Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що 22.01.2000 між сторонами зареєстровано шлюб. Вказує, що від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами не склалися з причини зловживання відповідачем спиртними напоями, на ґрунті яких виникали постійними сварки, відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, втрати почуття любові. З 18 жовтня 2021 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Майнового спору сторони не мають. Подальше збереження шлюбних відносин позивач вважає не можливим, тому звернулася з даним позовом до суду. У судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотань сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.01.2000 Відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, Україна, актовий запис № 29, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] /а.с.3/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 26.04.2003, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 28.05.2013 /а.с.4,5/. Судом встановлено, що шлюбні відносини фактично припинені, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають, на теперішній час сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п.1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог судового збору в розмірі 454,00 грн, інша половина судових витрат в розмірі 454,00 грн має бути повернута позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved