Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 26 лютого 2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки між сторонами погіршилися, зникло порозуміння та взаємоповага, стали частими сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен має різні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Указує, що подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Зазначає, що на примирення він категорично не згоден. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13 грудня 2021 року від [PERSON] до суду надійшла заява про надання сторонам строку на примирення. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, заяву [PERSON] про надання строку на примирення повернуто заявнику без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 ЦПК України, у зв`язку з тим, що дана заява не підписана заявником. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на розірванні шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що між [PERSON] , громадянином України, [INFO] та [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , 26 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 05, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 2000 року. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 травня 2005 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 червня 2015 року. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу призведе до порушення інтересів позивача, який наполягав на розірванні шлюбу, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved