Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», місцезнаходження за адресою: 01042, м. Київ, вул. Іонна Павла ІІ, буд. 4/6, корп. В, каб. 402, до [PERSON] , [PERSON] , зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , , в якому просить звільнити з-під арештів нерухоме майно, а саме: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ); скасувати: - арешт нерухомого майна на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси № 521/6470/17 від 31.05.2017 року (номер запису про обтяження 20840114 (спеціальний розділ); - арешт нерухомого майна на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси № 2-8148/2007 від 27.12.2007 року (реєстраційний номер обтяження 7478413); - арешт нерухомого майна на підставі постанови Другого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ АВ № 964874 від 03.11.2009 року (реєстраційний номер обтяження 9213298); - арешт нерухомого майна на підставі постанови Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА № 162556 від 11.06.2010 року (реєстраційний номер обтяження 10001798); - арешт нерухомого майна на підставі постанови Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ № 27009331 від 05.10.2011 року (реєстраційний номер обтяження 11795943); та стягнути судові витрати, посилаючись на таке. 03.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1 і 177342000, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 59500 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. 03.07.2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] укладено договір іпотеки за реєстровим № 3856, згідно якого останні передали в іпотеку належне їм на праві власності нерухоме майно - квартира за адресою: [ADDRESS] . У реєстрі речових прав вказана квартира значиться також за такою адресою: [ADDRESS] . 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого банк відступив товариству право вимоги за кредитним договором № 11177342000. 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно якого банк відступив право іпотекодержателя за договором іпотеки від 03.07.2007 року. Таким чином, станом на день подання цього позову ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] - вбачаються наявність наступних арештів: - арешт нерухомого майна на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси № 521/6470/17 від 31.05.2017 року (номер запису про обтяження 20840114 (спеціальний розділ); - арешт нерухомого майна на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси № 2-8148/2007 від 27.12.2007 року (реєстраційний номер обтяження 7478413); арешт нерухомого майна на підставі постанови Другого Малиновського ВДВС Одеського МУК) AB № 964874 від 03.11.2009 року (реєстраційний номер обтяження 9213298); - арешт нерухомого майна на підставі постанови Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА № 162556 від 11.06.2010 року (реєстраційний номер обтяження 10001798); арешт нерухомого майна на підставі постанови Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ № 27009331 від 05.10.2011 року (реєстраційний номер обтяження 11795943). Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не подавав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача, та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 03 липня 2077 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11177342000, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 59500 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. 03 липня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON] укладено договір іпотеки за реєстровим № 3856, згідно якого останні передали в іпотеку належне їм на праві власності нерухоме майно - квартира за адресою: [ADDRESS] . У реєстрі речових прав вказана квартира значиться також за такою адресою: [ADDRESS] . 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого банк відступив товариству право вимоги за кредитним договором № 11177342000. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно якого банк відступив право іпотекодержателя за договором іпотеки від 03 липня 2007 року. Таким чином, ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] - вбачаються наявність наступних арештів. - арешт нерухомого майна на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси № 521/6470/17 від 31.05.2017 року (номер запису про обтяження 20840114 (спеціальний розділ); - арешт нерухомого майна на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси № 2-8148/2007 від 27.12.2007 року (реєстраційний номер обтяження 7478413); арешт нерухомого майна на підставі постанови Другого Малиновського ВДВС Одеського МУК) AB № 964874 від 03.11.2009 року (реєстраційний номер обтяження 9213298); - арешт нерухомого майна на підставі постанови Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АА № 162556 від 11.06.2010 року (реєстраційний номер обтяження 10001798); арешт нерухомого майна на підставі постанови Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ № 27009331 від 05.10.2011 року (реєстраційний номер обтяження 11795943). Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України визначено підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до них цивільні права а обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, а також дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює в межах, наданих договором або актом цивільного законодавства. До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права. Зміст зазначених у ст. 15 Цивільного кодексу України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних спеціальних нормах, що регулюють певну категорію правовідносин, як. наприклад, ст. 526 Цивільного кодексу України в даному випадку, де невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором призвело до порушення права Позивача на отримання виконання зобов`язання боржником належним чином. Відповідно, Позивач виявив намір захистити своє порушене право в один із способів, передбачених законом, а саме, досудового врегулювання спору. Проте і це право було порушене накладанням арештів на майно. В Поставові Верховного Суду України 6-20цс 11 від 21.05.2021 року суд зазначив, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб. права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також: має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При опареній або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспореная суб 'активного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разу невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Системний аналіз даних норм дає підставу для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або о закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Суть порушеного права Позивача полягає в тому, що Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Боржник належним чином не виконував взяте на себе зобов`язання, а саме, обов`язок сплачувати грошові кошти, відповідно до умов Кредитного договору. За змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Тож застава виконує забезпечувальну функцію, гарантуючи кредитору задоволення його вимог за рахунок заставного майна, незалежно від майнового стану боржника. Ст. 16 Закону України «Про заставу», передбачено, що право застави виникає з моменту укладання договору застави (або з моменту нотаріального посвідчення цього договору). Ст. 575 ЦК України визначає, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстроване обтяження мас вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Згідно із ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таке право також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на задоволення вимог в позасудовому порядку за умови наявності окремого договору про задоволення вимог або застереження, що міститься в іпотечному договорі та прирівнюється до окремого договору. Проте наявні арешти на іпотечному майні фактично не дають можливості іпотекодержателю скористатись своїм правом па позасудове врегулювання, гарантоване законодавством. Тож вбачається, що у разі виникнення підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, визначених ст. 33 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель наділений правом на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутись до суду із відповідним позовом про зняття арешту. Аналогічну позицію висловив ВССУ в Постанові Пленуму № 5 від 03.06.2016 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня. коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, припиненням дії, яка порушує право. Згідно із ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved