Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з заявою, яку вподальшому уточнила, згідно з якою просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт сумісного проживання заявниці [PERSON] , [INFO] та її померлого чоловіка [PERSON] , [INFO] , в період з 18 листопада 2014 року по день смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , а також встановити факт перебування заявниці [PERSON] , [INFO] , на утриманні її чоловіка [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер чоловік заявниці [PERSON] , [INFO] , з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Заявниця звернулася до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області з питанням переходу на пенсію померлого чоловіка [PERSON] у зв`язку з втратою годувальника. Але в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Донецької області їй пояснили, що для вирішення цього питання їй необхідно звернутися до суду та встановити факт сумісного проживання з її померлим чоловіком на момент його смерті через те, що заявниця та її померлий чоловік на момент звернення заявниці до ПФУ мали різні місця реєстрації і саме ця обставина перешкоджає їй перейти на пенсію померлого чоловіка у зв`язку із втратою годувальника. Зазначає, що з 18.11.2014 року, з початком АТО, заявниця разом з померлим чоловіком були зареєстровані як переміщені особи у своїх сватів у [ADDRESS] , там проживали поки її чоловік [PERSON] сильно занедужав і вони разом поїхали до свого помешкання у [ADDRESS] . Через хворобу чоловіка вони проживали разом у м. Макіївка по день його смерті, вона його доглядала. І лише в березні 2021 року, після смерті чоловіка, її діти купили у м. Бахмуті житло та вона зареєструвалась за своїм новим місцем мешкання [ADDRESS] , тому при отриманні нової довідки переміщеної особи була вказана нова адреса її помешкання. Вказує, що вона отримувала маленьку пенсію, а її чоловік отримував набагато більшу пенсію, їх подружжя забезпечувалося лише з пенсії померлого чоловіка. Отже, для встановлення факту сумісного проживання та факту перебування на утриманні чоловіка заявниця вимушена звернутись до суду. Встановлення цих фактів їй необхідно для реалізації її права, передбаченого ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року відкрите провадження по справі, призначений судовий розгляд. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2022 року прийнято до розгляду уточнену заяву представника заявника адвоката Гостренко С.Д., яка діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності представника заінтересованої особи. Заслухавши представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що заявницею у справі є [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована [ADDRESS] , являється тимчасово переміщеною особою за адресою : [ADDRESS] ( а.с.4,6). Згідно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Згідно з довідкою від 18.11.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] переместився з тимчасово окупованої території (району проведення АТО ) в [ADDRESS] (а.с.7). 13 січня 2021 року [PERSON] , [INFO] , помер у м. Макіївка, про що 09.04.2021 року складено відповідний актовий запис № 583, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2021 року (а.с.5). Згідно з довідкою Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління ПФУ [PERSON] знаходиться на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком (а.с.6 зворотній бік). Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22.07.2021 року державним нотаріусом Першої бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О. спадкоємцем [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована [ADDRESS] . Спадкова справа № 262/2021, зареєстровано в реєстрі за № 2-916 ( а.с.8). Відповідно до довідки військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області №2826 від 14.04.2021 року [PERSON] , зареєстрована [ADDRESS] , проживала спільно з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , вела спільне господарство (а.с.9). Згідно з довідкою Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр. [PERSON] вбачається, що він знаходився на обліку в Бахмутсько-Лиманському ОУПФУ особовий рахунок № [NUMBER] та розмір щомісячної його пенсії за період січень-квітень 2020 року складав 11514,80 грн., за період травень-червень 2020 року складав 12684,03 грн., за період липень-листопад 2020 року складав 12721,03 грн, за грудень 2020 року складав 12749,53 грн ( а.с.24) Згідно з довідкою Бахмутсько-Лиманського ОУПФУ про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії гр. [PERSON] вбачається, що вона знаходиться на обліку в Бахмутсько-Лиманському ОУПФУ особовий рахунок № [NUMBER] та розмір її щомісячної пенсії за період січень-квітень 2020 року складав 2201,58 грн., травень-серпень 2020 року складав 2301,58 грн., за період вересень-грудень 2020 року складав 2339,43 грн. ( а.с.25). З копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.03.2021 року вбачається, що заяву про встановлення факту смерті [PERSON] - чоловіка заявниці [PERSON] задоволено, судом встановлено факт смерті [PERSON] у м. Макіївка в день [INFO] (а.с.36-37) Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ вбачається, що [PERSON] та [PERSON] лінію розмежування не перетинали за період з 04.11.2016 року по 04.11.2021 року ( а.с.42) Згідно з консультативним висновком Академії медичних наук України від 16.03.2007 року [PERSON] встановлено діагноз хвороба Паркінсона дрожательно-рігідна форма, брадікінетичний сіндром 2 ступеню (а.с.54) В судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сином заявниці, підтвердив, що померлий вітчим [PERSON] та його мати [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі, проживали в м. Торецьку Донецької області. У 2016 році його вітчим [PERSON] занедужав та разом з матір`ю переїхали до м. Макіївки. Вітчим отримував пенсію, яка була основним доходом їх сім`ї. Із «довідок, виданих лікарнею м. Макіївки», які надані представником заявника в якості доказів, вбачається, що [PERSON] з 2016 року перебував на диспансерному обліку, діагнози ІБС, атеросклеротичний кардіосклероз СН`АБ, хвороба Паркінсона. Оцінюючи вказані довідки, видані на тимчасово окупованій території Україні, суд приходить до такого. Постановою ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Місто Макіївка Донецької області відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною українській владі. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки : документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів . Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою) (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таким чином суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки доказів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як джерела інформації. Відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. З огляду на наведені вище письмові докази та показання свідка, суд вважає доведеним факт того, що заявниця [PERSON] на момент смерті свого чоловіка [PERSON] проживали однією родиною, за однією адресою. Характер допомоги у вигляді пенсії померлого [PERSON] для заявниці був постійним, надавався систематично, протягом певного періоду часу, та померлим [PERSON] виконувався обов`язок щодо утримання своєї дружини [PERSON] . Як установлено судом з письмових доказів та показань свідка [PERSON] , [PERSON] не працювала з 2002 року, розмір її пенсії складає 2300 грн., розмір пенсії [PERSON] значно перевищував розмір пенсії заявниці. Таким чином, пенсія чоловіка заявниці, який помер, була постійним та основним джерелом засобів до існування та її проживання. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить заявник, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення, що встановлено у судовому засіданні та підтверджено відповідними письмовими доказами, показаннями свідка, що під час спільного проживання з чоловіком заявник перебувала на його повному утриманні, спільно проживала з ним однією сім`єю за однією адресою, а пенсійні виплати останнього були для неї постійним і основним джерелом засобів існування. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником заявника та заявником були обґрунтовані обставини, на які заявник посилалась як на підстави своїх вимог. За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт того, що заявниця сумісно проживала з її чоловіком [PERSON] , [INFO] , в період з 18 листопада 2014 року по день його смерті [INFO] , а також факт перебування заявниці на утриманні свого чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] .

Outcome: approved