Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

В жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 09.03.2019 року о 12 год. 00 хв. в м. Біла Церква Київської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Sierra», д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи з паркувального місця по вул. Сквирське шосе 230 рухаючись заднім ходом, створив перешкоду автомобілю «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , не впевнився, що це було безпечним для інших учасників руху, також не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з даним автомобілем, який рухався позаду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.36, 10.9 Правил дорожнього руху України. 28.03.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом у справі №357/2874/19 (3/357/1205/19) [PERSON] визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на 08.04.2019 року зазначена постанова Білоцерківського міськрайонного суду набрала законної сили. 01.04.2019 року з метою визначення збитків, судовим експертом Петрушанком Вадимом Федоровичем (свідоцтво №996 від 09.06.2006 видане на підставі рішення Центральної експертно - кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) в присутності власника автомобіля [PERSON] та представника публічного акціонерного товариства «HACK «Оранта» (далі - HACK «ОРАНТА») Крастокина М.Ю. проведено автотоварознавче дослідження, за результатами якого складено висновок експертного дослідження № 49 «про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспорту «Mercedes Benz S350», д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes Benz S350» складає 69 644, 11 гри. (шістдесят дев`ять тисяч шістсот сорок чотири грн.). Відповідно до протоколу огляду колісного транспортного засобу від 13.03.2019 року судовим експертом засвідчено наступні пошкодження транспортного засобу позивача: передній бампер, переднє праве крило, права фара, капот, звуковий сигнал, підкрилок правий передній, форсунки омивача, кронштейни кріплення, компресор підвіски та інших деталей. Вартість робіт судового експерта по здійсненню дослідження складає 2300 (дві тисячі триста) гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 15 від 25.02.2019 та актом виконаних робіт № 36 від 25.02.2019 р. Для проведення ремонтних робіт по відновленню належного на праві власності автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ФОП « [PERSON] » ІПН [NUMBER] , який виконав ремонтно-малярні роботи на загальну суму 81 520 грн. (вісімдесят одна тисяча п`ятсот двадцять гривень ), що підтверджується рахунком - фактурою № 1093 від 03.04.2019 на суму 81 520 грн., товарним чеком № 1093 від 26.04.2019 р. на закупівлю запчастин [PERSON] на суму 65 370 грн., Актом виконаних робіт відповідно до заказу - наряду №1093 від 26.04.2019 на суму 16 150 грн., накладною №1093 від 26.04.2019 на суму 65 370 грн., квитанцією до заказ - наряду №1093 від 26.04.2019 на суму 16150. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. У подальшому, від HACK «Оранта» на адресу власника «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] надійшов лист №09-02-16/4471 від 15.05.2019, відповідно до якого, останньому здійснено виплату в розмірі 28 917,86 грн. (29 917,86 - 1000 грн. франшиза). Отже, різниця між виплаченими коштами HACK «Оранта» та фактичними витратами на проведення ремонтних робіт автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] - становить 52 603 грн. Таким чином, розмір майнової шкоди (реальних матеріальних збитків) завданої позивачу, внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху та як наслідок вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка підлягає відшкодуванню, становить 52 603 грн. (п`ятдесят дві тисячі шістсот три гривні). У подальшому під час проведення судових засідань за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заподіяно ДТП, страховою компанією HACK «Оранта» було запропоновано позивачу додатково зробити доплату в розмірі 9 829,64 грн. Однак, зазначена сума не покриває реальних фактичних витрат пов`язаних із проведеним відновувальним ремонтом, (наведене підтверджується листом HACK «Оранта» №3390-03-06/1210 від 01.04.2021) У зазначеному листі, з незрозумілих підстав HACK «Оранта» додатково вказує у розрахунку застосування франшизи та повторно, на висновок незалежного експерта застосовує знос транспортного засобу на день страхового випадку 65%, тобто зазначений коефіцієнт 65% засовується двічі, що ні у якому разі не є припустимим. Звертає увагу суду, що [PERSON] пережив сильний психологічний стрес, оскільки перебуваючи за кермом свого автомобіля та дотримуючись Правил дорожнього руху, із за неуважності та самовпевненості [PERSON] потрапив у ДТП, внаслідок чого автомобіль «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , суттєво пошкоджений і потребував значного ремонту, на який позивачу довелося самостійно вишукувати значну суму грошових коштів для його ремонту, через що він тривалий час не міг спокійно спати вночі; що йому та його сім`ї довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні, а також він не міг належним чином здійснювати вирішення робочих питань, що призвело до зменшення отриманих грошей для родини. Зазначене могло і не відбутись, оскільки у разі своєчасної та повної виплати саме страховою компанії могло позбавити позивача таких суттєвих незручностей. Крім цього, після вказаної події був порушений звичний ритм життя позивача, для відновлення якого йому необхідно були застосовувати додаткові зусилля. У зв`язку з чим, позивачу заподіяно моральних та фізичних страждань, що негативним чином відобразилось на стані його здоров`я та подальшої життєдіяльності, а тому розмір моральної шкоди слід визначити у розмірі 15000 гривень, який слід стягнути з відповідача на користь позивача. Отже, враховуючи, що між діями відповідача та завданої [PERSON] моральної шкоди наявний причинний зв`язок, то враховуючи характер та обсяг втрат немайнового характеру, є всі підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 15000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень 00 копійок. Просив суд стягнути з ПАТ HACK «Оранта» код ЄДРПОУ, 00034186 на користь позивача [PERSON] грошові кошти в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди, а саме: витрати вартості робіт судового експерта по здійсненню дослідження з визначенням матеріального збитку в сумі 2300 (дві тисячі триста гривень) гривень 00 копійок, фактичну різницю між виплаченими коштами та витратами по відновлювальному ремонту автомобіля в сумі 52 603 (п`ятдесят дві тисячі шістсот три гривні) грн. 00 копійок, відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч гривень) гривень 00 копійок, судовий збір в сумі 1391 гривень 00 копійок (одна тисяча триста дев`яносто одна грн. 00 коп.) та попередні витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч гривень) гривень 00 копійок ( а. с. 1-7 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2021 року ( а. с. 48 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Ухвалою судді від 27.10.2021 року позовну заяву [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було залишено без руху ( а. с. 53-56 ). Ухвалою судді від 17 листопада 2021 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 63-64 ). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. 13 грудня 2021року за вх. № 58604 судом отримано відзивна позовну заяву, в якому ПАТ НАСК «Оранта» просили відмовити позивачу у задоволенні позову ( а. с. 67-70 ). 22 грудня 2021 року за вх. № 60498 судом отримано відповідь на відзив до позовної заяви ( а. с. 109-112 ). 22 грудня 2021 року судове засідання було відкладено на 27 січня 2022 року ( а. с. 115 ). Позивач в судове засідання не з`явився, 27.01.2022року за вх. № 3630 судом отримано від представника позивача заяву, в якій останній просив суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, 29.12.2021 року за вх. № 61274 судом отримано заяву, в якій ПАТ НАСК «Оранта» просить проводити розгляд справи без участі представника, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 09.03.2019 року о 12 год. 00 хв. в м. Біла Церква Київської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford Sierra», д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи з паркувального місця по вул. Сквирське шосе 230 рухаючись заднім ходом, створив перешкоду автомобілю «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , не впевнився, що це було безпечним для інших учасників руху, також не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення з даним автомобілем, який рухався позаду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.36, 10.9 Правил дорожнього руху України. 28.03.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом у справі №357/2874/19 (3/357/1205/19) [PERSON] визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на 08.04.2019 року зазначена постанова Білоцерківського міськрайонного суду набрала законної сили. 01.04.2019 року з метою визначення збитків, судовим експертом Петрушанком Вадимом Федоровичем (свідоцтво № 996 від 09.06.2006 видане на підставі рішення Центральної експертно - кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) в присутності власника автомобіля [PERSON] та представника публічного акціонерного товариства «HACK «Оранта» (далі - HACK «ОРАНТА») Крастокина М.Ю. проведено автотоварознавче дослідження, за результатами якого складено висновок експертного дослідження № 49 «про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспорту «Mercedes Benz S350», д.н.з. [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes Benz S350» складає 69 644, 11 гри. (шістдесят дев`ять тисяч шістсот сорок чотири грн.). Відповідно до протоколу огляду колісного транспортного засобу від 13.03.2019 року судовим експертом засвідчено наступні пошкодження транспортного засобу позивача: передній бампер, переднє праве крило, права фара, капот, звуковий сигнал, підкрилок правий передній, форсунки омивача, кронштейни кріплення, компресор підвіски та інших деталей. Вартість робіт судового експерта по здійсненню дослідження складає 2300 (дві тисячі триста) гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 15 від 25.02.2019 та актом виконаних робіт № 36 від 25.02.2019 р. Для проведення ремонтних робіт по відновленню нелажного на праві власності автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ФОП « [PERSON] » ІПН [NUMBER] , який виконав ремонтно-малярні роботи на загальну суму 81 520 грн. (вісімдесят одна тисяча п`ятсот двадцять гривень ), що підтверджується рахунком - фактурою № 1093 від 03.04.2019 на суму 81 520 грн., товарним чеком № 1093 від 26.04.2019 р. на закупівлю запчастин [PERSON] на суму 65 370 грн., Актом виконаних робіт відповідно до заказу - наряду №1093 від 26.04.2019 на суму 16 150 грн., накладною №1093 від 26.04.2019 на суму 65 370 грн., квитанцією до заказ - наряду №1093 від 26.04.2019 на суму 16150. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. У подальшому, від HACK «Оранта» на адресу власника «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] надійшов лист №09-02-16/4471 від 15.05.2019, відповідно до якого, останньому здійснено виплату в розмірі 28 917,86 грн. (29 917,86 - 1000 грн. франшиза). Отже, різниця між виплаченими коштами HACK «Оранта» та фактичними витратами на проведення ремонтних робіт автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] - становить 52 603 грн. Таким чином, розмір майнової шкоди (реальних матеріальних збитків) завданої позивачу, внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху та як наслідок вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка підлягає відшкодуванню, становить 52 603 грн. (п`ятдесят дві тисячі шістсот три гривні). Зазначені обставини встановлені рішенням Богуславського районного суду Київської області від 09.04.2021 року ( а. с. 35-38 ). Вказане судове рішення набрало законної сили 18 червня 2021 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також, вказаним судом рішенням встановлено, що станом на 06.04.2021 роу ПАТ НАСК «Оранта» здійснила виплату власнику автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] 38 747,50 гривень. Крім того, зазначеним судовим рішенням встановлено, що для проведення ремонтних робіт по відновленню нелажного на праві власності автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ФОП « [PERSON] » ІПН [NUMBER] , який виконав ремонтно-малярні роботи на загальну суму 81 520 грн. (вісімдесят одна тисяча п`ятсот двадцять гривень ), що підтверджується рахунком - фактурою № 1093 від 03.04.2019 на суму 81 520 грн., товарним чеком № 1093 від 26.04.2019 р. на закупівлю запчастин [PERSON] на суму 65 370 грн., Актом виконаних робіт відповідно до заказу - наряду №1093 від 26.04.2019 на суму 16 150 грн., накладною №1093 від 26.04.2019 на суму 65 370 грн., квитанцією до заказ - наряду №1093 від 26.04.2019 на суму 16150. Також, рішенням було встановлено, що відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 7505656 від 16.06.2018року, а також страхового полісу № АМ/75Q5656, страховиком, страхова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» та зі страховим лімітом 100 000 грн. на одного потерпілого за майнову шкоду. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що відповідач повинен доплатити різницю між сплаченою сумою та сумою, яку позивач поніс на відновлення свого транспортного засобу ( реальні збитки ), а також моральну шкоду та втрати понесені на залучення експерта для проведення дослідження. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого,: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовуються на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовуються винною особою. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. В постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), колегія Верховного суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 р. у справі №6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування, та зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням ліміту, встановленого у страховому полісі зі страховим лімітом (100 000 грн. на одного потерпілого за майнову шкоду) страховик відповідача - HACK «Оранта» має можливість і зобов`язана відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Згідно висновку експертного дослідження № 49 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспорту ««Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , складеного судовим експертом Петрушанко В.Ф., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes Benz» складає 69 644,11 гривень( а.с.10 - 12 ). Однак, для відновлення ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу позивачем були понесені витрати ( реальні збитки ), понесення яких у розмірі 81 520 гривень підтверджується вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, а також наявними в матеріалах справи доказами ( а. с. 23-27 ). Як встановлено вище, відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 38 747,50 гривень ( встановлено судовим рішенням від 09.04.2021 року ) ( а.с.35-38). Таким чином, різницю у розмірі між завданою позивачу внаслідок ДТП матеріальної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням не може нести страхувальник, оскільки у відповідності з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», таке зобов`язання лежить саме на страховика. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що обов`язок з відшкодування шкоди, у межах ліміту страхового відшкодування, покладається на страховика, тобто на відповідача ПАТ НАСК «Оранта», але визначаючи суму стягнення страхового відшкодування, яке повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача, позивач просив стягнути 52 603 грн., суд не може погоджується в повному обсязі та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 42 772,50 гривень ( 81 520 грн. ( реальні збитки, понесені на відновлення транспортного засобу ) - 38 747,50 грн. ( сума сплаченого страхового відшкодування відповідачем, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили ). Щодо стягнення з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 гривень, суд приходить до наступного. За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках тощо. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень, яку позивач просить стигнути з відповідача, останній зазначав, що пережив сильний психологічний стрес, оскільки перебуваючи за кермом свого автомобіля та дотримуючись Правил дорожнього руху, із за неуважності та самовпевненості [PERSON] потрапив у ДТП, внаслідок чого автомобіль «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , суттєво пошкоджений і потребував значного ремонту, на який позивачу довелося самостійно вишукувати значну суму грошових коштів для його ремонту, через що він тривалий час не міг спокійно спати вночі; що йому та його сім`ї довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні, а також він не міг належним чином здійснювати вирішення робочих питань, що призвело до зменшення отриманих грошей для родини. Зазначене могло і не відбутись, оскільки у разі своєчасної та повної виплати саме страховою компанії могло позбавити позивача таких суттєвих незручностей. Крім цього, після вказаної події був порушений звичний ритм життя позивача, для відновлення якого йому необхідно були застосовувати додаткові зусилля. У зв`язку з чим, позивачу заподіяно моральних та фізичних страждань, що негативним чином відобразилось на стані його здоров`я та подальшої життєдіяльності. Вважає, що між діями відповідача та завданої [PERSON] моральної шкоди наявний причинний зв`язок. Як встановлено в судовому засіданні, позивач звертався до Богуславського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вказаним судом рішенням, яке набрало законної сили було стягнуто з винної особи моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. Тобто, позивач отримав з винної особи моральну шкоду, яка була заподіяна останньому внаслідок пошкодження автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] у зв`язку з чим останній отримав психологічний стрес. Звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта», позивач знов намагається стягнути моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень, яка була заподіяна останньому внаслідок пошкодження автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] у зв`язку з чим останній отримав психологічний стрес, про що зазначав в позовній заяві. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З боку позивача не було надано жодного належного та допустимого доказу тому, що позивач зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Тому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідач моральної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню. Окрім цього, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати вартості робіт судового експерта по здійсненню дослідження з визначення матеріального збитку в сумі 2300 гривень. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. З матеріалів справи вбачається, що за проведення експертного дослідження № 49 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] від 01квітня 2019 року ( а. с. 10-12 ), позивач [PERSON] сплатив суму в розмірі 2 300 грн., що підтверджується Актом № 49 виконаних робіт від 01.04.2019 року ( а. с. 20) та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 22 від 01.04.2019 року про сплату 2 300 грн. за дослідження № 49 ( а. с. 19 ). З вказаного Висновку вбачається, що огляд об`єкту оцінки проводився 13 березня 2019 року, 15.03. та 29.03 в присутності власника [PERSON] та представника СК «Оранта» Красоткина М.Ю. Експерт попереджений про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку ( а.с.10 ). Тому, враховуючи, що позивачем понесенні витрати на проведення експертизи, розмір яких підтверджений документально, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню такі витрати. До того ж, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень. Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, останнім було надано до суду: Договір № 18/19 про надання правової допомоги від 26.07.2019 року ( а. с.60-61 ) та Акт-розрахунок про надання правової ( правничої ) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 18/19 від 26.07.2019 року, складеного 20.09.2021 року ( а. с. 44-45 ). ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи позиції викладені у постановах Верховного Суду та відсутність документального підтвердження понесення таких витрат, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, понесених на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. При зверненні до суду з боку позивача було понесено судові витрати в розмірі 1 361 грн. ( а. с. 46 ). Тому, у відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати у вищевказаному розмірі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial