Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

У серпні 2021 року представник позивача Кредитної спілки «Супер Кредит» (далі КС «Супер Кредит») звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії, в розмірі 10235,29 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.03.2014 року між Кредитною Спілкою «Супер Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №СК-1/0010/14/68/20 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 10000 грн. 19.03.2014 року між позивачем та відповідачем укладено Додатковий договір про транш № 1 та погоджено графік платежів по кредиту та процентів. Позивач виконав умови Договору та надав відповідачу кредит в сумі 10 000 грн., а останній його отримав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 19.03.2014 року. Позивач надав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60% річних на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.03.2016 року. Відповідно до п.2.4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти і погашати частину кредиту щомісяця не пізніше 25-го числа, вказаного в Додатковому договорі, а також сумами не меншими ніж вказані в Додатковому договорі. У випадку прострочення позичальником понад три дні термінів платежів, зазначених у графіку платежів, кредитодавець має право стягувати пеню за кожний день прострочення у розмірі 1% від простроченої заборгованості (п.3.4 Кредитного договору). Прострочення плати кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені (п.3.6 Кредитного договору). Відповідно до п.3.7. Кредитного договору, у випадку, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені в п.5.1, то з наступного дня після закінчення дії строку договору проценти по кредиту та пеня продовжують нараховуватися за тією ж ставкою, що вказана в п.3.2 Кредитного договору. Відповідач обов`язків по погашенню кредиту не виконує, у зв`язку із чим, станом на 30.07.2021 сума заборгованості становить 9657,50 грн., в тому числі: 1249,93 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту; 4177,18 грн. - сума боргу по сплаті процентів за період з 06.01.2016 року по 30.07.2021 року; 4230,39 грн. - сума несплаченої пені за період з 20.12.2015 року по 19.01.2017 року. Крім того, на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача 577,79 грн. з яких: 277,64 грн. - інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 20.06.2018 року по 30.06.2021 року; 110,44 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 20.08.2018 року по 30.07.2021 року; 189,71 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 20.08.2018 року по 30.07.2021 року. Позивачем на адресу відповідача було надіслано лист від 12.11.2020 року з повідомленням про наявну заборгованість та вимогою сплатити прострочену заборгованість. Представник позивача просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судовий збір у розмірі 2 270 грн. Крім того, просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 19.10.2021 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору кредитної лінії №СК-1/0010/14/68/20 від 19.03.2014 відповідач отримав кредит у розмірі 10000,0 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 60% річних на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 19.03.2016 року. Відповідно до п.п.9 п.2.4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний сплачувати проценти і погашати частину кредиту щомісяця не пізніше 25-го числа, вказаного в Додатковому договорі, а також сумами не меншими ніж вказані в Додатковому договорі. У випадку прострочення позичальником понад три дні термінів платежів, зазначених у графіку платежів, кредитодавець має право стягувати пеню за кожний день прострочення у розмірі 1% від простроченої заборгованості (п.3.4 Кредитного договору). Прострочення плати кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені (п.3.6 Кредитного договору). Відповідно до п.3.7. Кредитного договору, у випадку, якщо позичальник не повернув кредит в строки, зазначені в п.5.1, то з наступного дня після закінчення дії строку договору проценти по кредиту та пеня продовжують нараховуватися за тією ж ставкою, що вказана в п.3.2 Кредитного договору. Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу від 12.11.2020 року з повідомленням про наявну заборгованість та вимогою сплатити прострочену заборгованість до 22.11.2020 року. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за кредитним договором кредитної лінії, яка утворилась станом на 30.07.2021 в розмірі 9935,14 грн., в тому числі: 1249,93 грн. - заборгованість по сплаті тіла кредиту; 4177,18 грн. - сума боргу по сплаті процентів за період з 06.01.2016 року по 30.07.2021 року; 4230,39 грн. - сума несплаченої пені за період з 20.12.2015 року по 19.01.2017 року, 277,64 грн. - інфляційні витрати на прострочене тіло кредиту за період з 20.06.2018 року по 30.06.2021 року. У стягненні 3 % річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 20.08.2018 по 30.07.2021 року та 3% річних від простроченої суми зобов`язання по процентах за період з 20.08.2018 по 30.07.2021 року слід відмовити виходячі з наступного. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитним договором встановлено розмір процентів за користування кредитними коштами на рівні 60%, а тому вимога про стягнення 3% річних від простроченої суми не узгоджується з положеннями ст. 625 ЦК України. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено,що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката,в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою,включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів,які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат,необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зокрема, суду не надано копії Договору про надання правової (правничої) допомоги, тому у частині стягнення судових витрат у вигляді правової допомоги, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки витрати документально не підтверджені та доведені. Разом з тим, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 270 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 2493 від 10.08.2021 року. На підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial