Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», в особі виробничого структурного підрозділу Бердянського міжрайонного району електричних мереж звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача вартість спожитої електроенергії у розмірі 3462 грн 48 коп., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору ПАТ «Запоріжжяобленерго» відкрило особовий рахунок побутового споживача № [NUMBER] на ім`я боржника та проводило постачання електричної енергії на об`єкт, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В період з 31.10.2017 року по 01.01.2019 року боржником було спожито електричну енергію в обсязі 2711 кВт./год. на загальну суму 3462,48 грн, які відповідачем не сплачено у зв`язку з чим виникла заборгованість. Просять стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 3462 грн 48 коп. та судовий збір в розмірі 2270 грн. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.05.2021 року позов прийнято до провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного провадження. Представник позивача за дорученням Калініченко В.В. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 04.11.2021 року позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що 10.09.2012 року він уклав з ПП [PERSON] договір оренди нежитлових приміщень зі строком дії договору до 06.09.2015 року. 12.10.2012 року у нежитловому приміщенні виник пожар, про що був складений акт про пожежу від 13.10.2012 року. З часу виникнення пожежі, він вказаними нежитловими приміщеннями не користувався, вказані приміщення належать на праві власності [PERSON] , договір оренди між ними не продовжувався. В задоволенні позову просить відмовити. В подальшому відповідач в судові засідання не з`являвся, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 10 вересня 2012 року між ПП [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди нежитлових приміщень. Згідно п.1.1. Договору, за цим договором орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове платне користування нежитлове приміщення - вівцеферму по [ADDRESS] площею 590,9 кв.м. з електричним устаткуванням: РТПВ-24/551, КТП24Є/551/63, ТМ63/10/04, а орендар зобов`язується прийняти це майно, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути орендоване майно орендодавцеві в належному стані. Приміщення, що надається в оренду, належить орендодавцеві на праві власності на підставі рішення суду, зареєстрованого в Бердянському районному бюро технічної інвентаризації 07.04.2011 року за №29581142. (а.с.41-43) Згідно п.6.1. Договору, договір вступає в силу з дня підписання і діє до 06.09.2015 року. 13.10.2012 року на об`єкті «вівчарня», за вказаною в договорі оренді адресою, сталася пожежа, про що складений акт про пожежу від 13.10.2012 року (а.с.46). Відповідно до п.1.11 Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 року, зареєстрованого а Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за № 417/1442, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, на час укладання договору оренди, у разі передачі електроустановки або її частини в оренду та обумовлення договором оренди передачі орендареві відповідних повноважень щодо врегулювання договірних відносин з електропередавальною організацією та/або постачальником електричної енергії щодо електрозабезпечення орендованої електроустановки або її частини між орендарем та суб`єктами електроенергетики мають бути укладені відповідні договори згідно з вимогами цих Правил. На підставі договору оренди, укладеного між ПП [PERSON] та [PERSON] від 10.09.2012 року, між [PERSON] та начальником Бердянського ПРЕМ Абрамовим В.Л., який діяв на підставі доручення №297 від 19.12.2011 року, був укладений договір № 10151221 від 08.10.2012 року на постачання електричної енергії на об`єкт, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до п. 32 вказаного Договору, цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня підписання та вважається щорічно продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни, доповнення, або розірвати. Пунктом 34 вказаного Договору передбачено, що строк дії цього Договору припиняється у разі припинення права власності чи права користування споживача на даний об`єкт. Тобто, Договір укладений на підставі договору оренди від 10.09.2012 року, в якому чітко обумовлений строк дії договору оренди до 06.09.2015 року. Крім того, з вказаного Договору вбачається, що власником електричного устаткування: РТПВ-24/551, КТП24Є/551/63, ТМ63/10/04 є саме [PERSON] , який надає електричне устаткування відповідачу [PERSON] строком на три року відповідно до договору оренди від 10.09.2012 року. Як вбачається з позовних вимог позивача, ПАТ «Запоріжжяобленерго» проводило постачання електричної енергії на об`єкт, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В період з 31.10.2017 року по 01.01.2019 року було спожито електричну енергію в обсязі 2711 кВт./год. на загальну суму 3462,48 грн. Укладений договір оренди між ПП [PERSON] та [PERSON] від 10.09.2012 року закінчився 06.09.2015 року та в подальшому не продовжувався та новий договір не укладався. Суд не приймає до уваги дані, які містяться в картках, відкритих позивачем на ім`я відповідача, що місце мешкання відповідача вказано: [ADDRESS] , оскільки вказані картки складені на підставі договору № 10151221 від 08.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та начальником Бердянського ПРЕМ Абрамовим В.Л., з якого вбачається, що відповідачем, при укладенні договору, був наданий паспорт громадянина України та договір оренди від 10.09.2012 року. (а.с.9-10) Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тоді як за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору оренди від 10.09.2012 року, знаходяться нежитлові приміщення-вівцеферми. Публічне акціонерне товариство «Запоріжобленерго», яке є новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» в своїх позовних вимогах вказує місце мешкання відповідача за адресою розташування нежитлового приміщення: [ADDRESS] , незважаючи на надання відповідачем паспорту та договору оренди при укладанні Договору на постачання електричної енергії. Крім того, позивачем не доведено, чи взагалі знаходилася на обліку електричне устаткування: РТПВ-24/551, КТП24Є/551/63, ТМ63/10/04, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , якщо знаходилося, то з якого часу і хто є безпосереднім власником вказаного електричного устаткування. Як встановлено в судовому засіданні, строк дії договору оренди, який було укладено 10.09.2012 року між відповідачем та ПП [PERSON] , який є безпосереднім власником вказаного електричного устаткування, закінчився 06.09.2015 року. Доказів про те, що вказаний договір оренди було продовжено, суду не надано. Таким чином, з огляду на умови Договору оренди від 10.09.2012 року, такий припинив свою дію 06.09.2015 року. Як вбачається з позовних вимог позивача, заборгованість нарахована за період з 31.10.2017 року по 01.01.2019 року, тобто після закінчення строку дії договору оренди. У відповідності до вказаного вище суд приходить до переконання, що позивачем неправомірно відбулося нарахування заборгованості [PERSON] за необліковану електричну енергію. Відповідно до положень ст.ст. 12 , 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України ). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України ). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України ). Отже, оцінюючи всі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що при вирішення спору позивачем не спростовані факти, наведені відповідачем під час розгляду справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. У зв`язку з відмовою в позові в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed