Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельного паю та житлового будинку по [ADDRESS] . Позивач прийняла спадщину і отримала відповідне свідоцтво на земельний пай, а на житловий будинок свідоцтво не отримала, оскільки за життя її мати не оформила право власності на нього. У цьому будинку зареєстрований відповідач, але фактично там\~ не проживає. Посилаючись на положення статті 1268 ЦК України, відповідно до якої спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, з урахуванням, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, вважає його таким, що втратив право користування житловим будинком. Просить визнати [PERSON] , 1987 р. н., таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Позивач, її представник адвокат Охлопков О. І. в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд за згодою позивача на підставі статей 280-289 ЦПК України розглянув справу в заочному порядку. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем майна за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про що 13.12.2019 видано відповідне свідоцтво; спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З виписки з погосподарської книги №5 вбачається, що станом на 04.08.2021 будинок з надвірними будівлями і спорудами 1963 року забудови, розташований за адресою: [ADDRESS] , значиться за [PERSON] (помер [INFO] , а/з №37 від 20.11.1998). Відповідно до довідки Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 22.01.2019, [PERSON] займалася похованням своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , вони з померлою постійно проживали разом та вели спільне господарство. Скадовська державна нотаріальна контора Херсонської області повідомила, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що проживала в [ADDRESS] , станом на 04.10.2019 із заявою про прийняття спадщини зверталася дочка спадкодавця [PERSON] ; документи знаходяться в стадії оформлення; заведено спадкову справу за №124/2019; спадкоємцем на теперішній час є [PERSON] . Актом факту проживання на території ради від 23.06.2021, встановлено, що [PERSON] прописаний в [ADDRESS] , але фактично проживає в [ADDRESS] ; протягом 2,5 років в житловому будинку в [ADDRESS] , не проживає. Відповідно до вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Згідно зі статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім`ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, відповідач не є членом сім`ї позивача. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання права користування відповідача будинком, в якому він не проживає понад два роки, та який належить на праві власності іншій особі, при цьому відповідач не є членом сім`ї власника будинку. Та обставина, що відповідач до теперішнього часу залишається зареєстрованим у даному будинку, обмежує позивача в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у\~ зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами. На підставі статей 141, 142 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved