Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», треті особи\~ приватний\~нотаріус Житомирського\~міського нотаріального\~округу Горай\~Олег Станіславович,\~приватний виконавець\~Клименко Роман\~Васильович, в якому просить визнати виконавчий напис недійсним та таким, що не підлягає виконанню; визнати постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною та скасувати її; стягнути з нотаріуса та приватного виконавця судові витрати, вартість послуг адвоката в рівних частинах. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.07.2020\~з постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№62432630\~щодо виконання\~виконавчого напису,\~вчиненого 30.06.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрованого в реєстрі за №2231, позивач дізнався, що з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» стягується заборгованість в розмірі 10920 грн. Позивач вважає,\~що зазначений\~виконавчий напис\~не підлягає\~виконанню,\~оскільки він\~вчинений з\~порушенням законодавства,\~зокрема,\~документи,\~які надані\~для вчинення\~виконавчого напису,\~не свідчать\~про безспірність\~суми заборгованості. Крім\~того, кредитний договір, за яким проводиться стягнення, він взагалі не укладав та кошти на його картковий рахунок йому не надходили. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 11.09.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 28.09.2020 провадження у справі відкрито та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та підтвердив обставини зазначені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень вказує на те, що кредитний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний сторонами, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, є чинним, створює зобов`язання для сторін цього договору. 17.01.2020 на виконання умов кредитного договору, відповідно до платіжного доручення №13952293, шляхом безготівкового переказу суми кредиту на картковий рахунок позичальника Товариством перераховано кредитні кошти, що відповідно до пунктів 1.2., 2.1. кредитного договору є належним виконанням з боку Товариства зобов`язань з видачі кредиту за кредитним договором. Оскільки позивач не виконав зобов`язання за кредитним договором, відповідачем подано нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису. Позивач не надав жодного документального підтвердження щодо відсутності кредитної заборгованості. Також представник зазначає, що кредитний договір, укладений у формі електронного правочину, є оригіналом та відповідає Переліку, визначеному постановою КМУ №1172. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 30.06.2020 приватним виконавцем Клименком Р.В. відкрито виконавче провадження №62432630 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 20.06.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрованого в реєстрі за №2231, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Мілоан» заборгованість в розмірі 10920 грн. (а.с.13). 15.07.2020 приватним виконавцем Клименком Р.В. видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.12). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку документів (оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості). При цьому цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. За змістом пункту 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Судом встановлено, що [PERSON] нараховану суму заборгованості в розмірі 10920 грн., що підлягає стягненню за виконавчим написом нотаріуса, заперечує в повному обсязі. Перевірка безспірності боргу є обов`язком нотаріуса. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 (провадження № 14-12559св18). З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16.05.2018. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалу Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». У постанові Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21) зроблено висновок, що оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Так, виконавчий напис від 20.06.2020 було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі №826/20084/14. Як встановлено судом кредитний договір №1175374 від 17.01.2020 (а.с.62-64), який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису ТОВ «Мілоан», не був посвідчений нотаріально, а тому у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. були відсутні правові підстави для прийняття у Товариства документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано доводи позивача, що викладені у позовній заяві. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис не підлягає виконанню, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Водночас підстави для стягнення з третіх осіб - Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича та приватного виконавця Клименка Романа\~Васильовича судових витрат та вартості послуг адвоката в рівних частинах відсутні, оскільки вказані вимоги не відповідають ст. 141 ЦПК України. При цьому позивачем не надано доказів щодо понесення витрат на послуги двоката взагалі. Що ж до позовних вимог про скасування постанови приватного виконавця Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження, слід зауважити, що стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» не може бути відповідачем у цій категорії справ. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду № 519/77/18 від 14.08.2019. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: partial