Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Горохівський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.06.2021 за №22720 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною видано виконавчий напис, яким стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 23188,00 гривень за кредитним договором №210104-32163 від 04.01.2021 року. На даний час виконавчий напис перебуває на виконанні у Горохівському відділі державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Позивач стверджує, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис через те, що кредитний договір не був посвідчений у нотаріальному порядку, а також через наявність спору про право у зв`язку з неправильним розміром боргу. Окрім цього зазначає, що кредитний договір він не укладав, а отримав кошти на позадоговірній основі. Отже, між сторонами існує спір про право, а тому вимоги відповідача не можуть вважатись безспірними. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити. 15.11.2021 р. на адресу суду від відповідача надійшли витребувані ухвалою суду документи, а саме: договір № 210104-32163 віл 04.01.2021 р.; розрахунок заборгованості за договором № 210104-32163 віл 04.01.2021 р.; договір про відступлення права вимоги № 14/06/2021-Р/М-2 від 14.06.2021 р. 29.11.2021 р. ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» надало суду відзив на позов, у якому відповідач заперечив проти позовних вимог позивача в повному обсязі з наступних підстав. Зазначив, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі шляхом перерахування коштів у розмірі 4000 грн. на платіжну картку позивача емітовану АТ «Ощадбанк». Позивач суму кредиту та нараховані відсотки відповідно до умов договору не повернув. На підставі ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» відповідач подав до приватного нотаріуса Данич О.Ф. заяву про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за договором. Вважає, що на момент вчинення виконавчого напису спір про право був відсутній, про що свідчать додатки, долучені до відзиву (завірена копія договору № 210104-32163 віл 04.01.2021 р.; завірена копія чеку про перерахування коштів; розрахунок заборгованості за договором; завірена копія договору про відступлення права вимоги № 14/06/2021-Р/М-2 від 14.06.2021 р.) Враховуючи, що позивач у встановленому законом порядку не спростував належними та допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового або повного погашення заборгованості, вважає виконавчий напис таким, що підлягає виконанню, а доводи, наведені у позовній заяві не можуть бути підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 27.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2021 року за клопотанням позивача у відповідача та приватного нотаріуса витребувано докази - документи, що слугували підставою вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 28.12.2020 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В засідання суду позивач не з`явився, у клопотанні просить вказану справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, витребовуваних судом доказів не надала, будь- яких клопотань, заяв чи заперечень від неї на адресу суду не надходило. Представник третьої особи - Горохівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань, заяв чи заперечень від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини спірних правовідносин: 04.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та [PERSON] укладено договір позики за №210104-32163-1. Згідно договору Товариство зобов`язалось передати у власність позичальника грошові кошти у сумі 4000 грн., а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів не пізніще строку, зазначеного в п. 1.3 цього договору або достроково та сплатити проценти від суми позики. Строк надання кредиту становить 30 днів, але не менше 3 календарних днів. Сторони погодили процентну ставку за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного п.1.3 договору. У випадку порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%). Про проведення переказу наданих у позику коштів свідчить завірена копія чеку № 343806560 від 04.01.2021 р. Згідно договору про відступлення права вимоги № 14/06/2021-Р/М-2 від 14 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Фінансова інновація» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» право вимоги за договором №210104-32163-1 від 04 січня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінансова інновація» та [PERSON] 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №22720, яким запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», стягнути з [PERSON] за період з 03.02.2021 року по 14.06.2021 року включно, суму у розмірі: 4000,00 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 19188,00 гривень- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та плату за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 24138,00 гривні (а.с.14). 06.09.2021 головним державним виконавцем Горохівського відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Грушецькою С.Б. на підставі вищевказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження серії ВП №66705587 (а.с.12). Спір у даній справі виник у зв`язку із оспоренням [PERSON] законності вчиненого за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на кредитному договорі виконавчого напису №22720. Статями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів даної норми нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу ( підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При цьому, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В даному випадку, звертаючись з позовом до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачем було визначено, зокрема, що виконавчий напис було вчинено на договорі, який не був посвідчений в нотаріальному порядку, заборгованість, яка була предметом стягнення за ним не була безспірною у зв`язку з неправильним розміром боргу. Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як встановлено судом, підставою вчинення приватним нотаріусом Данич О.Ф. виконавчого напису, як вбачається із змісту виконавчого напису, є, зокрема, пункт 2 Переліку документів, затверджених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р. Відповідно до пункту 1 Переліку документів нотаріусам подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В дану постанову постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, договір № №210104-32163-1 від 04 січня 2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Фінанс Інновація та [PERSON] на момент вчинення виконавчого напису вже не відносився до документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса в розумінні положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», адже на момент звернення до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення відповідної заборгованості з позивача вже не існувало чинних положень, які б передбачали можливість вчинення таких дій на укладеному в простій формі договорі. Окрім цього, позов в даній справі мотивовано невідповідністю заборгованості, за якою вчинено виконавчий напис, критерію безспірності, зокрема, позивач вказує на неправильний розмір такої заборгованості. Даний факт вказує на існування між сторонами спору щодо дійсного розміру заборгованості за договором позики, а відтак, і наявності факту відсутності безспірності як необхідної складової можливості вчинення щодо неї виконавчого напису. Безспірність заборгованості боржника може бути підтверджена зокрема, документами первинної бухгалтерської документації, оформленими відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжними дорученнями, меморіальними ордерами, виписками з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписками, чеками тощо. В ході розгляду справи відповідачем не було надано виписку з рахунку боржника, яка б відображала рух коштів за особовим рахунком позивача з моменту надання кредиту і до моменту виникнення заборгованості та свідчила про безспірність суми заборгованості. Відповідачем надано суду лише розрахунок заборгованості, у якому зазначено виключно суму заборгованості та її складові. Одночасно матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем вимог законодавства, зокрема, щодо доведеності безспірності заборгованості боржника. Відсутній доказ отримання [PERSON] відповідної письмової вимоги про повернення заборгованості станом на дату вчинення виконавчого напису, а відтак відсутні підстави вважати, що станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису позивачу було відомо про вимогу відповідача та суму боргу, що свідчить про відсутність узгодження боржником суми боргу. Встановлені судом обставини свідчать про те, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнення заборгованості не може провадитись у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, за вимогами, які не є безспірними, боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, а відтак вимоги позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує волевиявлення боржника щодо відсутності його бажання врегулювати питання заборгованості за договором в позасудовому порядку в обраний кредитором спосіб (шляхом вчинення виконавчого напису). Враховуючи вищевикладене, заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов суд вважає необгрунтованими. Відповідно до частин 1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору. В даному випадку судовий збір за подання позовної заяви становить 908 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved