Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, згідно якого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 21 вересня 1996 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 389. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 21 вересня 1996 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на її утриманні. Шлюбні відносини між ними не склалися, фактичні шлюбні відносини між ними припинені рік тому. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стала невідповідність характерів, поглядів. Вважає, що між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. На даний час проживають разом, але спільного домашнього господарства не ведуть. Позивач вважає, що примирення між ними неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечить її інтересам. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2021 року відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду від неї надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі. При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Артемівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 389 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Артемівським РАЦС Донецького обласного управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 7 (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 146 (а.с.8). Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям. Ст. 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов`язки. Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Подружжя шлюбно-сімейні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя, оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги не примирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Неповнолітні діти - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , будуть проживати разом з матір`ю. Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.

Outcome: approved