Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

20 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, позивач зазначає, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь та на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 22 квітня 2021 року до припинення навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Проте на даний час позивач не може сплачувати такий розмір аліментів, оскільки перебуває у шлюбі, а його дружина [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи. Крім того, позивач має на утриманні ще неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається та відвідує гуртки, відповідно витрачаються кошти на його утримання. Також у позивача погіршився стан здоров`я на відновлення, якого також потрібні кошти. Позивач не заперечує щодо сплати аліментів як таких, оскільки [PERSON] є його сином, і має намір йому фінансово допомагати. Однак сума стягнення аліментів у розмірі 1/5 частини доходів (заробітку) щомісячно є занадто великою та не співмірною. За таких обставин позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням суду від 06 липня 2021 року, з 1/5 (однієї п`ятої) частини доходів (заробітку) щомісячно до 1/9 (однієї дев`ятої) частини доходів (заробітку) щомісячно до припинення навчання. 08 листопада 2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду від 06 липня 2021 року, а вона не в змозі самостійно здійснювати оплату за навчання сина та нести інші витрати по його утриманню (а.с.26-29). Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити, пояснила, що у позивача не змінився матеріальний, сімейний стан, а також не погіршився стан здоров`я, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] просив суд у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року, що набрало законної сили 05 серпня 2021 року, позовні вимоги [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь та на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 22 квітня 2021 року до припинення навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років (а.с.5, 42-46). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31 жовтня 2007 року, [PERSON] 08 липня 2006 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 жовтня 2008 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.7). [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.8,40). [PERSON] звертався за медичною допомогою, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні з 06 липня 2021 року 12 липня 2021 року (а.с.9-11). [PERSON] є учнем 8-Б класу ліцею № 23 і займається в ДЮСШ № 2 на відділенні баскетболу (а.с.12). Згідно розрахункового листка за вересень 2021 року, позивач отримав заробітну плату двома частинами у розмірі 9871,82 грн та 630,82 грн (а.с.13). Згідно товарного чеку від 15 жовтня 2021 року, відповідачем [PERSON] було придбано товар у сумі 3874,00 грн (а.с. 30). [PERSON] є студентом І курсу денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня освіти Інституту енергетики та систем керування Національного університету «Львівська політехніка», закінчує навчання у червні 2025 року (а.с.31, 47). 02 вересня 2021 року був укладений договір оренди житлового приміщення між [PERSON] та власником житла [PERSON] (а.с.32. 48-49). [PERSON] перебуває на обліку у лікаря з приводу захворювання (а.с.35). [PERSON] працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», займає посаду змінного інженера та отримує заробітну плату. Загальна сума доходу за період з 01 вересня 2021 року по 31 жовтня 2021 року склала 66140,20 грн (а.с.41). Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини другої статті 182 Сімейного кодексу України,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При вирішенні питання щодо можливості зміни розміру аліментів судом також враховується, що відповідно до норм Сімейного кодексу України розмір аліментів у будь-якому випадку не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.\~ Стаття 192 Сімейного кодексу України\~вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку\~\~підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач як на підставу для зменшення розміру аліментів надає докази про те, що на його утриманні перебуває дружина, яка є особою з інвалідністю, та неповнолітній син, а також погіршився стан його здоров`я. Аналіз досліджених судом доказів не вказує про наявність підстав для зміни (зменшення) розміру аліментів з огляду на наступне. Посвідчення про те, що дружина [PERSON] [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, свідчить про те, що на момент прийняття рішення судом про стягнення аліментів його дружина вже мала інвалідність. Звернення [PERSON] за медичною допомогою у липні 2021 року не підтверджує постійного, тривалого погіршення стану. Також позивач не надав докази про те, що погіршення його здоров`я сталося саме після прийняття 06 липня 2021 року рішення судом. Крім того, з медичних документів вбачається те, що позивач вже мав ці захворювання як на момент прийняття рішення судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, так і рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Суд не приймає доводи позивача про зміну матеріального стану, оскільки, звісно, після прийняття рішення судом про стягнення аліментів змінюється матеріальне становище платника аліментів у зв`язку зі сплатою цих аліментів. Як вбачається з рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року, судом при прийнятті рішення було враховано те, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітнього сина та дружину, є офіційно працевлаштованим. Таким чином, обставини, на які позивач посилається як на підстави для зменшення розміру аліментів, вже були предметом розгляду судом під час слухання цивільної справи про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивачем не надано жодних належних та допустимих, достовірних та достатніх доказів про зміну свого матеріального або сімейного стану, зміну матеріального або сімейного стану відповідача, так само не доведено погіршення або поліпшення свого здоров`я, здоров`я відповідача та здоров`я дітей. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи те, що дослідженими у справі доказами не встановлені підстави, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України, для зміни розміру аліментів, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховує, що згідно частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому суд відносить судові витрати, понесені позивачем, на його рахунок. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.\~141, 180-182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed