Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. За рішенням суду відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Оскільки вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому, у відповідність до ст. 84 СК України, позивачка вважає, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяцядо досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона на даний час не в змозі самостійно себе забезпечувати, оскільки зайнята доглядом за малолітньою дитиною. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі. 04 січня 2022 року відповідач подав відзив на позов, згідно якого вважав, що він на даний час немає можливості утримувати позивачку, оскільки, має на утриманні їх спільну доньку, на яку сплачує аліменти, дохід який він отримує є мінімальним, при цьому він також має хвору матір, якій допомагає з лікуванням, а також фізичного стан його не задовільний. Позивачка 18 січня 2022 року подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивач може її утримувати і що доводі викладені у відзиві є безпідставними. Відповідач 28 січня 2022 року подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивачка немає права на утримання, оскільки шлюб розірваний між сторонами, а під час шлюбу позивачка про таке утримання не заявляла, крім того зазначив, що він не може утримувати дружину за своїм матеріальним становищем. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони 16 вересня 2016 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 13 серпня 2019 року видане Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у сторін народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно довідок виконавчого комітету Солонянської селищної ради № 162 від 15 серпня 2019 року та № 5640 від 26 серпня 2021 року, дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою (а.с. 4-5). Відповідно до судового наказу судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області №192/101/21 від 11 березня 2021 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с 18). Згідно довідки ФОП [PERSON] , відповідач працює на посаді водія вантажного автомобіля з 23 березня 2021 року і його дохід за період з 01 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року склав 36500 грн. 00 коп. (а.с. 36). Відповідно до довідки №9608 відповідач звертався до лікаря [PERSON] 30 грудня 2021 року з діагнозом артрит лівого колінного суглобу (а.с. 31). Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судом встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за малолітньою дитиною, донькою [PERSON] , яка не досягла трирічного віку, відповідач працездатний, може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, у зв`язку з чим суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення на її утримання аліментів до досягнення дитиною трирічного віку є обґрунтованими і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 02 серпня 2022 року, тобто до дати коли, [PERSON] досягне трирічного віку. Доводи позивачки, що вона потребує аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в більшому розмірі, судом не приймаються, оскільки на підтвердження цих обставин позивачкою не надано жодних доказів. Також суд не приймає доводи відповідача, що він не може надавати утримання позивачці, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач працездатний, має на утриманні лише доньку [PERSON] , і тому має можливість надавати утримання дружині, при цьому посилання відповідача на те, що оскільки шлюб між сторонами розірвано, тому позивачка немає права на утримання від відповідача, суд не приймає, оскільки дані доводи не відповідають нормам ст. 84 СК України, яка передбачає право дружини на утримання і після розірвання шлюбу. Що стосується доводів відповідача, що він за станом здоров`я не може надавати утримання, то суд зауважує, що факт звернення до лікаря не свідчить про непрацездатність відповідача та про неможливість надавати утримання позивачці. Посилання відповідача на те, що він надає допомогу хворій матері, судом враховано, але при цьому суд зауважує, що надання одноразової допомоги родичам не свідчить про ту обставину, що позивач не може утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст. 84 СК України,

Outcome: partial