Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

29 листопада 2021 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника Філоненка С.Ю. , посилаючись на ст. ст. 509, 525-527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 21.05.2019 року в розмірі 10 234,85 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 21.05.2019 року, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додана до позову. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8 000,00 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.5. договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У порушення п. 2.1.1.5.5 договору, а також ст. ст. 509, 526, 629, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 10.11.2021 року становить в загальній сумі 10 234,85 гривні, яка складається з наступного: 7 999,42 гривень - заборгованість за тілом кредита, в т. ч. 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 7 999,42 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 235,43 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України; 0,00 гривень - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії. Ухвалою судді від 03 грудня 2021 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 28 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року судовий розгляд справи було відкладено на 26 січня 2022 року підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В призначене судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До позовної заяви долучено клопотання представника позивача за довіреністю Філоненка С.Ю., в якому він просив проводити судовий розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за зареєстрованим місцем проживання, проте конверт із судовою повісткою повернувся до суду з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов відповідач до суду не направив. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України заяву про продовження строку, встановленого судом для подання відзиву, в зв`язку з неможливістю вчинення цієї процесуальної дії у визначений строк, зумовленої обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, [PERSON] не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 26 січня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 21.05.2019 року, в якій він зазначив свої персональні дані, такі як ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації, номер мобільного телефону, сімейний стан, свій соціальний статус, службове становище, розмір офіціального сукупного щомісячного доходу. До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банк додав копію паспорту споживчого кредиту, підписаного 21.05.2019 року відповідачем. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , вбачається: 21.05.2019 року - старт карткового рахунку № [NUMBER] ; 21.05.2019 року - встановлення кредитного ліміту 0,00 гривень; 21.05.2019 року - зменшення кредитного ліміту; 21.05.2019 року - збільшення кредитного ліміту до 800,00 гривень; 16.04.2020 року - зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень; 04.11.2020 року - збільшення кредитного ліміту до 8 000,00 гривень; 14.04.2021 року - зменшення кредитного ліміту до 8 000,00 гривень; 26.04.2021 року - зменшення кредитного ліміту до 8 000,00 гривень; 06.05.2021 року - зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень. Відповідно до довідки про надані [PERSON] кредитні картки, останній отримав від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитну картку: № [NUMBER] , дата відкриття - 21.05.2019 рік, термін дії - 05/23. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором б/н від 21.05.2019 року станом на 10.11.2021 року становить в загальній сумі 10 234,85 гривень, яка складається з наступного: 7 999,42 гривень - заборгованість за тілом кредита, в т. ч. 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 7 999,42 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 235,43 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 п. 1). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1). Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 цього Кодексу правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими процентами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/, як невід`ємної частини спірного договору та витяг з Тарифів. Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 21.05.2019 року були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і Правила надання банківських послуг і саме в тій редакції, витяги з яких надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви. Разом з тим судом встановлено, що 21 травня 2019 року відповідач підписав, крім анкети-заяви № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, паспорт споживчого кредиту, який додано позивачем до позову. Згідно із указаним паспортом відповідач своїм підписом засвідчив погодження основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме суму/ліміт кредиту - до 50 тисяч гривень для картки «Універсальна» та до 75 тисяч гривень для картки «Універсальна ГОЛД», строк договору та строк кредитування обумовлено 240 місяцями, спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом на картковий рахунок. Отже, умовами кредитного договору передбачено право використання відповідачем двох карток: «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД». Відповідно до розділу 4 указаного паспорта передбачено проценту ставку у межах пільгового періоду - 0,00001% річних, процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2% («Універсальна») та 42% («Універсальна ГОЛД»). Також у зазначеному паспорті у розділі 5 визначено порядок повернення кредиту щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. Згідно із розділом 6 унаслідок прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит застосовується штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою 500 грн+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у розмірі 86,4% та 84 % у залежності від типу картки. У паспорті споживчого кредиту у розділі 7 «Інші важливі правові аспекти» споживача було повідомлено про право безкоштовно отримати копію цього договору за вибором у письмовій чи електронній формі, право відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування», достроково повернути споживчий кредит без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням. Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір, який складається із підписаної відповідачем анкети-заяви та підписаного відповідачем паспорта споживчого кредиту, згідно з яким сторони своїми підписами засвідчили досягнення згоди щодо: типу кредиту, суми ліміту, строку договору та строку кредитування, способу та строку надання кредиту, процентної ставки в межах та поза межами пільгового кредиту, типу процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту, наслідків прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі штрафу та процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту, [PERSON] відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20 щодо досягнення умов шляхом підписання паспорта споживчого кредиту. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, то позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З розрахунку заборгованості, який доданий до позовної заяви, виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 21.05.2019 року, але несвоєчасно погашав заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками. При цьому, як зазначено в розрахунку заборгованості, та у виписці по картковому рахунку, розмір відсотків за користування кредитними коштами становить 43,2 % та 42 % річних, що відповідає тому розміру процентів за межами пільгового періоду, який зазначено у паспорті споживчого кредиту для кредитної картки «Універсальна». З вказаного розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку видно, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, але неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, тому і виникла заборгованість на загальну суму 10 234,85 гривень, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 7 999,42 гривень та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 2 235,43 гривень, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростовано. За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 270 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved