Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був його батько [PERSON] , про що йому 02 грудня 1989 року виконкомом Коломийської районної ради видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення № 125 від 14 червня 1989 року. На час ліквідації колгоспних дворів, на 01 липня 1990 року, головою двору був [PERSON] , а як члени двору, в господарстві проживали: дружина [PERSON] ; син [PERSON] ; внук [PERSON] , та позивач [PERSON] . Таким чином, кожному належить по 1/5 частці будинковолодіння. [INFO] батько позивача [PERSON] помер, про що 04 лютого 2021 складено відповідний актовий запис за № 236. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на 1/5 частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Зазначає, що він прийняв спадщину за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, після смерті батька, та подав до приватного нотаріуса у визначений законом термін заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи. Інші спадкоємці за законом, якими є відповідачі від своїх часток в спадковому майні відмовилися, про що подали нотаріусу відповідні заяви. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що 18 червня 2021 року складено відповідний актовий запис за № 1059. Після її\~смерті відкрилася\~спадщина за\~заповітом на\~1/5\~частку вказаного\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~яку він\~також прийняв подавши до приватного нотаріуса у визначений законом термін заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи. Однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно, у зв`язку із тим, що право власності зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Ілюк Оксана подала суду заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання також не з`явилися, в нотаріальних заявах вказали, що проти позовних вимог не заперечують та визнають їх повністю, просять справу слухати без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що «при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами». З введенням в дію з 01.07.1990 року Закону СРСР , а з 15.04.1991 року Закону України\~ "Про власність" колгоспні двори ліквідовано і в даній справі слід керуватися п. 6 постанови\~ Пленуму Верховного Суду України за \~\~№20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Власність колгоспного двору регулювалася ст.ст. 120 126 ЦК УРСР\~(редакції 18.07.1963 року) і згідно ст. ст. 120, 123\~ ЦК УРСР (редакції 18.07.1963 року) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , відносився до типу колгоспного двору, головою якого був батько позивача [PERSON] (а.с. 6). Станом на\~01\~липня 1990\~року у\~даному житловому\~будинку проживали\~та були\~зареєстровані:\~ [PERSON] голова колгоспного двору; його дружина [PERSON] ; син [PERSON] ; внук [PERSON] , та позивач [PERSON] , вказане підтверджується довідкою Іванівецької сільської\~ради від\~05\~травня 2021\~року №\~259/7/1-16 (а.с. 31). Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору, та ще четверо членів колгоспного двору, які набули право спільної сумісної власності на спірне будинковолодіння, то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/5 частині. Однак члени колгоспного двору не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору у встановленому законом порядку. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів № 71006 від 07 грудня 2021 року право власності на спірне будинковолодіння зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору на підставі свідоцтва про право власності, виданого 02 грудня 1989 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 125 від 14 червня 1989 року (а.с. 7). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що 04 лютого 2021 складено відповідний актовий запис за № 236 (а.с. 32). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , про що 18 червня 2021 року складено відповідний актовий запис за № 1059 (а.с. 33). Померла залишила заповіт, посвідчений 18 лютого 2021 року старостою села Іванівці Коломийської міської ради В. Мочернюком та зареєстрований в реєстрі за № 11/7/1-11, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 34). Після їх смерті відкрилася спадщина яка складається із 2/5 частки спірного будинковолодіння. Позивач, як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину, з метою оформлення спадщини звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак оформити спадкові права не в змозі у зв`язку із тим, що право власності зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено, про що вказано нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 41). Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] від 08 грудня 2021 року, його загальна площа складає 100,6 кв.м., житлова 64,1 кв.м. Згідно висновку про вартість майна від 10 грудня 2021 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 137 800 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з того, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, він не взмозі оформити власність через відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Відповідачі, як члени колгоспного двору, в поданих суду письмових заявах вказали що не претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] та на свої частки у майні колгоспного двору та не заперечили проти визнання права власності на будинковолодіння за позивачем, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved