Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Представник позивача додала до позовної заяви клопотання у якому просить розглянути позов до [PERSON] про стягнення заборгованості у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка [PERSON] клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подала. Представник відповідачки [PERSON] надіслала до суду відзив у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк", яке в подальшому реорганізоване в акціонерне товариство комерційний банк „ПРИВАТБАНК" та відповідачкою [PERSON] 30 січня 2008 року був укладений кредитний договір №CVKWGA00000041. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 167 000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 1,34 % на місяць, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, з кінцевим терміном повернення 03.01.2018 року. Отже, між позивачем та відповідачкою [PERSON] відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов`язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов`язання. Згідно даного договору відповідачка зобов`язалася щомісячно, з 10 по 15 число, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 2587 гривень 04 копійки. 27 жовтня 2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачка [PERSON] уклали додаткову угоду до кредитного договору №CVKWGA00000041 згідно до якої також збільшили відсоткову ставку за договором до 28 % річних. В порушення умов договору відповідачка не своєчасно сплачувала необхідні платежі. У зв`язку з цим утворилася прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 06.06.2019 року відповідачка [PERSON] не виконала в повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 173592 гривні 51 копійка, а також прострочила заборгованість по відсотках. Відповідачці нарахована пеня. Згідно рішення Кельменецького районного суду по цивільній справі 717/1216/19 від 23 грудня 2019 року позов акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк „ПРИВАТБАНК" 173592 гривні 51 копійку заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № CVKWGA00000041 від 30 січня 2008 року та 2603 гривні 89 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено повністю. Вказані обставини встановлені рішенням Кельменецького районного суду по цивільній справі 717/1216/19 від 23 грудня 2019 року. 06 квітня 2021 року старшим державним виконавцем Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на виконання виконавчого листа виданого Кельменецьким районним судом по цивільній справі 717/1216/19 на підставі того, що борг сплачено у повному обсязі, частково до відкриття виконавчого провадження. Станом на 20 липня 2021 року відповідачка [PERSON] не сплатила АТ КБ „ПРИВАТБАНК" інфляційні втрати та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України. В матеріалах справи відсутні докази, які б стверджували, що відповідачка сплатила позивачу 3% річних та інфляційні втрати за період з 11 вересня 2019 року по 06 квітня 2021 року. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов`язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов`язання. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк акціонерне товариство комерційний банк „ПРИВАТБАНК", використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. З відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути 8337 гривень 69 копійок як 3% річних за період з 11 вересня 2019 року по 06 квітня 2021 року, 18891 гривню 15 копійок інфляційних втрат за період з 11 вересня 2019 року по 06 квітня 2021 року. Відповідачка не надала суду доказів, які б підтверджували суми та дати коли вона сплатила кошти в рахунок погашення заборгованості, тобто докази , які спростовують правильність нарахуванням 3% річних та інфляційні втрат. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом зазначеної процесуальної норми обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи покладається на сторін, а не на суд, який виконую роль арбітра у вирішенні спору, і дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Обов`язок надання доказів на підтвердження заперечень, покладається на особу, яка у своїх аргументах викладає свою незгоду з доводами іншої сторони. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі „Ruiz Torija проти Іспанії" метою мотивування є показати сторонам, що їх почули і, таким чином, це сприятиме тому, щоб вони погодились із рішенням. Водночас це зобов`язує суддю обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами і дотримуватись прав сторони захисту. Проте, обсяг обов`язку мотивування може змінюватися залежно від характеру рішення і має аналізуватись у світлі обставин справи. Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання („Van de Hurk проти Нідерландів" §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені („Boldea проти Румунії" §30) і була надана конкретна і чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи („Морейра Феррейра проти Португалії") . Згідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 4540 гривень в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст. ст. 11,12,15,16,509,525,526,540,545,599,601,604-609,612,625,629, 1046 - 1051 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved