Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

18.11.2021р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення навчання, або до досягнення позивачкою двадцяти трьох років, в залежності від того, яка обставина настане раніше. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач доводиться їй батьком, з якого за рішенням суду стягувались аліменти на користь її матері на її утримання як неповнолітньої дитини. Вона досягла повноліття, однак продовжує навчання на 4 курсі денної форми навчання Первомайського медичного фахового коледжу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання її як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має змогу її надавати, так як є працездатною особою. 10.12.2021р. відповідач подав відзив на позов, в якому просить: - відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дити у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення навчання; - прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися в розмірі 1 000 грн. 00 коп. Відзив на позов обґрунтований тим, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн. 00 коп., так як проживає зі своєю матір`ю [PERSON] , 1947р.н., яка перебуває на пенсії, хворіє та потребує сторонньої допомоги. Відповідач є єдиним годувальником своєї матері, забезпечує її всім необхідним, в першу чергу ліками, предметами домашнього вжитку, продуктами харчування. З кінця серпня 2021 року відповідач офіційно не працює. З лютого по серпень перебував на обліку у Врадіївській районній філії Миколаївського обласного центру зайнятості як безробітний. В свою чергу його донька навчається на бюджетній основі, не платить за навчання та отримує стипендію. Також відповідач зазначає, що його дохід складається із тимчасових заробітків у людей, є мінливим, не стабільним, та повністю витрачається на щоденні потреби. Крім того відповідач зазначає, що ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, він не здійснював. У відзиві відповідач також просить не стягувати з нього судового збору, оскільки він намагається до цього добровільно сплачувати аліменти, але позивачка звернулася до суду, що спричиняє йому певні збитки, в разі прийняття такого рішення. Або розділити такі витрати з позивачем у рівних частинах. Позивачка в судові засідання, призначені на 14.12.2021р. та 26.01.2022р., не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 10.13.2021р. та 13.12.2021р. позивачка звернулася до суду із заявами, в яких підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності, оскільки не може з`явитися до суду у зв`язку з навчанням. Відповідач в судові засідання, призначені на 14.12.2021р. та 26.01.2022р., не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників судового розгляду за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком позивачки (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 10.09.2003р.). 11.05.2005р. шлюб між матір`ю позивачки та батьком позивачки, тобто відповідачем, розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане 11.05.2005р.). У відповідності до довідки Первомайського медичного фахового коледжу Миколаївської обласної ради № 380 від 28.09.2021р. слідує, що позивачка з 01.09.2018р. (наказ 182-Н від 30.07.2018р.) навчається в цьому ж коледжі на ІV-му курсі за спеціальністю 223 Медсестринство: сестринська справа, денна форма навчання на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2018р. по 30.06.2022р. Згідно довідки Первомайського медичного фахового коледжу Миколаївської обласної ради № 249 від 17.12.2021р. позивачка по червень 2021 року отримувала стипендію в розмірі 980 грн. 00 коп., а починаючи з липня по листопад 2021 року стипендія позивачці не нараховувалася і не виплачувалася. Позивачка разом зі своєю матір`ю проживає за адресою: [ADDRESS] (довідка про склад сім`ї № 802-10/2021 від 18.10.2021р.). Судом також встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів відповідач за період з 01.01.2021р. по 30.09.2021р. отримав сукупний дохід в розмірі 20 101 грн. 22 коп. Згідно довідки Врадіївської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості № 1218 від 07.12.2021р. відповідач з 02.02.2021р. по 25.08.2021р. перебував на обліку як безробітний та за період червня-серпня 2021 року отримав допомогу в розмірі 5 051 грн. 61 коп., з яких утримано аліментів в сумі 1 175 грн. 79 коп. Вказана інформація також підтверджується інформацією з Пенсійного фонду України станом на 08.12.2021р. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 211 від 08.12.2021р. відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] за якою здійснює догляд, оскільки остання хворіє та потребує постійного лікування (медична довідка № 36 від 21.01.2020р.). Згідно довідки Врадіївського відділу Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса) № 12519 від 10.12.2021р. у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання позивачки до досягнення нею повноліття стягнутих на підставі судового наказу виданого 29.05.2020р. по справі № 474/110/20. Виконавче провадження № 62227036 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Встановивши вказані обставини суд приходить до такого висновку. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989р. батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка є повнолітньою особою, навчається на денній формі навчання та не має самостійного заробітку, а відтак факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Саме по собі перебування на бюджетній основі на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Навчання в навчальному закладі потребує витрат на оплату супутніх освітніх послуг не пов`язаних з оплатою за саме навчання, проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання канцелярських предметів. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. З огляду на вищевикладене слід зазначити, що у позовній заяві жодним чином не обґрунтовано розмір аліментів, який позивачка просить стягнути з відповідача, з огляду на вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо, а обмежилася загальним формулюванням, що відповідач зобов`язаний утримувати її до завершення навчання або досягнення нею 23 років. При цьому позивачка також не додала до позову жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, в тому числі щодо наявності у відповідача можливості надавати їй допомогу. Водночас під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач є безробітним, його сукупний дохід за період з січня по вересень 2021 року склав 20 101 грн. 22 коп., тобто середньомісячний дохід відповідача становив 2 233 грн. 46 коп. Згідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" установлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2 270 гривень, з 1 липня - 2 379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня. За таких умов вбачається, що щомісячний середній дохід відповідача не перевищує прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб. Вказана обставина з урахуванням того факту, що відповідач утримує свою матір похилого віку виключає наявність однієї із основних складових необхідних для позитивного вирішення даного позову для позивачки, а саме - наявність можливості у відповідача надавати таку допомогу (відповідач має бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Водночас суд враховує позицію відповідача щодо наявності у нього можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. 00 коп., а не в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), про що просить позивачка. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, визначаючи розмір суми, яка підлягає щомісячному стягненню, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини, яка продовжує навчання та її потребу в отриманні матеріальної допомоги, враховуючи інтереси останньої, можливість відповідача надавати таку допомогу, стан здоров`я дитини та відповідача, матеріальне становище відповідача, та, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог наявні правові підстави, передбачені законом, а тому позовна заява підлягає частковому задоволенню. В зв`язку з цим суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення позивачкою навчання чи до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка подія настане раніше, так як відповідач має можливість надавати повнолітній дитині матеріальну допомогу на період її навчання. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч.ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а також враховую часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50% ставки судового збору у справах даної категорії, яка становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 454 грн. 00 коп.

Outcome: partial