Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

07.11.2019 року [PERSON] до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., вчинений 31.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 24702, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 15.09.2008 року № 640/855-К855 за період з 06.10.2016 року по 06.10.2017 року в загальній сумі 116681,74 дол. США, що складається з : - строкової заборгованості 33081,73 дол. США, - простроченої заборгованості 19238,27 дол.США, - строкової заборгованості по нарахованих процентах 508,66 дол. США, - простроченої заборгованості по нарахованих процентах 63853,08 дол. США. В обґрунтування позивач зазначила, що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис у зв`язку з втратою чинності з 22.02.2017 року положеннями п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, виконавчий напис вчинено пізніше трьох років з дня виникнення права вимоги, яке виникло у банку 10.02.2009 року за умовами п. 4.5. договору кредиту, проценти були безпідставно нараховані в період після спливу зміненого строку повернення кредиту, коли банк не мав права їх нарахування.Зазначила, що не підписувала договір від 11.12.2013 року про внесення змін до договору кредиту від 15.09.2008 року № 640/855-К855, додаток 1 до нього та Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, які знаходяться в матеріалах виконавчого провадження Заводського відділу ДВС з виконання виконавчого напису, у зв`язку з чим вважала договір від 11.12.2013 року про внесення змін до договору кредиту нікчемним. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Нікітіну Д.Г. Ухвалою від 12.11.2019року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Чуловського В.А засвідчені копії документів, на підставі яких 31.10.2017 року вчинений виконавчий напис за № 24702.Витребувано уЗаводського відділу державної виконавчої служби міста МиколаївГоловного територіального управління юстиції у Миколаївській області оригінали документів, які містяться в матеріалах виконавчого провадження № 60365816: Договору від 11.12.2013 року про внесення змін до Договору кредиту від 15.09.2008 року № 640/855-К855, Додатку № 1 до Договору про внесення змін від 11.12.2013 року до Договору кредиту від 15.09.2008 року № 640/855-К855, Детального розпису сукупної вартості кредиту, значення процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту. Ухвалою від 12.11.2019 року на забезпечення позову зупинено стягнення згідно виконавчого напису від 31.10.2017 року за № 24702. Відповідач у поданому відзиві позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Вважає, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з дотриманням вимог законодавства, а позивачем не надано доказів невідповідності заборгованості у виконавчому написі. Заявою від 05.05.2020 року представник позивача доповнив предмет позову вимогою про встановлення нікчемності договору від 11.12.2013 року про внесення змін до договору кредиту № 640/855-К855 від 15.09.2008 року та додатку №1 до цього договору. Дана заява прийнята судом до розгляду. Ухвалою від 16.01.2020 рокузалучено до участі у справі Акціонерне товариство «Альфа-Банк`як правонаступника відповідача Акціонерного товариства«Укрсоцбанк». Ухвалою від 02.10.2020 року за клопотанням позивача призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На час проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою від 11.06.2021 року провадження у справі поновлено після надходження до суду справи з висновком судового експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/115/05/7/4393-2021від 22.03.2021 року. Ухвалою від 12.10.2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача подав заяву, в якій підтримав позов в повному обсязі, просив позов задовольнити, просив справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача подав заяву, в якій заперечив проти задоволення позову, просив справу розглянути за його відсутності. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. З`ясувавши обставини та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 640/855-К855 за умовами якого, позичальнику був наданий кредит у розмірі 52612,00 доларів США на фінансування будівництва згідно договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 63-09/08 від 11.09.2008 року, укладеного між позичальником та ТОВ «Фінансова компанія «Телец-Капітал», зі сплатою 14 % річних та порядком погашення - з жовтня 2008 року по серпень 2023 року щомісячно до 10 числа по 293,00 дол. США та у вересні 2023 року - 165,00 дол. США, з кінцевим строком повернення заборгованості до 14.09.2023 року (п. 1.1.1. договору кредиту). Строк сплати процентів за користування кредитом визначений п. 2.4.5. договору кредиту - не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. 31жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 24702, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 15.09.2008 року № 640/855-К855 за період з 06.10.2016 року по 06.10.2017 року в загальній сумі 116681,74 доларів США, що складається з : - строкової заборгованості 33081,73 дол. США, - простроченої заборгованості 19238,27 дол.США, - строкової заборгованості по нарахованих процентах 508,66 дол. США, - простроченої заборгованості по нарахованих процентах 63853,08 дол. США. Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста МиколаївГоловного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22.10.2019 року відкрито виконавче провадження № 60365816 з примусового виконання виконавчого напису № 24702 від 31.10.2017 року. На вимогу суду Заводським відділом державної виконавчої служби надані оригінали документів, підшитих нотаріусом разом із виконавчим написом, серед яких є договір від 11.12.2013 року про внесення змін до договору кредиту № 640/855-К855 від 15.09.2008 року з Додатком № 1, встановити нікчемність якого просить позивач. Відносно вимоги про встановлення нікчемності договору, суд зазначає наступне. Згідно висновку судового експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №19/115/05/7/4393-2021від 22.03.2021 року, підписи від імені [PERSON] у графах «Позичальник» (на лицевій стороні), « [PERSON] » та «Позичальник» (на зворотній стороні в договорі від 11.12.2013 про внесення змін до договору кредиту № 640/855-К855 від 15.09.2008, у графах « [PERSON] », «Позичальник» (на лицевій стороні) у додатку №1 до договору від 11.12.2013 про внесення змін до договору кредиту № 640/855-К855 від 15.09.2008 та у графі «Позичальник» (на зворотній стороні) удетальному розписі сукупної вартості кредиту, значення процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (поточна дата 04.12.2013) виконані не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Отже, підпис учасника(-ів) правочину є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Пунктом 7.1. Договору кредиту встановлено, що всі додатки, зміни та/або доповнення до цього Договору мають бути вчинені в письмові формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками Сторін. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно дост. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки висновком судової експертизи встановлено, що [PERSON] не підписувала договір від 11.12.2013 року про внесення змін до договору кредиту № 640/855-К855 від 15.09.2008 року з Додатком № 1 до договору про внесення змін, договір від 11.12.2013 року про внесення змін до договору кредиту з додатком №1 не можна вважати таким, що вчинений в письмовій формі, а отже, він є нікчемним в силу закону. Водночас визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/3156/17, провадження № 12-304гс18). Тому в задоволенні вимоги про встановленні нікчемності договору від 11.12.2013 року про внесення змін до договору кредиту з додатком № 1 необхідно відмовити. Відносно вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - небільше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Пунктами 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - небільше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно п. 4.5. договору кредиту № 640/855-К855 від 15.09.2008 року, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8. Договору кредиту, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом 1 робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Пунктами 3.3.7, 3.3.8. договору кредиту встановлені обов`язки Позичальника своєчасно погашати кредит із нарахованими процентами та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.п. 1.1., 2.4., 2.10. договору. Таким чином, сторони у п. 4.5 Договору кредиту врегулювали питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання в разі несплати позичальником платежів за договором. Строки сплати позивачем платежів на погашення кредиту та процентів визначені п.п. 1.1.1, 2.4.5. договору кредиту - щомісячно до 10 числа. Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 18.09.2020 року, позивачем сплачено 10.10.2008 року на погашення кредиту - 292,00 дол. США, а наступні платежі в установлений строк до 10.11.2008 року - не сплачені, та не сплачувалися протягом наступних 90 календарних днів. Наступний платіж в сумі 50,00 дол. США на погашення процентів був сплачений тільки 04.04.2011 року, тобто поза межами 90 календарних днів з початку прострочення. Отже, відповідно до п. 4.5. договору кредиту строк повернення кредиту був змінений на перший робочий день після закінчення 90 календарних днів з початку прострочення, тобто на 09.02.2009 року. Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, наведено правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, виконавчий написбув вчинений пізніше трьох років з дня виникнення у банку права вимоги. Розмір заборгованості у виконавчому написі не відповідає дійсності, оскільки включає проценти, нараховані банком безпідставно за період після спливу строку повернення кредиту,зміненого відповідно до п. 4.5. договору кредиту. Серед документів, що надавалися представником банку нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній розрахунок заборгованості за кредитом та процентами, а виписки банку за період з 24.04.2009 року по 15.04.2011 року, щонадавалися нотаріусу банком, не дозволяють визначити розмір заборгованості позивача станом на день вчинення виконавчого напису 31.10.2017 року. На підставі викладеного суд вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, пред`явлених банком до стягнення, розмір заборгованості за виконавчим написом не відповідає умовам договору кредиту, виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» відносно вчинення виконавчого напису протягом трьох років з дня виникнення права вимоги. Викладене є підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Натомість суд відхиляє доводи позивача стосовно втрати чинності з 22.02.2017 року положеннями п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, оскільки виконання даної постанови було зупинено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.04.2017 рокудо закінчення касаційного розгляду, тобто до 01.11.2017 року. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, який підлягав сплаті позивачем при поданні позовної заяви, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. та при поданні заяви про забезпечення позову у розмірі 384,20 грн., усього - 1 152,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial