Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18705,77 грн. за кредитним договором № б/н від 30.11.2016 року та судові витрати у розмірі 2270.00 (дві тисячі двісті сімдесят гривень ) судового збору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається). Відповідно до рахунку заборгованості, наданого банком, заборгованість за кредитом відповідача станом на 17.08.2021 року становить 18705,77 гривень, яка складається з наступного: 16034,96\~грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00\~грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 16034,96\~грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;\~0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2670,81\~грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00\~грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625\~ЦПК України; 0,00\~грн. - нарахована пеня;\~0,00 грн. - нарахована комісія; Відповідачем подано відзив на позов відповідно до якого останній вказував на те, що заява не є належним доказом укладення договору та не містить його істотних умов, відсутні первинні документи, що підтверджують видачу коштів, з умовами та правилами надання банківських коштів його ознайомлено не було. Просив у задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.10.2021 було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником позивача у позовній заяві зазначено, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, яку він отримав особисто. Відповідачем подано заяву про розгляд справи без його участі. В силу ч.3\~ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2016 року відповідач звернувся до АТ КБ ПриватБанк , із анкетою - заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У заяві позичальника зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також що він ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. За підрахунком позивача, заборгованість [PERSON] перед банком становить 18705,77 гривень, яка складається з наступного: 16034,96\~грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00\~грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 16034,96\~грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;\~0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2670,81\~грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00\~грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625\~ЦПК України; 0,00\~грн. - нарахована пеня;\~0,00 грн. - нарахована комісія; Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Вказані правові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогцього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщоі нше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1\~ст. 634 ЦК України). У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли сааме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згіднозі ч. 1\~\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з вимог ч. 2 ст.\~1050\~та ч. 2 ст.\~1054 ЦК України\~наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати від боржника повернення всієї суми кредиту. При порушенні зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по простроченим відсоткам, а саме 2670,81 грн. (а.с.4). АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на підтвердження позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором, до суду першої інстанції надано копію анкети-заяви про приєднання [PERSON] до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитної картки із зазначенням її строку дії, розрахунок заборгованості та виписку по рахунку боржника. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані Банком витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПРИВАТБАНКУ, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, щододані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Як слідує з матеріалів справи безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 30.11.2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Банком надано в підтвердження своїх вимог за позовом довідку про те, що на ім`я відповідача відкрито кредитну картку 25.05.2017 р. Відповідач не оспорював укладення чи не укладення кредитного договору, а з розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що позичальник сплачував заборгованість та користувався кредитними коштами. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс15. Отже, в данному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умовита правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами\~за несвоєчасне погашення кредиту,\~надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року, прийнятій у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19). Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Окрім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зауважувала на тому, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому, відсутні підстави вважати, що, при укладені договору з [PERSON] , АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених ч. 2\~ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та погодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк. Отже, враховуючи вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.11.2016 року станом на 17.08.2021 становить 18705,77 грн, з яких 16034,96 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2670,81 грн. заборгованість за відсотками. З наданої Банком виписки по рахунку відповідача вбачається, що [PERSON] з моменту укладення договору користувався кредитним лімітом, знімав кошти, частково погашав заборгованість. При цьому, суд зазначає, що банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому є належним доказом у справі. У постанові Верховного Суду від 16.09.2020 (справа №200/5647/18) касаційний суд зазначив, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодоз аборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Отже, на підставі оцінки усіх доказів у їх сукупності, зокрема, виписки по банківському рахунку, довідки про умови кредитування та розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про те, що Банк в данному випадку підтвердив своє порушене право вимагати погашення виниклої заборгованості, проте в межах умов, визначених в заяві позичальника. Згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, тіло кредиту складає 16034,96 грн. За весь період користування кредитними коштами відповідачем було знято з рахунку 76713,32 грн., а сплачено 78831,79 грн. Отже, з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку чітко вбачається, що у [PERSON] відсутня заборгованість по тілу кредиту у вказаний Банком період. Вказана обставина підтверджує те, що відповідачем фактично отримані кошти сплачені, і саме із цієї підстави, в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.\~76,\~77 ЦПК України). Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~ст. 129 Конституції України. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскількице не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, заяви про застосування строку позовної давності відвідповідача до суду не надходили, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судовий збір, суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed