Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ним та відповідачем договору позики від 17.10.2018 року він передав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 1621200,00 грн., що за офіційним курсом НБУ становило 60000,00 дол. США, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 18.10.2019 року, а також мав сплачувати відсотки за користування позикою в розмірі 2,5 % щомісяця від суми позики, у випадку часткового повернення позики від суми неповернутої частини позики. Проте відповідач отриманих ним у борг коштів не повернув та не сплачував відсотків за користування позикою, чим ухиляється від виконання зобов`язань. За неповернення своєчасно позики відповідач також зобов`язаний сплатити передбачений договором штраф у розмірі 9 % річних від суми позики. Тому позивач просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за договором позики в сумі 3046608,00 грн., з яких: 1621200,00 грн. заборгованість за позикою, 1279500,00 грн. відсотки за користування позикою, 145908,00 грн. штраф за невиконання зобов`язання з повернення позики, а також 11350,00 грн. судового збору. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, у заяві не заперечує проти заочного розгляду справи та вказав про підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов до суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено в письмовій формі договір позики (а. с. 5), згідно п. 1 якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 1621200,00 грн., що за офіційним курсом НБУ 27,02 грн. за 1 долар США становило 60000,00 дол. США, які відповідач зобов`язався повернути позивачу в строк до 18.10.2019 року за встановленим доларовим еквівалентом. Позичальник підтвердив отримання ним у позикодавця зазначеної суми коштів у повному обсязі відповідно до п. 2 договору. За умовами п. 4 договору позичальник зобов`язався сплачувати за користування грошима відсотки від суми позики в розмірі 2,5 % в місяць. Відсотки нараховуються лише на частину позики, яка не повернута. Відсотки, передбачені цим пунктом, нараховуються та підлягають сплаті за весь період користування позикою, а також за весь період користування позикою у випадку порушення строку повернення до дати фактичного погашення боргу. При цьому п. 5 договору встановлено, що відсотки сплачуються щомісяця до 15 числа наступного за розрахунковим місяцем шляхом передачі готівки у валюті позикодавцю. У п. 6 договору позики сторони узгодили сплату позичальником штрафу в розмірі 9 % річних від суми позики за кожен день прострочення у випадку неповернення позичальником суми позики в строк, передбачений п. 1 цього договору. Однак грошові кошти у визначений договором строк відповідач позивачу не повернув та обумовлені договором відсотки за користування коштами йому не сплатив. Таким чином, зобов`язання за договором позики відповідачем не виконано, оскільки ним не надано суду доказів повернення позивачу отриманої в позику суму грошових коштів та сплати відсотків. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. За наведених обставин, так як умови договору позики щодо повернення позивачу грошових коштів відповідачем до теперішнього часу повністю не виконано, суд вважає обґрунтованими вимоги позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 3046608,00 грн., з яких: 1621200,00 грн. заборгованість за позикою, 1279500,00 грн. відсотки за користування позикою за період з листопада 2018 року по червень 2021 року, 145908,00 грн. штраф за невиконання зобов`язання з повернення позики за один рік, з розрахунком яких суд погоджується (а. с. 3). На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд присуджує з документально підтверджені понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 11350,00 грн.

Outcome: approved