Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У лютому 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № СL 135866 від 25.09.2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариство «Кредобанк» та [PERSON] , у розмірі 234 940,59 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 25.09.2018 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого, на підставі договору про відступлення права вимоги від 20.06.2019 року, є ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», було укладено Кредитний договір № СL 135866, у відповідності до якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень) строком до 22 вересня 2023 року, зі сплатою мінімального щомісячного платежу, який включає в себе заборгованість по кредиту, а також сплату процентів за користування кредитом у розмірі 33,29%; річних. Зазначений договір є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченій ст.ст.207,\~208,\~1047,\~1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягненням всіх істотних умов договору. Позивач зазначає, що зі своєї сторони банк виконав умови підписаного договору, надав відповідачеві кредитні кошти шляхом їх безготівкового зарахування на картковий рахунок позичальника. Проте, в супереч умов Кредитного Договору, Позичальник не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення заборгованості, тим самим порушив умови Договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, в результаті чого, станом на 02.12.2020 року виникла заборгованість у розмірі 234 940,590 грн., яка складається з простроченої основної заборгованості у розмірі 197\~353,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 37 587,59 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2021 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження (а.с.40). В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, а тому суд, відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України, провів заочний розгляд справи. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 25.09.2018 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL 135866, у відповідності до якого банк надав у власність позичальника грошові кошти, на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру у розмірі 200 000,00 гривень, а [PERSON] зобов`язався повернути отримані кошти у строк до 25 вересня 2023 року. Відповідно до п.4.1 Договору за користування кредитом Позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 33,29% (а.с. 3-5). 20.06.2019 року мід АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу № 06/19-2 із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, у відповідності до якого фактор, тобто позивач по справі набув права кредитору у кредитному договорі № СL 135866 (а.с. 8-11). . Позивач наполягає, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 02.12.2020 року виникла заборгованість у розмірі 234 940,59 грн., яка складається основної заборгованості у розмірі 197\~353,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 37\~587,59 грн. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права. Так у відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України\~ передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання, доказів протилежного суду не подано. Згідно\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч.2 ст.\~1083\~ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. В судовому засіданні встановлено, що АТ «Кредобанк» відступило свої права вимоги за кредитним договором № СL 135866 від 25.09.2018 року, укладеним між Публічним акціонерним товариство «Кредобанк» та [PERSON] . Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» підлягає до стягнення заборгованість за договором позики № СL 135866 в сумі у розмірі 234 940,59 грн. (двісті тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок гривень, 59 коп.), яка складається із: 197 353,00 грн. заборгованості за кредитом (сума одержаної позики); 37 587,59 гривень відсотків за користування кредитом. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 3589,04 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved