Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 18.09.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають Також позивачка зазначила, що впродовж багатьох років шлюбні відносини почали руйнуватись. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімейні обов`язки. Протягом двох років вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, між ними відсутня взаємна любов та повага. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер і подальше його збереження є неможливим та суперечить її інтересам. Проте з відповідачем не вдалось домовитись про подачу спільної заяви про розірвання шлюбу в органи реєстрації цивільного стану. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.11.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій письмовій заяві представник позивачки просив розглядати справу без їх участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за викликами в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв по суті справи не надавав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до на-ступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №729. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як зазначила позивачка, шлюбні відносини між ними припинено, шлюб існує формально. На теперішній час вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Таким чином, виходячи із фактичних взаємин сторін вбачається, що розлад в сім`ї не має тимчасового характеру, шлюб між сторонами носить формальний характер. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи положення ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити - [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved