Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» звернулось до суду позовом до [PERSON] , в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання у сумі 110 400 грн 83 коп. та судові витрати пов`язані з розглядом справи покласти на відповідачку. Свої вимоги позивач мотивував тим, що КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води, централізованого опалення споживачам м. Горішні Плавні. Позивач надає комунальні послуги відповідачці, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно особового рахунку № [NUMBER] . В результаті невиконання відповідачкою зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на листопад 2021 року, за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року у відповідачки з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми виникла заборгованість на суму 110 400 грн 83 коп. Ухвалою суду від 20.12.2021 позовна заява КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представниця позивача не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила про його задоволення. Проти прийняття рішення по справі у заочному порядку не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив проти позову не направляла. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 25.01.2022 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з постачання гарячої води і теплової енергії (опалення) споживачам м. Горішні Плавні. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні, вид економічної діяльності зазначено, зокрема постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, інші будівельно - монтажні роботи. Отже підприємство створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж. З матеріалів справи вбачається, що КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні надає комунальні послуги відповідачці, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно особового рахунку № [NUMBER] , що підтверджується інформацією по нарахування суми заборгованості. В результаті невиконання відповідачкою зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на листопад 2021 року, за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року у відповідачки виникла заборгованість на суму 102 929 грн 49 коп., що підтверджується довідкою про нарахування (а.с.4). Відповідно до вимог ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймачі та особи, яким на праві приватної власності належить будинок (квартира), зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом вимог ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст.25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні організації, які здійснюють діяльність із постачання теплової енергії з використанням власних теплових мереж, зобов`язані забезпечити рівноправний доступ до цих мереж усіх суб`єктів господарської діяльності відповідно до укладених договорів. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Правовідносини між сторонами, також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Згідно п.12 зазначеної вище постанови плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає визначений Законом обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд наголошує, що споживачка зобов`язана оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вона фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житловокомунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Відтак, споживачка [PERSON] зобов`язана оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вона фактично користувались ними. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав докази надання послуг відповідачу, однак [PERSON] , доказів про повну оплату боргу за використану нею теплову енергію не надала, а тому суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову в частині стягнення основного боргу. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. З цих підстав на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 2 185 грн 22 коп. та 5 286 грн 12 коп. інфляційних втрат (а.с.6-8). Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги що відповідачка, порушуючи норми чинного законодавства, не здійснювала своєчасно оплату одержаних послуг, за таких обставин, суд, в межах заявлених позовних вимог, вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання у сумі 102 929 грн 49 коп., 3% річних за період прострочення погашення боргу у сумі 2 185 грн 22 коп., інфляційні втрати у сумі 5 286 грн 12 коп. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved