Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Альфа-Щит» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку станом на 21.05.2021 року в розмірі 56977,20 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 5075,35 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року його позовні вимоги були частково задоволені та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Альфа-Щит» на його користь була стягнута заборгованість по заробітній платі в розмірі 50551,27 грн., компенсація за невикористану відпустку в розмірі 16578,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 29.12.2019 року по 17.09.2020 року в розмірі 41395,68 грн. Виплати на підставі вказаного рішення суду проведені з позивачем не були. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку з дати ухвалення рішення 18.09.2020 року по 21.05.2021 року (дата звернення до суду), в сумі 56977,20 грн. Крім того, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати в сумі 5075,35 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк від відповідача відзив не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18.09.2020 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Альфа-щит» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Альфа-щит» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 50551,27 грн.; компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 16578,00 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 29.12.2019 р. по 17.09.2020 р. в розмірі 41395,68 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Альфа-щит» (код ЄДРПОУ: 40988967, адреса: м. Київ, вул. Гарматна, 8) на користь держави судовий збір в сумі 1085,25 грн. В іншій частині відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказане рішення набрало законної сили 29.10.2020 року. Проте, на виконання рішення суду з позивачем розрахунку проведено не було. Позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна фірма «Альфа-Щит» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 18.09.2020 року по 21.05.2021 року в розмірі 56977,20 грн., на що слід зазначити наступне. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року, установиви при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку гри звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми вдень звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не дог де відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключи о відповідальності. В разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум, вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При цьому, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості, із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею і 17 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільна: іі, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належ: їх працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13. Отже, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає нарахуванню та стягненню сума середнього заробітку з дня ухвалення рішення по день звернення до суду з даним позовом. Згідно з абзацом 2 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затверджене Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком, Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Рішенням встановлено розмір середньоденного заробітку позивача, який становить 232,56 грн. При цьому рішенням здійснено розрахунок та відповідне стягнення по 17.09.2020 року (включно). Отже, період нового розрахунку розпочинається з 18.09.2020, тобто дня ухвалення рішення. Враховуючи викладене, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18.09.2020 року по 21.05.2021 рік (день подання позову) становить: 232,56 х 245 днів = 56 977,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Щодо стосується вимог позивача про стягнення компенсації (інфляційних нарахувань) у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 5075,35 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Рішенням суду у справі №760/10695/2 дане питання не розглядалось, а тому позивач має право на звернення до суду з вказаними вимогами. Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 22 Постанови від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах, пов`язаних із вирішенням сю рів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення; компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» і Положенням № 1427 підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін, на споживчі товари і тарифи на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних днів виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цім Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Аналогічні положення щодо здійснення індексації грошових доходів, які не мають разового характеру, також містяться у ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення». З наведеного вбачається, що обов`язок нарахування індексації грошових доходів населення та компенсації громадянам втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати покладено на роботодавця під час нарахування заробітної плати, яка є щомісячним платежем при наявності зазначених умов, а не разової виплати. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Судом в рішенні від 18.09.2020 встановлено, що ТОВ «Охоронна фірма «Альфа-Щит» не виплачує заробітну плату починаючи з 28.12.2019 року. Сума нарахованої заробітної плати становить 50551,27 грн. Таким чином, на суму заборгованості підлягає нарахуванню компенсація відповідно до індексу споживчих цін починаючи з 01.01.2020 року по 21.05.2021 року. Розрахунок компенсації відповідно до індексу споживчих цін: розмір індексу з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року становить 105,0%; розмір індексу з 01.01.2021 року по 21.05.2021 року становить 104,8%. Таким чином, сукупний індекс інфляції за заданий період становить: 105,0%* 104.8%= 110.04%. Приріст становить 10,04%. Отже, сума що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 50551,27 гри. * 10,04% = 5 075,35 грн., у зв`язку з чим у вказаній частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved