Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

16.11.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та просить стягувати із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2100,00 грн. до повноліття сина та на своє утримання у розмірі 2500,00 грн. до досягнення сином 3-річного віку. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] є батьком їхнього сина - [PERSON] , [INFO] . Разом з відповідачем не проживає, спільного господарства не ведуть. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає. Тому вона змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що відповідач періодично їздить на заробітки у Польщу про що він сам визнав. Відповідач залишив свою дитину відразу після народження та поїхав проживати до матері. Відповідач надіслав до суду відзив на позов у якому позовні вимоги в частині стягнення аліментів на сина визнав частково у розмірі 1200 грн., в частині аліментів на матір дитини просив відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , являється сином відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). Дитина проживає з матір`ю [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свої неповнолітніх дітей. У разі ухилення від сплати аліментів, кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15\~СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини не може бути покладено виключно на одну матір. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відповідно до ч. 1 ст.\~79\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Однак, позивач не надала докази на те, що відповідач у змозі сплачувати аліменти у розмірі 2500,00 грн., щомісячно, на її утримання. Враховуючи вищевикладене, суд вирішив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути із [PERSON] аліменти на дитину у розмірі 2100 грн. щомісячно та по 100 грн. на утримання дружини, з якою проживає дитина. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць. Повний текст рішення складено 28.01.2022 року.

Outcome: partial