Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати спадщину у вигляді квартири [ADDRESS] відумерлою та передати у власність Знам`янської міської територіальної громади в особі Знам`янської міської ради. Свої вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації Знам`янським відділком Одеської залізниці 12 травня 1997 року №3270, зареєстроване Знам`янським БТІ та записане в реєстрову книгу за №1087/3 26.05.1997. [PERSON] померла [INFO] , внаслідок її смерті відкрито спадщину. З дня смерті спадкодавця спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, факти усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття спадщини відсутні. Знам`янська міська рада, захищаючи інтереси територіальної громади міста Знам`янки, зазначає, що в житловій квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає. Заявник у судове засідання не з`явився, представник надав заяву, в якій вимоги підтримав у повному обсязі і просить розглядати справу за відсутності заявника та представника. Заінтересовані особи в судове засідання також не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заперечень не надали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до актового запису про смерть № 357 вчиненого Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] померла [INFO] . Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації Знам`янським відділком Одеської залізниці 12 травня 1997 року №3270, зареєстроване Знам`янським БТІ та записане в реєстрову книгу за №1087/3 26.05.1997. Відповідно до наданих інформаційних довідок зі спадкового реєстру встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , заведена спадкова справа № 47/2018, останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину як такій, що не є спадкоємцем. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2019 року відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини із [PERSON] . За життя [PERSON] складала три заповіти 01.11.2006 за реєстровим номером 1578, 27.07.2011 за реєстровим номером 541, 04.02.2015 за реєстровим номером 51. Всі три заповіти стосувалися всіх прав та обов`язків заповідача та всього майна, де б воно не було та з чого б воно не складалося. Відповідно до ст.ст. 1216,12178,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. В судовому засіданні встановлено, що останній заповіт складений [PERSON] 04.02.2015, посвідчений приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Цибульською Л.М. за реєстровим номером 51, скасований особисто заповідачем за її заявою 58666927 від 03.03.2016. Таким чином, зважаючи на те, що кожен наступний заповіт скасовував попередній, а останній заповіт скасований самим заповідачем, спадкоємці за заповітом відсутні. Відповідно до заведеної спадкової справи та інформаційних довідок, спадкоємці за законом також відсутні. За повідомленням Знам`янської міської ради в житловій квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає. Встановлення даного факту заявнику необхідне для можливості визнання спадщини відумерлою. За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про визнання спадщини відумерлою. Згідно до ч.1 ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.2 ст.1277 ЦК України, заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Згідно зі ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадщина відкрилась [INFO] (після смерті власника), після [INFO] сплив один рік, необхідний для подальшого обернення даного майна на користь територіальної громади міста. Згідно з ч. 3 ст. 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Таким чином, майно померлого, в тому числі квартира [ADDRESS] , має бути визнано відумерлою спадщиною. Згідно ч. 4 ст. 1277 Цивільного кодексу України, територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Вищевикладене дає правові підстави для висновку про обґрунтованість заяви про визнання спадщини відумерлою, яка підлягає задоволенню. Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved