Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив застосувати наслідки недійсного правочину, укладеного за результатами проведених 05 квітня 2017 року прилюдних торгів, стягнувши з Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) сплачені за придбане майно кошти в розмірі 3 247 297, 41 грн. та 300 000, 00 грн. моральної шкоди, яку останній зазнав внаслідок допущених державних виконавцем порушень законодавства, а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відділом ДВС в рамках виконавчого провадження № 50988278 щодо виконання рішення суду про стягнення боргу з гр. [PERSON] на користь гр. [PERSON] , було передано для реалізації шляхом проведення прилюдних торгів належне боржнику нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . [PERSON] , учасник торгів під номером 9, вказує, що згідно з протоколом проведення прилюдних торгів від 05 квітня 2017 року він визначений переможцем цих торгів, у зв`язку з чим вніс на рахунок відділу ДВС за купівлю зазначеного майна 3 247 297, 41 грн. а та 170 910, 39 грн. на рахунок ДП «Сетам» в якості гарантійного внеску та винагороди організатора торгів. 28 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М. С. зареєстровано право власності та видано свідоцтво, згідно якого [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] . Проте, у травні 2017 року [PERSON] (дружина колишнього власника придбаної на торгах квартири - [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства Сетам (далі - ДП Сетам), [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частини квартири, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акта про проведення електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування запису про право власності. Постановою Верховного Суду від 22.03.2021 року у справі № 756/6374/17 залишено без змін постанову Київського апеляційного суду від 10.12.2020 року, якою апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково: рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25.06.2020 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсними протокол проведення електронних торгів від 05 квітня 2017 року № 247900, відповідно до якого [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] ; визнано недійсним акт про проведені електронні торги від 21 квітня 2017 року, складений головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В. В. та затверджений начальником Попович Я. В., яким засвідчено факт реалізації з електронних торгів квартири та факти внесення грошових коштів покупцем [PERSON] ; визнано недійсним свідоцтво від 28 квітня 2017 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М. С., згідно якого [PERSON] є новим власником квартири [ADDRESS] та скасовано запис про право власності № 20212942, внесений приватним нотаріусом Куксовою М. С. 28 квітня 2017 року, згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, м. Київ Набока Віталія Миколайовича 19.05.2021 припинено належне Позивачу право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали суду в справі № 756/6374/17, виданої 17.05.2021 Київським апеляційним судом та Постанови у вказаній справі від 10.12.2020 року (за заявою [PERSON] ). Позивач зазначає, що позбавлений нерухомого майна, оскільки за ним скасовано та припинено право власності на квартиру [ADDRESS] , яку він придбав за 3 418 207, 80 грн. з електронних торгів ДП «Сетам». Грошові кошти, які Позивач сплатив за вказану квартиру та мали бути йому повернуті, у зв`язку із визнанням торгів недійсними та скасуванні права власності - [PERSON] судом у справі № 756/6374/17 не повернуті, реституція не застосована. Разом з цим позивач вказує що ДП «Сетам» в червні 2021 року повернуло сплачену позивачем суму винагороди організатора торгів в розмірі 170 910, 39 грн. Сплачені Позивачем Оболонському відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Київ) (раніше - Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві) грошові кошти в сумі 3 247 297, 41 на день розгляду справи не повернуті. Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Київ) надав суду відзив, за змістом якого підтверджує факт того, що 21.04.2017 року державним виконавцем Поліщук В. видано акт про проведені електронні торги на підставі протоколу про проведення електронних торгів № 247900 від 05.04.2017, де ціна продажу вказаного майна становила 3 418 207, 80 грн. Також підтверджує, що зі сплачених Позивачем коштів в розмірі 3 418 207, 80 грн, кошти в сумі 3 247 297, 41 грн. дійсно перераховано на рахунок відділу ДВС, до яких наслідки недійсності торгів судом не вирішувались (Постанова Київського апеляційного суду у справі № 756/6374/17 від 10.12.2020). При цьому в задоволенні позовних вимог заперечує повністю, просить суд відмовити в позові. Державна казначейська служба України у своєму відзиві також просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилалась на порушення прав позивача через неповернення останньому коштів за придбане майно після визнання недійсними результатів електронних торгів та скасування прав позивача на майно. Також вважає що позивач зазнав душевних страждань та має право на відшкодування моральної шкоди. Просить позов задовольнити. Представник органу ДВС в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що не порушував законодавства а діяв виключно в рамках ЗУ «Про виконавче провадження». Просить відмовити у задоволенні позову. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в суді. Представник третьої особи ДП «Сетам» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в суді. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Оболонським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження № 50988278 під час виконання рішення суду про стягнення боргу з боржника гр. [PERSON] на користь гр. [PERSON] , було передано для реалізації шляхом проведення прилюдних торгів належне боржнику нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . [PERSON] , учасник електронних торгів під номером 9, згідно протоколу № 247900 проведення прилюдних торгів від 05 квітня 2017 року визначений переможцем цих торгів. У відповідності до Акту про проведенні електронні торги від 21.04.2017 вбачається, що Організатор торгів - Державне підприємство «Сетам» отримав кошти в сумі 170 910,39 грн., а продавець - Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (раніше - Оболонський РВ ВДВС м. Київ) - кошти в сумі 3 247 297,41 грн. 28 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М. С. зареєстровано право власності та видано свідоцтво, згідно якого позивач став власником квартири [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за № 1524. В травні 2017 року [PERSON] (дружина колишнього власника придбаної на торгах квартири - [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства Сетам (далі - ДП Сетам), [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частини квартири, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акта про проведення електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування запису про право власності. Постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2020 року у справі № 756/6374/17, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 22.03.2021 року: позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсними протокол проведення електронних торгів від 05 квітня 2017 року № 247900, відповідно до якого [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] ; визнано недійсним акт про проведені електронні торги від 21 квітня 2017 року, складений головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Поліщук В. В. та затверджений начальником Попович Я. В., яким засвідчено факт реалізації з електронних торгів квартири та факти внесення грошових коштів покупцем [PERSON] ; визнано недійсним свідоцтво від 28 квітня 2017 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М. С., згідно якого [PERSON] є новим власником квартири [ADDRESS] та скасовано запис про право власності № 20212942, внесений приватним нотаріусом Куксовою М. С. 28 квітня 2017 року, згідно якого за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду у справі № 756/6374/17 від 10.12.2020 встановлено: «При цьому колегія суддів враховує, що будучи обізнаною про наявність виконавчого провадження № 509882278, позивачка [PERSON] 08 серпня 2016 року подала державному виконавцю Поліщук В.В. Оболонського районного відділу ДВС м.Київ заяву в якій просила звернутися до суду з поданням про визначення частки боржника [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , якою він володіє спільно з нею по 1/2 за кожним та надала свідоцтво про шлюб та інші документи, які підтверджують, що квартира є спільною власністю її та боржника. Заява з документами зареєстрована 08 серпня 2016 року. Натомість державний виконавець, будучи обізнаним про те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , проігнорував заяву позивачки та положення ст.ст.48, 50 Закону України Про виконавче провадження , не вжив заходів для виділення частки майна боржника у спільному майні, яким боржник володіє разом із позивачкою, та передав квартиру для реалізації на електронних торгах. Враховуючи, що спірна квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , як така, що придбана ними у період шлюбу, а відчуження належної позивачці частки у квартирі на електронних торгах без її згоди є порушенням прав позивачки як співвласника вказаного майна, передбачених ст.60 СК України та ст.ст.321, 368 ЦК України, наявні передбачені законом підстави для визнання недійсним укладеного на електронних торгах договору купівлі-продажу нерухомого майна.» Отже судом у справі № 756/6374/17 встановлено допущення державним виконавцем Поліщук В.В. порушення ст.ст.48, 50 Закону України «Про виконавче провадження» що мало прояв у не вжитті заходів для виділення частки майна боржника у спільному майні подружжя, що стало підставою для визнання недійсним укладеного на електронних торгах договору купівлі-продажу нерухомого майна та позбавлення Позивача житла. Рішенням Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, м. Київ Набока Віталія Миколайовича 19.05.2021 припинено належне Позивачу право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали суду в справі № 756/6374/17, виданої 17.05.2021 Київським апеляційним судом та Постанови у вказаній справі від 10.12.2020 року (за заявою [PERSON] ). Частиною 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст.57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» (у редакції, що була чинна на момент проведення електронних торгів) (далі - Порядок) визначено процедуру проведення електронних торгів з продажу арештованого майна. Цим Наказом уповноважено державне підприємство «СЕТАМ» на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим цим наказом. Згідно п. 1 розділу 10 Порядку на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в такому порядку: зазначена в протоколі електронних торгів сума коштів, яка дорівнює різниці між ціною продажу придбаного лота і сумою винагороди Організатору за цим лотом, перераховується переможцем на рахунок відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця); сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронних торгах майна і залишається Організатору в рахунок оплати наданих ним послуг з проведення електронних торгів. Розмір винагороди Організатору за організацію та проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) становить 5 % вартості реалізованого майна. У разі якщо майно реалізоване за ціною, вищою від стартової, Організатор здійснює перерахунок винагороди пропорційно до збільшення ціни майна та зазначає у протоколі електронних торгів суму винагороди, яку покупець повинен додатково сплатити, а також рахунок Організатора, на який необхідно сплатити ці кошти. Відповідно до п. 2 розділу 10 Порядку гарантійний внесок переможця електронних торгів зараховується до ціни продажу в рахунок сплати винагороди Організатору. У разі набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання електронних торгів недійсними гарантійний внесок підлягає поверненню переможцю електронних торгів протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідного рішення на адресу Організатора. Судом встановлено, що на виконання судового рішення, яким визнано недійсним проведені електронні торги - ДП «Сетам» повернуло Позивачу сплачений гарантійний внесок, що став винагородою організатору торгів в розмірі 170 910, 39 грн. Продавець - Оболонський відділ державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Київ) (раніше - Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві) грошові кошти в сумі 3 247 297, 41 грн. Позивачу не повернув. Відповідно до п. 13 розділу 6 Порядку кошти, отримані від реалізації лота (крім винагороди Організатору), перераховуються на рахунок відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця, яким було передано заявку на реалізацію арештованого майна, не пізніше трьох банківських днів після формування Системою протоколу торгів. Не пізніше наступного робочого дня після дня надходження на рахунок відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) коштів від реалізації лота на підставі протоколу про проведення торгів, який надійшов на електронну адресу, виконавець складає акт про проведені торги за фіксованою ціною. Державний виконавець затверджує акт про проведені торги за фіксованою ціною у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований (пункт 14). Згідно п. 8, 9 розділу 10 акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Відповідно до вказаного вище Порядку відбулась взаємодія між Оболонським районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (раніше - Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві) -як продавця та ДП «Сетам» - як організатора з приводу реалізації квартири [ADDRESS] . Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12. Відповідно до вимог статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. За змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов договору, що укладається між Державною виконавчою службою (далі - ДВС) та спеціалізованою організацією. Так, ДП «Сетам» як спеціалізована організація лише надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (раніше - Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві) самостійно виступає від свого імені на прилюдних торгах як продавець. У випадку, якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15. Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин. Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Згідно з висновком Європейського суду в зазначеній справі «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулося порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. При вирішенні даної справи слід застосувати висновки, зроблені у рішенні Європейського Суду з прав людини від 11 червня 2020 року (Справа «МПП «Фортеця» проти України») (Заява № 68946/10) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_f32#Text) У вказаній справі підприємство-заявник сплатило 55 455 грн Державній виконавчій службі України за придбаний на прилюдних торгах автокран (див. пункт 6). Отже, Суд доходить висновку, що підприємство-заявник володіло «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Неповернення Державною виконавчою службою України коштів за автокран, сплачених підприємством-заявником на прилюдних торгах, після визнання останніх недійсними становить втручання, яке слід розглядати у контексті загального правила, наведеного в першому реченні першого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції (п. 40). Необхідність виправити стару «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, добросовісно набуте особою, яка покладалася на законність дій державного органу влади (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, ЄСПЛ 2002-VIII). Ризик будь-якої помилки державного органу влади має покладатися на саму державу і помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавлених осіб (див., рішення у справах «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, від 13 грудня 2007 року, та «Трґо проти Хорватії» (Trgo v.Croatia), заява № 35298/04, пункт 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права власності принцип належного урядування може не лише покладати на органи влади обов`язок діяти невідкладно при виправленні своєї помилки (див., наприклад, згадане рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункт 69), але й може також вимагати виплати колишньому добросовісному власнику належної компенсації або іншого виду відповідного відшкодування (див., mutatis mutandis, згадані рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pinc v. the Czech Republic), пункт 53, «Гладишева проти Росії» (Gladysheva v. Russia), пункт 80, та «Максименко та Герасименко проти України» (Maksymenko and Gerasymenko v. Ukraine), пункт 64). - пункт 43 рішення. У цій справі національні суди залишили без задоволення позов підприємства-заявника про повернення коштів, сплачених за недійсним договором купівлі-продажу. Водночас було встановлено, що підприємство-заявник втратило право власності на майно з вини Державної виконавчої служби України (див. пункт 8). Однак компенсація виплачена не була. Самого цього фактору достатньо для встановлення Судом, що на підприємство-заявника було покладено непропорційний тягар (див., для порівняння, рішенні у справі «Максименко та Герасименко проти України» (Maksymenko and Gerasymenko v. Ukraine), заява № 49317/07, пункт 69, від 16 травня 2013 року, та «Кривенький проти України» (Kryvenkyy v. Ukraine), заява № 43768/07, пункт 46, від 16 лютого 2017 року) - пункт 44 рішення ЄСПЛ. З огляду на вищезазначене, вимога про стягнення з Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), грошових коштів, сплачених за придбане на торгах майно у розмірі 3 247 297,41 гривень підлягає задоволенню. Змістом ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Через допущене державним виконавцем Поліщук В.В. порушення ст.ст.48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», що встановлено рішенням у справі № 756/6374/17, позивача позбавлено його єдиного житла, а відтак є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000, 00 гривень. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача -1 на користь позивача сплачені за придбане майно кошти в розмірі 3 247 297, 41 грн. (три мільйони двісті сорок сім тисяч двісті дев`яносто сім гривень 41 копійку), а також 20 000, 00 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 11 350, 00 грн. сплачений за вимогу майнового характеру та у сумі 2 481, 00 грн., пропорційно задоволеній сумі моральної шкоди, загалом 13 831, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial