004 року. В зв`язку з чим зняти арешт з транспортного засобу, д.н. [NUMBER] не мають можливості, оскільки виконавчі провадження знищені, запропоновано звернутись до суду. Станом на 01.12.2020 року виконавчі документи про стягнення коштів з [PERSON] відсутні. Просить зняти накладений арешт на майно, оскільки це заважає та обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач не з`явився, не скористався правом надати відзив, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, не скористався правом надати пояснення. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить підпис уповноваженої особи у зворотному повідомленні про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно картки арешту АМТ, власником транспортного засобу марки ВАЗ, модель 21011, номер двигуна № [NUMBER] , номер шасі № [NUMBER] , тип седан - В, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . Відповідно до постанови № 824521 від 26.01.2004 року на вищевказаний транспортний засіб накладено обтяження, а саме арешт, підставою якого є виконавчий лист № 2-3369 від 22.07.1998 року Кіровського районного суду. Згідно відповіді начальника відділу ФВ ДВС у м. Кропивницькому ПСМУ МЮ (м. Дніпро), вбачається, що перевіркою АСВП встановлено, що у відділі на виконанні відсутні виконавчі провадження в рамках винесеної постанови про арешт від 26.01.2004 року. В зв`язку з чим зняти арешт з транспортного засобу, д.н. [NUMBER] не мають можливості, оскільки виконавчі провадження знищені, запропоновано звернутись до суду. Станом на 01.12.2020 року виконавчі документи про стягнення коштів з [PERSON] відсутні. Згідно відповіді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.07.2021 року № 01-42/23/2021 на адвокатський запит, повідомляється, що працівниками архіву суду було перевірено наявність справ де стороною є [PERSON] , починаючи з 1998 року та з`ясовано, що у 1999 році перебувала на розгляджі цивільна справа № 2-720/1999 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна. Дана цивільна справа знищена за строком зберігання, тому з`ясувати видачу виконавчих листів з приводу накладення арештів на майно та оголошення заборони на його відчуження де боржником є [PERSON] не є можливим. Позивач вжив всіх необхідних заходів для досудового врегулювання спору, однак змушений звернутись до суду для зняття арешту. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України). Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Пунктом 3 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Відповідно до ч. 2,4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за Придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи у суді відсутні підстави для збереження обтяжень на зазначене майно, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. На підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved