Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їм на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з 30 травня 2008 року зареєстрований у вказаній квартирі в якості члена сім`ї - чоловіка позивача [PERSON] . З 14.06.2020 сімейні стосунки між ними припинені, відповідач забрав свої речі та добровільно пішов з квартири. За рішенням суду від 30.07.2020 шлюб розірвано. Відповідач більше року за місцем реєстрації не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні. Вони не чинять перешкод у проживанні відповідача, будь-якої домовленості про збереження за ним житла між сторонами немає. Місце проживання відповідача їм не відомо, з останнім не спілкуються. Реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивачів як власників, які змушені сплачувати комунальні платежі, що нараховуються на відповідача. Його реєстрація також є перешкодою в отриманні субсидії по оплаті комунальних послуг. Просять визнати [PERSON] таким, що позбавлений права користування належною їм квартирою. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позові. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судові засідання 06.12.2021 та 31.01.2022 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, направив клопотання про розгляд справи без участі представника відділу. Під час розгляду справи та ухвалення судового рішення покладаються на розсуд суду. Вислухав позивача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим такі обставини. На підставі договору міни квартир на квартиру від 05 березня 2002 року [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] (а.с.12). Відомості про батька записані за вказівкою матері (а.с.13). 19 квітня 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , прізвище останньої після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.15). 30 квітня 2008 року видано повторне свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] (а.с.14). [PERSON] змінила своє ім`я на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 12.07.2017 (а.с.18). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.16-17). В квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] - з 30 травня 2008 року (а.с.11,32). За вказаною адресою відповідач з 14.06.2020 не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні, що видно із акту від 23.06.2021 (а.с. 8). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту прав на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11). Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] . Відповідач є колишнім чоловіком позивача [PERSON] та батьком позивача [PERSON] , не проживає у спірній квартирі з червня 2020 року, оплату комунальних послуг не здійснює, його реєстрація у квартирі, належній позивачам, завдає перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження власним майном. Домовленостей між сторонами щодо порядку користування житлом не було, перешкоди у користуванні житлом відповідачу не чинились. Крім того, реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає реалізації права позивачів на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги. Відповідач відзиву на позов не подав, вказані обставини не спростував. У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв?язку із задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів сплачений ними судовий збір.

Outcome: approved