Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

У позовній заяві позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги обгрунтовують наступними обставинами. Відповідно до погосподарських книг Срібнянської селищної ради, головою домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] . До складу вищезазначеного домоволодіння входить: житловий будинок з цокольним поверхом (А-1), загальною площею 135,2 м. кв., житловою - 52,0 м. кв., побудований в 1984 році, з тамбуром (а-1), побудованим в 1984 році, з прибудовою (а-2), побудованою в 1984 році, з прибудовою (а-3), побудованою в 1984 році, ганком (кр), побудованим в 1984 році; господарські будівлі та споруди: літня кухня (Б-1), побудована в 1979 році, сарай (Б-2), побудований в 1979 році, погріб під Б-2 (Пг), побудований в 1979 році, сарай (б-1), побудований в 1981 році, сарай (В-1), побудований в 1981 році, вбиральня (У-1), побудована в 1981 році, ворота (№1), огорожа №2. Вказаний будинок побудований [PERSON] та [PERSON] у період шлюбу, за спільні кошти, спільними зусиллями. Відповідно, вказане нерухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить позивачу та її чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як наслідок, кожен із подружжя має право на 1/2 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відтак, [PERSON] має право на 1/2 частину майна, як спільної сумісної власності, нажитої подружжям в період шлюбу, в тім числі на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.08.1998 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на належну йому 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Оскільки, за життя [PERSON] не було складено заповіту, спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] та син [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги за законом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Тому позивачі вважають, що мають успадкувати половину належної спадкодавцю 1/2 частини домолодіння в рівних частках. Але, так як право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, про що вбачається з довідки Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації №688 від 06.04.2021 року, позивачі, як спадкоємці, не можуть оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Іншого способу набуття права власності на вказаний житловий будинок, окрім звернення до суду, немає. Позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю подружжя та визнати право власності на неї, а також визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розміщеного за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Срібнянської селищної ради Чернігівської області Панченко О. В. до суду не з`явилися, проте подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначають, що позовні вимоги визнають повністю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству із сім`єю [PERSON]. В 1970-х роках [ADDRESS], а тепер - [ADDRESS] була відведена під забудову. Подружжя [PERSON] та [PERSON] будували хату, господарські будівлі з 1970-х років. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [ADDRESS] , тепер перейменована на [ADDRESS], забудовувалась в 1970-х роках. Сім`я [PERSON] розпочала будівництво будинку та господарських споруд в 1974 році. Будівництво проводили спільно чоловік [PERSON] та дружина [PERSON] . Спочатку побудували сарай та літню кухню, а пізніше, через 2-3 роки, будинок. Заслухавши позивачів, свідків, враховуючи думки відповідача та представника відповідача, викладені у заявах до суду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно статей 22, 23, 28 КпШС України, чинних на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, відносилося до спільної сумісної власності. Кожен з подружжя мав рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке перебувало в спільній сумісній власності подружжя, їх частки визнавалися рівними. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15 серпня 1968 року перебували в зареєстрованому шлюбі, про що вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15.08.1968 року. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . До складу вищевказаного домоволодіння входить: житловий будинок з цокольним поверхом (А-1), загальною площею 135,2 м. кв., житловою - 52,0 м. кв., побудований в 1984 році, з тамбуром (а-1), побудованим в 1984 році, з прибудовою (а-2), побудованою в 1984 році, з прибудовою (а-3), побудованою в 1984 році, ганком (кр), побудованим в 1984 році; господарські будівлі та споруди: літня кухня (Б-1), побудована в 1979 році, сарай (Б-2), побудований в 1979 році, погріб під Б-2 (Пг), побудований в 1979 році, сарай (б-1), побудований в 1981 році, сарай (В-1), побудований в 1981 році, вбиральня (У-1), побудована в 1981 році, ворота (№1), огорожа №2. Державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно не проведена, про що вбачається з довідки Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації №688 від 06.04.2021 року. Вищевикладені обставини справи свідчать про те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , побудовано за час шлюбу подружжя, а отже є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду. Статтею 392 ЦК України встановлено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності у випадку його оспорювання або не визнання іншою особою. Статтею 361 ЦК України передбачено право співвласника розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Таким чином, без визнання права на частку у спільній сумісній власності позивач позбавлена права розпорядження своєю часткою у спільній сумісній власності. Отже, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] слід визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину нерухомого майна, набутого подружжям час шлюбу, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з цокольним поверхом (А-1), загальною площею 135,2 м. кв., житловою - 52,0 м. кв., побудований в 1984 році, з тамбуром (а-1), побудованим в 1984 році, з прибудовою (а-2), побудованою в 1984 році, з прибудовою (а-3), побудованою в 1984 році, ганком (кр), побудованим в 1984 році; з господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею (Б-1), побудованою в 1979 році, сараєм (Б-2), побудованим в 1979 році, погребом під Б-2 (Пг), побудованим в 1979 році, сараєм (б-1), побудованим в 1981 році, сараєм (В-1), побудованим в 1981 році, вбиральнею (У-1), побудованою в 1981 році, ворітьми (№1), огорожею №2. Щодо визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування після смерті [PERSON] суд виходить з наступного. Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена наказом Міністерства юстиції України N 18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, тощо. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанційпро здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців (п. 113 вищевказаної Інструкції). Відповідно до ст. 9 ЦК УРСР правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється в момент її смерті, відповідно на її ім`я не може бути виданий правовстановлюючий документ. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.08.1998 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За життя [PERSON] не був складений заповіт на випадок смерті, тому спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , в рівних частках кожен, є дружина [PERSON] , син [PERSON] , а також дочка [PERSON] , про що вбачається із копії спадкової справи №230/200, заведеної Срібнянською районною державною нотаріальною конторою до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Інші спадкоємці за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Оскільки право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано, оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належала [PERSON] на праві спільної сумісної власності, в нотаріальному порядку спадкоємці померлого не мають можливості. В. о. державного нотаріуса Срібнянської районної державної нотаріальної контори Домашенко Л. А. в оформленні спадщини [PERSON] та [PERSON] відмовлено та рекомендовано звернутись до суду, про що зазначено в повідомленні №172/02-14 від 05.05.2021 року. Іншого способу набуття права власності на вказане нерухоме майно, окрім звернення до суду, немає. Таким чином, позовні вимоги про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування підлягають задоволенню частково, оскільки спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , окрім позивачів є дочка [PERSON] . Отже, суд визнає за позивачами [PERSON] , [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за кожним, розміщеного за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та відмовляє в решті позову.

Outcome: partial