Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Представник КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» звернувся до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на користь Фонду заборгованість за кредитним договором №1999/0183 від 14.09.1999 року у розмірі 23 710, 88 грн. та судові витрати у розмірі 2 270 грн. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 14.09.1999 року між КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1999/0183 про надання кредиту у розмірі 40 000,00 грн. для будівництва житлового будинку строком на 20 років. Фактично [PERSON] отримав кредит у сумі 37 313, 81 грн. Відповідно до п. 2 додаткової угоди №2 та п. 1 додаткової угоди №3 до кредитного договору, фактично отриманий кредит та відсотки за користування кредитом, його оформлення та обслуговування повинні повертатись раз на рік рівними частинами основного боргу, починаючи з 14.09.2002 року згідно з встановленим графіком. [PERSON] порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, а саме: заборгованість по кредиту - 11 998, 91 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 5 469, 38 грн.; заборгованість з плати за оформлення та обслуговування кредиту - 6 242, 59 грн., а всього - 23 710, 88 грн., яка до цього часу не погашена. Представник позивача зазначив, що предметом вказаної позовної заяви - є виникнення заборгованості за період з 2015 року по 2021 рік включно у розмірі 23 710, 88 грн. Аналогічна справа за позовом прокурора Жовтневого району м. Луганська по строкам, що настали раніше, вже розглядалась Станично-Луганським районним судом Луганської області у 2010 році, за результатами чого було винесено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 12 417, 50 грн. на користь Фонду. На теперішній час зазначене рішення суду виконане в повному обсязі. Виходячи з вищенаведеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» борг у сумі 23 710, 88 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2 270 грн. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних заяв від нього на адресу суду не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на офіційному сайті суду, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подавав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 14.09.1999 року між Обласним державним підприємством «Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1999/0183 для будівництва житлового будинку. Відповідно до розділу 2 Статуту КП "Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі", затвердженого розпорядженням голови обласної держадміністрації - керівника обласної ВЦА 09.11.2018 року за №908 - Фонд є правонаступником обласного державного підприємства "Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі". Згідно п. 1.1. договору фонд надає забудовнику кредит у розмірі 30 000 грн. на 20 років для будівництва житлового будинку, а забудовник зобов`язується завершити будівництво об`єкта до 14.09.2001 року та погасити кредит відповідно до графіку (п. 2.9) великою рогатою худобою вищої вгодованості у живій вазі, в обсязі 21 429 кг. Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається забудовнику під забезпечення договору страхування. Пунктом 2.3.1 договору передбачені етапи будівництва, згідно з якими: 1 етап - земляні роботи, споруда фундаменту та цокольної частини будинку (з перекриттям), гідроізоляційні роботи. На вказаний етам, тривалістю 6 місяців надається кредит у розмірі 10 000 грн.; 2 етап - споруда поверхів будівлі, придбання та уставка віконних та дверних блоків, споруда даху, крівлі. На вказаний етам, тривалістю 6 місяців надається кредит у розмірі 10 000 грн.; 3 етап - внутрішні оздоблювальні роботи, облаштування внутрішніх систем інженерного забезпечення, спорудження господарських будівель. На вказаний етам, тривалістю 6 місяців надається кредит у розмірі 8 000 грн.; 4 етап - зовнішні оздоблювальні роботи, зовнішні інженерні мережі, спорудження під`їздів та підходів, реєстрація завершеного об`єкту будівництва у встановленому порядку. На вказаний етам, тривалістю 6 місяців надається кредит у розмірі 2 000 грн. Як вбачається з п. 2.3.2 договору фінансування послідуючих етапів будівництва відбувається після завершення попереднього етапу будівництва. Під час тимчасової відсутності ресурсів на фінансування послідуючих етапів будівництва, забудовнику продовжують строки (завершення) будівництва будинку, випливає зі змісту п. 2.4. кредитного договору. За умовами п. п. 2.7, 2.8. договору забудовник зобов`язується щорічно вносити плату за користування кредитом в розмірі 3% від суми кредиту, що знаходиться у його користуванні. Проценти за користування вносяться ВРХ. Відповідно п. 2.9 даного кредитного договору зазначається, що боржник забезпечує повернення кредиту щорічно 14 вересня, починаючи з 2002 року, в об`ємі 1 199 кг. ВРХ. Кінцевою датою погашення кредиту є - 14.09.2019 року. Базисна ціна 1 кг. ВРХ на момент укладення договору складає 1,4 грн. (п. 4.1 кредитного договору). Пунктом 4.2. кредитного договору передбачено, що за угодою сторін погашення кредиту та внесення плати за користування ним може проводитися іншою, окрім ВРХ, сільгосппродукцією або грошовими коштами відповідно до методики, затвердженої головою Ради Фонду. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного повернення кредиту та виконання забудовником усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором, передбачено п. 5.1. Додатковою угодою № 1 від 04.07.2001 року до кредитного договору №0183/1999 від 14.09.1999 року, [PERSON] було додатково розбито кредит на наступні етапи будівництва: 1 етап - 6 міс., кредит - 10 000 грн.; 2 етап - 20 міс., кредит - 18 000 грн.; 3 етап - 1 міс., кредит - 1 000 грн.; 4 етап - 1 міс., кредит - 1 000 грн. Відповідно до п. 6 вказаної угоди - строки та суми за етапами змінені відповідно до заяви забудовника. Додатковою угодою № 2 від 08.10.2001 року до кредитного договору №0183/1999 від 14.09.1999 року, Фонд надав [PERSON] додатковий кредит на 18 років у сумі 10 000 грн. для завершення будівництва у зв`язку зі збільшенням вартості транспортних послуг. Пунктом 1 зазначеної додаткової угоди передбачено, що базисна ціна 1 кг. ВРХ на момент укладення додаткової угоди складає 4,05 грн. Крім того, 2 етап будівництва складає 20 міс., на що передбачено додатковою угодою №2 - 10 000 грн. Пунктом 2 додаткової угоди № 2 передбачено, що забудовник зобов`язується повернути додатковий кредит великою рогатою худобою вищої вгодованості у живій вазі в об`ємі 2 469 кг. відповідно до графіку, а саме: до 14 вересня щорічно, починаючи з 2002 року, в об`ємі 1 199 кг. Цим же графіком передбачено, що згідно зазначеної додаткової угоди [PERSON] зобов`язаний додатково вносити плату у розмірі 137 кг. ВРХ щорічно, крім того, останнього місяця погашення кредиту об`єм ВРХ, яку забудовник зобов`язаний сплатити складає - 140 кг. Кінцевою датою погашення кредиту є - 14.09.2019 року. Загальний строк дії договору та додаткової угоди складає 20 років. [PERSON] під підпис зобов`язався завершити будівництво до 14.01.2002 року. 01.11.2004 року між Фондом та [PERSON] укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору №0183/1999 від 14.09.1999 року, відповідно до якої п. 2.8 кредитного договору №0183/1999 було виключено, а п. 2.7 викладено у наступній редакції: «Під час погашення кредиту стягується плата за оформлення та обслуговування кредиту у розмірі 2% річних від суми кредиту, що знаходиться у користуванні. Одночасно зі сплатою основного боргу за кредитом позичальник зобов`язується виплачувати Фонду за користування кредитом відсотки у розмірі 3% річних». Згідно розрахунку заборгованості на 07.09.2021 року, розрахунку повернення кредиту [PERSON] , таблиці строків та обсягів повернення кредиту станом на 07.09.2021 року, розрахунку нарахування 3% за користування кредитом на 07.09.2021 року, розрахунку нарахувань 2% за надання та управління кредитом на 07.09.2021 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 37 313,81 грн., з яких сплатив 25 314, 90 грн., та борг за кредитом станом на теперішній час складає 11 998, 91 грн., борг за нарахованими 3% річних за користування кредитом складає 5 469,38 грн., борг за нарахованими 2% за надання та управління кредитом складає 6 242,59 грн., а всього - 23 710,88 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Фондом, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Фонд має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Фонду) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 вказаного Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст.530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Представником позивача доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач [PERSON] припустився порушення умов кредитного договору з додатковими угодами до вказаного Договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, відсотків за користування кредитом, плати за оформлення та управління кредитом, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзиву на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надав, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1999/0183 від 14.09.1999 року з додатковою угодою №1 від 04.07.2001 року, додатковою угодою №2 від 08.10.2001 року, додатковою угодою №3 від 01.11.2004 року у загальному розмірі 23 710,88 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 270 грн підтверджується платіжним дорученням №321 від 07.09.2021 року. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved