Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-29 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 06.08.2011 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, довіри, розходження поглядів на сімейні відносини. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливі, перебувати в такому шлюбі вважає недоцільним. Рішення про розірвання шлюбу є виваженим та остаточним, наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини не має. Позивач [PERSON] просить: розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON] , питання про зміну прізвище не ставилось. Згідно ухвали суду від 11.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] копію ухвали суду від 11.03.2021 року отримав 08.04.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0807200318316. Відповідач [PERSON] копію ухвали суду від 11.03.2021 року отримала 22.12.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0787100017466, заяв, клопотань не надала. Суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються вимогами ч.2 ст.104, ч.2 ст.112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 2, 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Статтею 113 СК України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про шлюбу серії [NUMBER] , виданому 06.08.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції у Київській області, [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , зареєстрували шлюб 06.08.2011 року, про що зроблено запис №84, прізвища після укладення шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Відповідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , виданому 25.07.2013 року Виконавчим комітетом Соснівської сільської ради Макарівського району Київської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] , [PERSON] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, належними, допустимими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Outcome: approved