Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, з [PERSON] , [INFO] , уродженця Російської Федерації Іркутської області м. Нижньоудінськ, на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2010 року і до досягнення повноліття на 1/8 частку від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі перебували в шлюбі, від якого мають сина, з позивача за рішенням суду стягуються на утримання дитини аліменти. З січня 2015 року позивач був мобілізований до лав української армії та у березні 2015 року відбув у зону АТО, де отримав ЗЧМТ (контузію головного мозку) у вигляді п/травматичної та дисцикуляторної енцефалопатії ІІ ст., прогресуючий перебіг з вираженим астено-невротичним синдромом, мнестичними розладами, епісиндромом, двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, п/травматичний церебральний арахноїдит зі стійким вираженим цефалічним синдромом, вираженим лікворогіпертензивним синдромом. Вказує, що з моменту отримання травм постійно перебуває на лікуванні та потребує стороннього догляду, весь дохід йде на його лікування, тому змушений брати кошти в борг, оскільки без постійного медикаментозного лікування не зможе жити. З 13.07.2021 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК. Позивачу протипоказана важка фізична праця та психо-емоційне навантаження, а отже він не має змоги в майбутньому працювати, щоб забезпечити себе та свого сина, а пенсії не вистачає навіть на лікування, тому звернувся до суду з даним позовом. 03.09.2021 року вищезазначену цивільну справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Цуранову А.Ю. 08.10.2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи мітиться заява про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що у позивача є заборгованість, при другій групі інвалідності можна працювати, а він взагалі не працює, інвалідність встановлена до липня 2021 року. Просила відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі з 10.11.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 04.03.200 року, актовий запис № 148. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно 26.02.2013 року, прізвище спільного сина сторін [PERSON] , [INFO] . 15.02.2010 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 2-1758/2010 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця Російської Федерації Іркутської області м. Нижньоудінськ, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, що вбачається з копії виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, виданого 17.03.2010 року. На підставі вказаного виконавчого листа старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції постановою від 28.04.2015 року відкрито виконавче провадження № 47379632. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 06.06.2012 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00011823794 від 27.02.2013 року. Згідно з копією довідки МСЕК серії 12ААВ № 110205, виданою 26.07.2021 року, позивач по справі з 13.07.2021 року є інвалідом за загальним захворюванням 2 групи на строк до 01.08.2022 року, протипоказано важка фізична праця та динамічні навантаження. Відповідно до довідки Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області № 1204 від 11.08.2021 року, [PERSON] перебуває на обліку в м. Миргород та отримує державну соціальну допомогу, як інвалід ІІ групи, в розмірі 927 грн. (за липень 2021 року) з вирахуванням аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості Миргородського міськрайонного управління юстиції № 30434 від 03.11.2020 року у виконавчому провадженні № 47379632 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.10.2020 року складає 63 073,90 грн. за період з січня 2011 року по жовтень 2020 року. В матеріалах справи також містяться копії наступних документів: виписка Українського державного медико-соціального центру ветеранів війни № 4811 від 17.08.2019 року про госпіталізацію [PERSON] в неврологічне відділення з 27.07.2019 року по 17.08.2019 року з діагнозом ЗЧМТ (контузію головного мозку в 2016 році), посттравматична, дисцикуляторна енцефалопатія ІІ ст., прогресуючий перебіг з вираженим астено-невротичним синдромом, двобічною пірамідальною недостатністю, вегетосудинною дисфункцією, епісиндромом, мнестичним зниженням, посттравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, стійкою цефалгією, вестибуло-координатними розладами, хронічна постішемічна невропатія лівого променевого нерва, синдром зап`ястного каналу ліворуч, хронічний холецистит, ст.н/ремісії, хронічний панкреатит ст.н/ремісії; витяг з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] № 2735/281 від 13.05.2020 року, діагноз закритий перелом с-в лівої стегнової кістки в стадії консолідації, стан після мос. хибний суглоб шийки лівої стегнової кістки; протокол магнітно-резонансної томографії ПАТ ЛОЗ «Миргородкурорт» від 01.10.2016 року з заключенням [PERSON] : МР-ознаки очагових змін в білій речовині лобових долей найімовірніше всього посттравматичного генеза, розширення зовнішніх лікворних просторів мозку, непрямі ознаки доброякісної внутрішньої гіпертензії, хронічний пансинусит; КТ Полтавського обласного клінічного онкологічного диспансеру від 22.12.2019 року [PERSON] з заключенням: внутрішньошлункова геморагія, переломи нижньої та медіальної стінок правої орбіти, вірогідно забої м`яких тканин обличчя, слабо виражені дегеративно-дистрофічні зміни шийного відділу хребта, переломи ребер справа, акроміального відростку лівої лопатки, правого поперечного відростку кісток тазу, шийки та діафізу, лівого стегна, інфільтрації в проекції клубового м`яза зліва, внутрішньо-запираючого м`яза справа, вірогідно консолідуючого перелому лівої ключиці, ділянок фіброзу в обох легенях, хронічного бронхіту, дифузних змін печінки за типом гепатозу, застійних явищ в жовчному міхурі, дегенеративно-дистрофічних змін хребта; консультаційний висновок невропатолога від 16.07.2019 року з діагнозом [PERSON] : розповсюджений остерхондроз з вираженим компресійно-ішемічним ступором, стійкі наслідки перенесених ЗЧМТ з гіпертензійно-лікворним ступором; витяг з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] № від 18.07.2019 року, діагноз: стійкі наслідки ЗЧМТ; протокол обстеження КП «Покл ім. М.В. Скліфосовського» щодо [PERSON] з висновком: реєструються помірні дифузні зміни ЕЕГ без ознак локальної патології, ознак пароксизмальної активності виявити не вдалось, виявлено комплекси, що свідчать про дисфункцію стовбурових структур; виписка КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» № 1285 хворого [PERSON] з діагнозом: наслідки перенесеної тяжкої ЗЧМТ, забою головного мозку, післятравматична прогресуюча дисцикуляторна енцефалопатія ІІ ст., у вигляді гіпертензивно-лікворного синдрому, вестибуло-мозковочко-атактичним синдромом, астено-невротичним синдромом, посттравматичний церебральний арахноїдит, посттравматина епілепсія з тоніко-клонічними епінападами частотою до 2-3 раз на місяць, посттравматична нейропатія лівого стегнового нерва з помірним парезом екстензорів лівої стопи; заключення невролога від 27.05.2021 року; заключення окуліста від 01.07.2021 року; Індивідуальна програма реабілітації інваліда [PERSON] № 1029 від 21.07.2020 року; виписний епікриз № 9679/753/1059/9 від 24.01.2020 року; довідка КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» від 13.01.2020 року про лікування [PERSON] ; лист зворотнього зв`язку № 207718-001 від 17.11.2020 року про надання бригадою екстреної медичної допомоги [PERSON] у зв`язку з нападом епілепсії; лист зворотнього зв`язку № 209576 від 22.12.2019 року про надання бригадою екстреної медичної допомоги [PERSON] у зв`язку з падінням з висоти; виписка КЗ «Кременчуцький обласний госпіталь для ветеранів війни» № 1845 від 12.11.2016 року хворого [PERSON] ; виписка КЗ «Кременчуцький обласний госпіталь для ветеранів війни» № 473 від 30.03.2018 року хворого [PERSON] ; реоенцефалографія Лапаєва від 21.12.2016 року; заключення невропатолога від 18.07.2019 року; чек № 3 від22.12.2019 року за послуги комп`ютерної діагностики на суму 5 700 грн.; чеки про купівлю ліків за період з грудня 2019 року по серпень 2021 року на 36-ти аркушах; рахунок-фактура ФОП [PERSON] № В-00000105 від 10.01.2020 року на суму 14 400 грн. виставлений позивачу для сплати за набір металоконструкцій для остеосинтезу проксимального відділу стегнової кістки та квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 13.01.2020 року на суму 14 400 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Перевіряючи доводи позивача, судом досліджені надані позивачем докази, які не спростовані відповідачем в межах вирішення даної справи, і дійшов висновку, що у позивача [PERSON] дійсно погіршився стан здоров`я, що безпосередньо вплинуло і на його матеріальний стан. Так, позивач отримав контузію головного мозку та ряд серйозних післятравматичних захворювань, у зв`язку з чим постійно проходить медикаментозне лікування, реабілітацію, потребує стороннього догляду і коштів на лікування, до того ж останній не працює, отримує пенсію по інвалідності, яка встановлена йому до серпня 2021 року. Таким чином, з урахуванням обставин справи, які мають істотне значення, на переконання суду, наявні передбачені законом підстави для зменшення розміру аліментів. Також при вирішенні позовних вимог суд, крім передбачених статтею 192 СК України обставин, враховує інтереси дитини [PERSON] , [INFO] , необхідність його належного матеріального забезпечення та той факт, що отримувач аліментів [PERSON] також зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, як і батько дитини. Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про погіршення здоров`я позивача, з урахуванням відсутності відомостей щодо зміни сімейного стану обох сторін по справі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються із нього на користь відповідача на утримання спільного сина. З метою забезпечення матеріального забезпечення спільної дитини сторін та з врахуванням рівного обов`язку батьків з утримання дитини, суд вважає, що зменшення частки матеріального забезпечення з 1/4 на 1/6 частину не порушить право дитини [PERSON] на гідний рівень життя, враховуючи фактичні обставини даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на згоду позивача в частині прив`язки до розміру (частки) аліментів «50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», чинність даної норми на час вирішення цієї справи, відсутність заперечень відповідача з цього приводу, а також з метою конкретизації розміру аліментів, суд вважає можливими визначити загальний розмір аліментів, що підлягає стягненню, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 СК України.\~\~

Outcome: partial