Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк до шести місяців, яким визначити тимчасові обмеження її прав, а саме: обмежити [PERSON] у спілкуванні із заявником; заборонити наближатися на відстань 20 м. до заявника та заборонити контактувати із заявником у будь-який спосіб. При цьому посилається на те, що донька [PERSON] систематично чинить домашнє насильство щодо неї та її чоловіка шляхом нанесення тілесних ушкоджень, погроз їхньому життю та здоров`ю, спричиняє скандали, постійно висловлюється нецензурною лайкою, вчиняє інші неправомірні дії. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.02.2022 року у справі відкрито окреме провадження та призначено до розгляду. В судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила її задовольнити, а заінтересована особа заперечувала щодо задоволення заяви в частині встановлення заборони їй наближатися на відстань 20 м. до заявника. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , і вони спільно проживають в житловому будинку [ADDRESS] . Заявник є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання. 09.01.2022 року відносно [PERSON] складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №257284 строком на 5 діб у зв`язку зі скоєнням нею домашнього насильства 09.01.2022 року о 10 год., а саме вираження брутальними словами та висловлення словесних погроз, чим завдала шкоди психологічному здоров`ю [PERSON] . З матеріалів справи вбачається вчинення [PERSON] відносно [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру, в ході якого вона ображала останню брутальними словами та висловлювала словесні погрози. Разом з тим, надані заявником копії фотографій не є належними та допустимими доказами спричинення саме [PERSON] тілесних ушкоджень заявнику 09.01.2022 року. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва домашнього насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Разом з тим, суд виключає вимогу про заборону [PERSON] наближатися на відстань 20 м. до [PERSON] , оскільки заінтересована особа проживає у житловому будинку [ADDRESS] разом із заявником і хоча Закон\~України\~«Про запобігання та протидію домашньому насильству» не спростовує можливість тимчасового обмеження кривдника у використанні власного житла, обставини справи указують на перевищення меж доцільної необхідності при виниклому конфлікті в разі такого обмеження. Таким чином, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису строком на один місяць в частині заборони [PERSON] контактувати із заявником та обмеження її у спілкуванні із заявником. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial