Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

В грудні 2020 року позивач товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» звернулося до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на наступні обставини. 28 квітня 2020 року між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Віді-Страхування» (надалі - ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАНПЯ») та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU-17436 (надані - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] . 29 серпня 2020 року по вул. Академіка Заболотного, 1/1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі -ДТП) за участю припаркованого автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] та автомобіля «Volkswagen Transporter», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . 26 жовтня 2020 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, [PERSON] є винним у спричиненні пошкоджень автомобілю «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] . Частиною 2 cт. 1187 Цивільного кодексу України (надалі -ЦКУ), передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (ч. 1 ст. 1187 ЦКУ відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше сечове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 15 вересня 2020 року до ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернулася [PERSON] із Заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/2558.20 у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 18 вересня 2020 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» на підставі Страхового акту № 6990 від 17 вересня 2020 року, виходячи з Рахунку № ПАсС-0016940 від 14 вересня 2020 року, Акту виконаних робіт № ПАсСА-015873 від 16 вересня 2020 року, Акту виконаних робіт № ПАсСА-017970 від 19 жовтня 2020 року та враховуючи дані Звіту про оцінку КТЗ № 03-01/10 від 01 жовтня 2020 року здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 85 816, 64 грн. (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень 64 копійки), що підтверджується платіжним дорученням № 3935 від 18 вересня 2020 року. У відповідності до cт. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином у зобов`язанні відбулася заміна кредитора: потерпілий ( [PERSON] ) передав страховику (ТДВ «СК «Віді-Страхування») своє право вимоги до особи відповідальної за спричинення шкоди ( [PERSON] ). Внаслідок чого ТДВ «СК «Віді-Страхування» виступає замість потерпілої особи, [PERSON] у відносинах пов`язаних з отриманням відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Листом МТСБУ № 9-02/37020 від 09 грудня 2020 р. Згідно cт. 1192 ЦК України, відповідно до якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню ТДВ «СК «Віді-Страхування», визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тому визначаючи розмір шкоди, яку Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами СТО, на якій проводився ремонт автомобіля, та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків. Так, відповідно до ч. 1 cт. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Просили суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - ТДВ «СК «Віді-Страхування», суму відшкодування шкоди у розмірі 85 816, 64 грн. та сплачений судовий збір у 2 102, 00 грн. ( а. с. 2-5 ). Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2021 року постановлено цивільну справу № 227/5009/20 за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди надіслати за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ( а. с. 56 ). 26 лютого 2021 року матеріали даної цивільної справи були отримані судом, про що свідчить відповідний штамп суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2021 року ( а. с. 60 ) головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали справи передані для розгляду. Ухвалою судді від 01 березня 2021 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі за позовною заявою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 10 годину 00 хвилин 31 березня 2021 року ( а. с. 64-65 ). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Розгляд справи проводився декілька разів, останнього разу в судовому засіданні 14 червня 2021 року ( а. с. 94-95 ). Ухвалою суду від 14.06.2021 року по справі за клопотанням відповідача було призначено судову автотоварознавчу експертизу ( а. с. 96-99 ). Вказаною ухвалою на розгляд та вирішення експертам було поставлено питання: «Яка реальна вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] внаслідок ДТП, що мало місце 29.08.2020 року, станом на час огляду?»; «Яка залишкова вартість дверей багажника автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] , що була замінена на нові внаслідок ДТП, що мало місце 29.08.2020 року?». 14 грудня 2021 року матеріали справи повернулися до суду з експертного закладу, що підтверджується відповідним штампом. Згідно листа експерта, експертиза не була проведена у зв`язку із її не сплатою ( а. с. 116-117 ). Ухвалою суду від 16.12.2021 року відновлено провадження у даній справі та розгляд справи призначено на 24 січня 2022 року ( а. с. 119-120 ). В судове засідання позивач свого представника не направив, 24.01.2022 року судом отримано заяву від представника позивача Слободенюк Ю.Д., яка діє на підставі довіреності, в якій остання просила засідання провести без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. З даного поштового повідомлення вбачається, що [PERSON] отримав судову повістку особисто 22.12.2021 року про слухання справи, яке відбудеться в Білоцерківському міськрайонному суді 24.01.2022 року. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно ( ч. 5 ст. 128 ЦПК України ). Тобто, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України судом відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Однак, відповідач в судове засідання в призначений час судом не з`явився, заяв та клопотань з боку останнього на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 24.01.2022 року постановлено проводити заочний розгляд у зазначеній цивільній справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ТДВ «СК «Віді-Страхування» підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що 28 квітня 2020 року між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Віді-Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU-17436, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] ( а. с. 6-12 ). 29 серпня 2020 року по вул. Академіка Заболотного, 1/1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі -ДТП) за участю припаркованого автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] та автомобіля «Volkswagen Transporter», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] ( а. с. 14 ). 26 жовтня 2020 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу ( а. с. 15 ). Вказано постанова суду набрала законної сили 06.11.2020 року. З наявної постанови суду вбачається, що [PERSON] 29.08.2020 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом Volkswagen Transporter», д/н [NUMBER] , поблизу будинку № 14 по вулиці Заболотного в місті Києві, порушив вимоги пункту 10.9 ПДР України, а саме - рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, [PERSON] є винним у спричиненні пошкоджень автомобілю «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] . 15 вересня 2020 року до ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернулася [PERSON] із Заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/2558.20 у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування ( а. с. 16 ). 18 вересня 2020 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» на підставі Страхового акту № 6990 від 17 вересня 2020 року ( а. с. 17, 18 ), виходячи з Рахунку № ПАсС-0016940 від 14 вересня 2020 року ( а. с. 19 ), Акту виконаних робіт № ПАсСА-015873 від 16 вересня 2020 року ( а. с. 20 ), Акту виконаних робіт № ПАсСА-017970 від 19 жовтня 2020 року ( а. с. 22 ) та враховуючи дані Звіту про оцінку КТЗ № 03-01/10 від 01 жовтня 2020 року ( а. с. 24-30 ) здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 85 816, 64 грн. (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень 64 копійки), що підтверджується платіжним дорученням № 3935 від 18 вересня 2020 року ( а. с. 40 ). Встановлено, що на момент ДТП, 29.08.2020 року цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Листом МТСБУ № 9-02/37020 від 09 грудня 2020 р. ( а. с. 41 ). Отже, звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач вважає, що з відповідача повинно бути стягнуто страхове відшкодування в розмірі 85 816, 64 грн., оскільки до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідальність страховика регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 5 цього Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України ,,Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності до положення ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Аналогічні положення закріплені і у ст.1191 ЦК України, згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу(далі -ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, виплативши на користь потерпілого [PERSON] спричинену шкоду, яка була завдана відповідачем [PERSON] пошкодженням автомобіля марки «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] , позивач набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася вищевказана ДТП. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 200/13392/13-ц, провадження № 61-41615св18. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Заперечуючи суму, яку просив позивач стягнути з останнього, сума страхового відшкодування, яку позивач виплатив потерпілій особі визначена Звітом про оцінку КТЗ від 01.10.2020 року, відповідач [PERSON] просив суд призначити у даній справі експертизу. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст. 76 ЦПК України ). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до завдання цивільного судочинства, суд сприяє учасникам справи в наданні доказів. Як зазначено вище, судом було задоволено клопотання [PERSON] про призначення судової автотоварознавчої експертизи та на розгляд та вирішення експертам було поставлено наступні питання: «Яка реальна вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] внаслідок ДТП, що мало місце 29.08.2020 року, станом на час огляду?»; «Яка залишкова вартість дверей багажника автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque», д/н [NUMBER] , що була замінена на нові внаслідок ДТП, що мало місце 29.08.2020 року?». Однак, вказана судова експертиза не була проведена з вини відповідача [PERSON] , оскільки останнім не було оплачена її вартість. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, з боку відповідача не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо суми відшкодування, яка була завдана під час ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, який виплатив потерпілій особі завдану майнову шкоду, правомірно заявлені вимоги до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з відповідача [PERSON] на користь позивача ТДВ «СК «Віді-Страхування» підлягає стягненню судові витрати у сумі 2 102,00 гривень, понесення яких документально підтверджено наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 5181 від 02 грудня 2021 року на час звернення до суду у 2020 році ( а. с. 47 ). Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved