Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якоїдіє представник позивача - адвокат Колєснік І.А., звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, у якому просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, загальною площею 75,0 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , яка постійно до дня своєї смерті проживала в [ADDRESS] . Позивачка є єдиною спадкоємицею [PERSON] за законом першої черги спадкування, інших спадкоємців [PERSON] за законом або за заповітом немає. [PERSON] прийняла спадщину матеріза законом, Богодухівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 150/2012. Позивач зазначає, що до складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок [ADDRESS] . Будинок побудувала і набула у власність [PERSON] , рік початку забудови - 1963 рік, закінчення - 1985 рік, що підтверджуються даними технічного паспорта, відомостями погосподарського обліку. Загальна площа будинку складає 75,0 кв.м. Після закінчення будівництва будинок був зареєстрований за погосподарським обліком у Губарівській сільській раді, власником значилася [PERSON] , яка в цьому будинку проживала і була зареєстрована до смерті. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на будинок відсутні, державна реєстрація права власності на будинок здійснена не була. Свідоцтво про право власності на будинок [PERSON] не оформила. Богодухівською державною нотаріальною конторою відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на будинок та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на будинок. У зв`язку з викладеним позивачка вважає, що вказаний спір має бути вирішений у судовому порядку. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12.11.2021 по справі № 613/1756/21 позовну заяву [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок, - прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Витребувано у Богодухівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 150/2012, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 23.11.2021 в рамках підготовчого провадження до суду надійшли витребувані документи - копія спадкової справи № 150/2012, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 24.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Сторони, їх представники в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином, від представників позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача повідомив, що позовні вимоги підтримує, представник відповідача зазначив, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник відповідача - Богодухівської міської ради Харківської області подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.1968 [PERSON] народилася [INFO] у м. Суми. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Губарівською сільською радою Богодухівського району Харківської області, 27.03.1991 було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу прізвище дружини було змінено на « [PERSON] ». Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON] з 04.08.1989 зареєстрована у [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2011, виданого виконавчим комітетом Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. 21.04.2012 державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу до майна померлої [PERSON] (номер у спадковому реєстрі - 30252486, номер у нотаріуса 150/2012). 21.04.2021 сестри позивачки - [PERSON] , [PERSON] подали до Богодухівської державної нотаріальної контори заяви, в яких повідомили, що відмовляються від спадкування після смерті їх матері - [PERSON] . 21.04.2012 [PERSON] було подано до Богодухівської державної нотаріальної контори заяву, в якій вона повідомила, що приймає спадщину. Згідно з довідкою виконкому Губарівської сільської ради від 04.07.2012, наявної у спадковій справі, [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані та проживали дочка [PERSON] , зять [PERSON] , онук [PERSON] 01.06.2013 позивачкою було подано до Богодухівської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 01.06.2013 державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину - земельну ділянку з кадастровим номером 6320881500:01:001:0109 площею 4,05 га. Листом Богодухівської державної нотаріальної контори від 25.01.2013 № 60/02-17 позивача повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину - житловий будинок по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , з посиланням на відсутність правовстановлюючого документу та рекомендовано вирішити це питання в судовому порядку шляхом визнання права власності на будинок. Зазначено, що запис у погосподарській книзі відповідної сільської або селищної ради не є таким документом. У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Як зазначалось вище, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що мотивовано нотаріусом відсутністю документа про право власності на вказаний вище будинок по [ADDRESS] . 23.10.2021 представник позивача звернувся до КП «Богодухівське БТІ» з адвокатським запитом, в якому просив повідомити, чи здійснювалася державна реєстрація права власності на будинок [ADDRESS] ; якщо так - надати копії відповідних підтверджуючих документів; надати копії документів з реєстраційної та інвентаризаційної справи на будинок. Як зазначено у відповіді Комунального підприємства «Богодухівське БТІ» від 27.10.2021 № 509 на адвокатський запит представника позивача, право власності на житловий будинок, розміщений за адресою : [ADDRESS] - не зареєстроване. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Разом з тим, у відповідності до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Суд зауважує, що правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, який не ставив у залежність виникнення права власності на нерухоме майно від його державної реєстрації, а не нормами ЦК України від 16 січня 2003 року, який передбачив, що право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56 (далі по тексту - Інструкція про порядок реєстрації будинків і домоволодінь), Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). У пункті 1 цієї Інструкції передбачено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі (пункт 2 Інструкції). За приписами п.4 цієї Інструкції реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. На підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою (додаток № 4) (пункт 23 Інструкції). Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані (пункт 6 Інструкції). З викладеного вище вбачається, що право власності на будинок [ADDRESS] не було зареєстроване, однак, Інструкція про порядок реєстрації будинків і домоволодінь, чинна на час збудування вказаного будинку (1985 рік), не передбачала обов`язкової реєстрації будинків у сільських населених пунктах та не пов`язувала виникнення права власності з державною реєстрацією нерухомого майна. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Листом № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова від 13 червня 2012р.№6-54цс12). Відповідно до п.7 Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь, реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1. До реєстрації повинні бути подані оригінали правовстановлюючих документів та копії з них, засвідчені у встановленому законом порядку, копії цих документів залишаються в справах бюро технічної інвентаризації. Зі змісту Додатку 1 до Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь вбачається, що технічний паспорт цією Інструкцією не віднесений до правовстановлюючих документів. Водночас, суд зауважує, що у пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Згідно з пунктом 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.02.2020 по справі № 607/16873/18. Враховуючи зазначене, до предмету доказування у цій справі належали обставини щодо часу будівництва садового будинку з господарськими спорудами та оформлення на них технічного паспорту, якщо відповідне будівництво закінчено до 05 серпня 1992 року. Враховуючи, що позивачка була зареєстрована по [ADDRESS] з 04.08.1989, спірний житловий будинок очевидно побудовано до цієї дати. В матеріалах справи наявні копії матеріалів технічної інвентаризації будинку [ADDRESS] , виконаної Комунальним підприємством «Богодухівське БТІ», а також копія технічного паспорту на вказаний житловий будинок, виготовленого Приватним підприємством «Богодухівське БТІ» 17.10.2016, в якому зазначено рік побудови житлового будинку (літ. А-1) [ADDRESS] - 1985 рік. Відповідно до цього технічного паспорту замовником технічної інвентаризації цього будинку є [PERSON] . За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до по господарської книги по Губарівській сільській раді за 2001-2005 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , у домоволодінні [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та її донька [PERSON] , будинок побудований у 1963 році. Згідно з довідкою виконавчого комітету Губарівської сільської ради від 13.08.2012 № 336, згідно з по господарською книгою № 1, особовий рахунок [NUMBER] належить [PERSON] , житловий будинок розміщено за адресою: [ADDRESS] , рік побудови - 1963. Крім того, позивачем надано копію дозволу на провадження робіт по індивідуальному житловому будівництву на житловій ділянці [ADDRESS] , виданого архітектором Богодухівської виробничої групи технічного бюро Харківського обласного відділу у справах будівництва та архітектури на підставі рішення Гутянської селищної ради від 05.05.1967, в якому виконавцем робіт зазначена [PERSON] . Отже, технічним паспортом та матеріалами технічної інвентаризації підтверджено факт існування будинку [ADDRESS] , а дозволом та довідкою підтверджено, що власником цього будинку фактично була [PERSON] , - матір позивачки. При цьому, чинне на час побудови законодавство не передбачало обов`язкової державної реєстрації цього будинку. Як встановлено статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на будинок [ADDRESS] , суд беручи до уваги, що позивачка згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вважає, що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на вказаний будинок підлягають задоволенню.

Outcome: approved