Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь з [PERSON] 111328 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.10.2020 року о 14 год. 00 хв. [PERSON] на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с. Гарбузин Козелецького району, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Crafter», д.н.з [NUMBER] відволікся від керування транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху, безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi L 200» д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку і яким керував позивач. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було порушено п.п. 2.3. (Б), 12.1, 13.1 ПДР. За вказаним фактом було відкрито кримінальне провадження і розпочато слідство. У зв`язку з тим, що позивач та його дружина не отримали тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок ДТП, 12 березня 2021 року кримінальне провадження закрито. На [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.04.2021 року адміністративне провадження відносно [PERSON] закрито, у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до відповідальності. Відповідно до висновку експерта, внаслідок ДТП позивачу спричинено матеріальну шкоду в сумі 416326 грн. Страховою компанією «Уніка» виплачено позивачу 128 000 грн. в рахунок страхового відшкодування, залишки автомобіля він продав за 177 000 грн., отже розмір некомпенсованих збитків на даний час становить 111326 грн. і вказану суму необхідно стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача адвоката Кашуби М.О. до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи за відсутності його та позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, тому справа розглянута, відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову із наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З постанови про закриття кримінального провадження від 12.03.2021 року вбачається, що 19.10.2020 року о 14 год. 00 хв. [PERSON] на автодорозі Київ-Чернігів - Нові Яриловичі в с. Гарбузин Козелецького району, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Crafter», д.н.з [NUMBER] проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi L 200» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попереду нього в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] тілесні ушкодження. Допитаний під час досудового розслідування в якості свідка [PERSON] фактично визнавав свою вину у вчиненні ДТП, пояснюючи, що відволікся від керування автомобілем, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом, під керуванням [PERSON] . Враховуючи, що в діях відповідача вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, кримінальне провадження слідчим закрито (а.с. 11-13). Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 квітня 2021 року провадження у справі про притягнення [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином, оскільки провадження у адміністративній справі закрито з нереабілітуючих підстав, таке закриття не є правовою перешкодою для зацікавлених сторін у вирішенні питання про відшкодування шкоди, яке при її неврегулюванні між сторонами, може бути вирішено в порядку цивільного судочинства. Аналізуючи вказані докази, суд приходить до висновку про наявність безпосереднього причинного зв`язку між діями [PERSON] та шкодою, завданою позивачу. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10), [PERSON] є власником автомобіля «Mitsubishi L 200» д.н.з. [NUMBER] . Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 105 від 11 червня 2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi L 200» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, прийнята рівною його ринковій вартості на момент перед ДТП і складає 416326 грн. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як було встановлено в судовому засіданні, у зв`язку із настанням страхового випадку страхова компанія «Уніка» здійснила страхове відшкодування [PERSON] збитків в сумі 128 000 грн. (а.с.37), залишки транспортного засобу продано за 177 000 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання різниці між визначеним розміром заподіяної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та доходом від продажу залишків автомобіля в розмірі 111 326 грн. (416 326 - 128 000 - 177 000), тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1113,26 гривень. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги, представником позивача адвокатом Кашубою М.О. було надано суду: договір про надання правничої (правової) допомоги від 08.11.2021 року, розрахунок вартості наданих юридичних послуг та квитанцію про оплату клієнтом адвокату 3000 гривень за надання правової допомоги. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, законом покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, враховуючи співмірність витрат, відмову у задоволенні позову, та застосовуючи положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., які підтверджені документально. Крім того, у відповідності до ст. 139 ЦПК України, документально підтверджені витрати у розмірі 3000 гривень на оплату робіт залученого позивачем експерта (а.с. 33-35) також підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі, оскільки останнім не заявлялось клопотання про зменшення розміру таких витрат.

Outcome: approved