Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

08.07.2020 до Турківського районного суду Львівської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування Сихівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою, в якій позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить: 1. Зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] ; 2. Встановити порядок побачення, призначити дні та години його побачень з дитиною, а саме: систематичні побачення з дочкою за час його перебування в Україні 2 рази на місяць (якщо тиждень має 4 тижні) або 3 рази на місяць (якщо місяць має 5 тижні) з 10.00 год. четверга до 19.00 год. понеділка, без присутності матері дитини, з правом проживання дитини у ці дні з батьком при цьому він бере на себе всі витрати на дитину у ці дні; для святкування народження дитини 23 червня надати дозвіл на виїзд дитини за кордон до Республіки Туреччина кожен парний календарний рік; для святкування його дня народження 12 липня надати дозвіл на виїзд дитини за кордон до Республіки Туреччина кожен парний календарний рік; на період державних та релігійних свят, а саме з 25 квітня по 10 травня щороку надати дозвіл на виїзд дитини до Республіки Туреччина без згоди матері в супроводі батька; надати дозвіл на виїзд дитини до Республіки Туреччина без згоди матері в супроводі батька на 14 календарних днів щоквартально та 30 календарних днів на літній період року для відпочинку та оздоровлення; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного та відео зв`язку (Skype, Viber, WhatsApp), що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. 3. Зобов`язати відповідача за два дні до дня зустрічі з донькою, надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, а у разі зміни місця проживання чи перебування дитини, повідомити про це позивача особисто по телефону на наступний день з дня настання таких обставин. Свої вимоги позивач обґрунтовує такими обставинами. [INFO] народилася [PERSON] , яка є дочкою сторін у справі. Після припинення шлюбних відносини між сторонами, відповідач разом з дочкою переїхали мешкати окремо від позивача за адресою: [ADDRESS] . Позивач є громадянином Турецької Республіки, однак тривалий час проживав на території України, щоб підтримувати сімейні відносини. У зв`язку з важкою хворобою змушений був перебувати на лікуванні в Туреччині. За час окремого проживання, відповідач ізолювала дитину та всупереч Розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 04.03.2020 за №150, яким були визначені способи участі у вихованні та спілкуванні позивача з дочкою, чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, а тому він змушений звернутись до суду. У заявах про збільшення позовних вимог позивач вказав, що такі заявляє у зв`язку із змінами в його житті, а саме, перенесеними ним операціями, перебуванням у закладах охорони здоров`я Республіки Туреччина з метою проходження лікувань та реабілітації. Через те, що він не має можливості перебувати в Україні у зв`язку з хворобою, просить про побачення з дитиною в Туреччині, для чого необхідно отримати дозвіл на виїзд дитини, при цьому без дозволу на супроводу відповідачки. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 10.06.2020 цивільну справу №464/2505/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Сихівської РДА Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою, передано за підсудністю до Турківського районного суду Львівської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 06.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 02.10.2020 позивачем подано додаткові пояснення. Ухвалою суду від 05.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представників відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Ухвалою суду від 16.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 28.09.2021 витребувано від третьої особи висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору. У судовому засіданні позивач [PERSON] , переклад показань якого здійснював перекладач Кулеша В.С., позовні вимоги підтримав та пояснив, що він та відповідачка у справі є батьками [PERSON] . Спочатку, коли відповідачка з дитиною проживали в Туреччині, то все було в них добре. Однак у 2019 році відповідачка вирішила забрати дитину без його відома та повернутись в Україну. Домовившись з відповідачкою про те, що вона не буде перешкоджати йому бачити дочку, він підписав дозвіл на виїзд дитини. Проте, коли він приїхав в Україну, то відповідачка почала створювати перешкоди у побаченнях з дочкою, вказувала, щоб він надавав їй грошові кошти і лише тоді вона буде надавати йому можливість бачити дочку. Він звернувся до органу опіки та піклування, яким було визначено графік побачень з дитиною. Відповідачка цього графіку не дотримувалась, щоб побачити дочку йому доводилось звертатись до органів поліції. Після того як він важко захворів, був змушений повернутись в Туреччину і через стан здоров`я тривалий час не мав змоги приїхати в Україну до дочки. Зазначив, що він не заперечує, щоб дитина проживала з матір`ю, однак хоче, щоб вона не перешкоджала йому брати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою, щоб дочка проводила літні канікули та релігійні свята в Туреччині, щоб не забула турецьку мову, мала змогу спілкуватись з його родичами. Він бажає для дочки кращого життя, допомагає матеріально, в Туреччині має власний будинок з басейном, де дитині буде комфортно проводити час. Вважає, що спільний літній відпочинок з відповідачкою та дитиною неможливий, оскільки в нього є дружина. Просить суд його позовні вимоги задовольнити повністю. Побачення з дитиною хоче мати без присутності відповідачки з можливістю забирати дитину до Туреччини без супроводу матері. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги, з урахуванням заяв про їх збільшення, підтримала повністю. Зазначила, що відповідач перешкоджає позивачу як батьку брати участь у спілкуванні та вихованні дочки. Зустрічі з дитиною відбувались за участі працівників поліції. Відповідач не згідний з розпорядженням органу опіки та піклування, яким визначено графік зустрічей з дитиною Так, відповідач через важку хворобу позбавлений можливості приїхати в Україну і бачитись з дочкою, а тому хоче без супроводу відповідачки мати змогу забирати дитину в Туреччину на літні канікули, релігійні свята, святкування днів народжень. Зазначає, що позивач жодним чином не буде перешкоджати поверненню дитини в Україну, гарантією цього є, зокрема міжнародні договори, які діють між цими державами. Відповідач також хоче мати можливість бачити дитину без присутності матері, проводити з нею більше часу, зокрема на території Туреччини. Відповідач матеріально підтримує дитину, купує одяг, взуття і має бажання спілкуватись з дочкою не лише дистанційно, а й особисто. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила, що з позивачем познайомилась у 2014 році в м. Львів, вони зустрічались, перебували у близьких відносинах і вона завагітніла. У 2016 році народила дочку. Згодом дізналась, що позивач одружений, має інших дітей та жінок, а тому сімейних відносин між ними не могло бути. Деякий час вони всі проживали в Туреччині, позивач брав дитину до інших жінок, що було стресом для дочки. Потім він вигнав їх з дому, вона намагалась залишити Туреччину з дочкою, однак була затримана в аеропорту і лише через добу, залучивши сторонніх осіб, їй довелось вилетіти в Україну. Позивач, коли приїхав в Україну, почав її переслідувати, погрожував, що забере дитину. Пояснила, що вона не чинить йому перешкод бачитись з дочкою, однак заперечує, щоб позивач вивозив дитину в Туреччину за її участі чи без неї, оскільки їх дочка має громадянство Туреччини і коли дитина буде на території цієї держави, то вона не зможе потім забрати дитину в Україну. Виключно в інтересах безпеки дитини та загрози неповернення її в Україну вона категорично заперечує проти виїзду дитини в Туреччину для спілкування з батьком в її супроводі чи без її супроводі та присутності. Відтак, визнаючи частково позов, вона не заперечує проти вимог щодо зустрічей дитини і батька в Україні в її присутності, оскільки часто зустрічі відбуваються за участі сторонніх людей, з якими спілкується позивач. Інші вимоги заперечила. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зазначила, що відповідач не заперечує проти позову в частині побачень позивача з дитиною на території України і в присутності матері дитини, оскільки позивач має обґрунтовані побоювання щодо безпеки дочки, а саме, що позивач не поверне дитину в Україну. Представник відповідача [PERSON] вказував на часткове визнання позову, а саме, щодо побачень позивача з дочкою на території України і в присутності матері дитини. У подальшому, в ході судового розгляду справи, просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки позивачем не доведено того, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, належних та допустимих доказів цього суду не надано, уточнені позовні вимоги заявлені з порушенням стадії подання таких, окрім цього, вимога про надання дозволу на виїзд дитини за кордон не є збільшенням позовних вимог, а є зміною самих позовних вимог і така має бути оплачена судовим збором. Погодився з висновком органу опіки та піклування щодо встановленого графіку зустрічей батька і дитини, вказав, що відповідач і без цього дотримується графіку, визначеного розпорядженням органу опіки та піклування від 04.03.2020 року зі змінами. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Представник третьої особи Орган опіки і піклування Сихівської районної державної адміністрації Львівської міської ради Зуєв Я.М. підтримав висновок органу опіки та піклування від 30.11.2021. Зазначив, що цей висновок прийнятий з урахуванням всіх уточнених позовних вимог, зокрема щодо побачень батька з дитиною з правом виїзду в Туреччину без згоди та супроводу матері дитини, що орган опіки та піклування не підтримує. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, що не заперечується сторонами, та [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області - 28.11.2019 (арк справи 8). Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 04.03.2020 за №150, визначено способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] , 2016 р.н., яка проживає з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , виходячи з інтересів дитини, враховуючи зайнятість батьків, вік дитини, вирішено встановити час зустрічей [PERSON] з дитиною [PERSON] , 2016 р.н. в присутності матері за місцем проживання/перебування дитини з можливістю відвідування батька за місцем його проживання та інших місць відпочинку та розвитку, погоджених між батьками. А саме: 1. понеділок, середа, п`ятниця з 18.00 год. до 20.00 год.; 2. друга та четверта субота з 14.00 год. до 18.00 год.; 3. перша та третя неділя з 15.00 год. до 18.00 год.; 4. день народження дитини з 12.00 год. до 18.00 год.; 5. спільний відпочинок тривалістю два тижні за межами України у літній період за погодженням з матір`ю, для оздоровлення дитини на морі з супроводом матері; 6. матері, [PERSON] не чинити перешкод в зустрічах батька з донькою (а.с. 9). Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 22.07.2020 за №380 "Про внесення змін до розпорядження голови районної адміністрації від 04.03.2020 за №150", яким внесено зміни до такого, а саме: 1. в п.1 замість цифр "з 18.00 год. до 20.00 год.". читати "з 17.00 год. до 19.00 год."; 2. п.3 доповнити словами "в присутності перекладача (без присутності матері)". Згідно з повідомленням Служби у справах дітей Турківської РДА від 20.12.2019 №870/01-29, згідно довідки виконавчого комітету Лімнянської сільської ради Турківського району Львівської області від 19.12.2019 №1669, [PERSON] , [INFO] та її дочка [PERSON] , [INFO] , в даний час на території сільської ради не проживають. Зі слів сусідів [PERSON] проживає у м.Львові, але адреса проживання невідома (а.с. 12). Згідно повідомлення Залізничної районної адміністрації від 11.02.2020 №260001 - вих- 9626, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації - 06.02.2020 (протокол №4) у присутності [PERSON] мати дитини [PERSON] повідомила про те, що вона разом з малолітньою дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до повідомлення адміністрації Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №127 від 10.02.2020 за №11, на адвокатське звернення адвоката Климишин І.П., дитина [PERSON] , [INFO] відвідує ЗДО з 26.09.2018 по даний час; режим роботи молодшої групи (07), в яку ходить вихованка, 7.30 год. - 18.00 год.; мама [PERSON] , приводить дитину в садочок щодня в період 09.25 год. - 09.45 год., забирає додому в період 17.30 год. - 17.55 год. Як видно з відповідей Турківського ВП ГУНА у Львівській області від 24.04.2020 (арк. справи 103), Сихівського ВП ГУНП у Львівській області від 31.03.2020. 25.05.2020, (арк. справи 105, 107), Залізничного ВП ГУНП у Львівській області від 28.04.2020 (арк. справи106), талонів-повідомлень ЄО про прийняття і реєстрацію заяв (повідомлення) про кримінальне правопорушення за №№ 9892, 9298, 7435 (арк. справи 109-11), [PERSON] звертався з відповідними повідомленнями на неправомірні дії [PERSON] щодо перешкод у спілкуванні з дочкою. Ознак адміністративного чи кримінального правопорушення в діях [PERSON] не встановлено, проведено профілактичні бесіди. Згідно з Висновком органу опіки і піклування Сихівської районної державної адміністрації Львівської міської ради від 30.11.2021 за № 26000-вих-113362, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити час зустрічей [PERSON] з дитиною [PERSON] в присутності матері за місцем проживання/перебування дитини з можливістю відвідування батька за місцем його проживання, інших місць відпочинку та розвитку погоджених між батьками, а саме: 1.понеділок, середа, п`ятниця з 17.00 год. до 19.00 год.; 2.Друга та четверта субота з 14.00 год. до 18.00 год.; 3. Перша та третя неділя з 15.00 год. до 18.00 год. в присутності перекладача (без присутності матері); 4. День народження дитини з 12.00 год. до 18.00 год.; 5. Спільний відпочинок тривалістю два тижні за межами України у літній період за погодженням з матір`ю, для оздоровлення дитини на морі з супроводом матері. Також суд оглянув у судовому засіданні відеозаписи, фотознімки та скріншоти переписок, які містяться на флеш носії, який надала сторона позивача. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо порядку та участі батька у вихованні своєї малолітньої дитини. Вирішуючи цей спір, суд виходить з таких норм закону та мотивів. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як визначено ст. 141, 153 СК України, яка кореспондує зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст.157 СК України, ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Системний аналіз наведених норм законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. З аналізу норм ст. 158, 159 Сімейного кодексу України вбачається, що рішення ради опіки та піклування з цього питання є обов`язковим, як і обов`язковим є дотримання порядку щодо участі у вихованні дитини, який визначено цими статтями. У положеннях ч.1 ст.159 СК України зазначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ході розгляду справи суд встановив, що сторони не дійшли згоди щодо порядку участі позивача як батька у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки. Між сторонами у справі існують особисті непорозуміння, що не дають можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку та способів спілкування батька з дитиною, який мав би влаштувати кожну із сторін та врахувати про цьому інтереси малолітньої дитини, тоді як для повного і гармонійного розвитку її особистості вона потребує любові і розуміння, та має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Водночас, наявність цього спору, який розглядається в судовому порядку за позовом батька [PERSON] , є прямим свідченням того, що позивач, як батько, дитини має намір приймати участь у її вихованні, адже факт звернення його до суду з таким позовом є свідченням заінтересованості ним у вирішенні спору. Крім того, позивач намагався врегулювати питання щодо його участі у спілкуванні, вихованні дочки шляхом звернення до служби у справах дітей, якою було встановлено графік побачень з малолітньою дитиною, однак такий, як стверджує позивач, не був дотриманий відповідачем, яка чинить йому перешкоди в цьому питанні. Відповідач вказала, що не чинить жодних перешкод спілкуванню батька і дитини, не заперечує щодо того, що він брав участі у житті дитини, однак лише на території України і за її присутності. Однак, такі твердження позивачки в частині відсутності з її боку перешкод у спілкуванні дитини та батька не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та спростовані, зокрема належними та допустимими доказами про те, що позивач неодноразово у березні-травні 2020 року звертався до відповідних органів поліції ( Т. 1 арк. справи 103-111) з заявами про те, що відповідач не дає йому бачитись з дитиною. За результатами розгляду таких заяв не було встановлено адміністративного чи кримінального правопорушень, вказано на існування цивільно-правових відносин. Було проведено профілактичні бесіди з [PERSON] щодо рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Наведені обставини знайшли своє підтвердження також оглянутими в судовому засіданні відеофайлами, які розміщені на флеш накопичувачі підписано «fatma guven», де містяться, зокрема в папках «meting+problem», «turka» ряд відео, на яких видно, що при відвідуваннях позивачем [PERSON] місця проживання відповідачки [PERSON] (м. Львів, Турківський район) для того, щоб побачити дочку, присутні працівники поліції. Щодо скріншотів переписки, які розміщені на флеш накопичувачі в папках «correspondence», «Vsln3», то суд не бере до уваги такі докази, виходячи з такого. Відповідно до положень ч. 2 ст. 76 ЦПК України електронні докази є окремим способом доказування. Згідно з ч. 1 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (ч. 2 ст. 100 ЦПК України). Суд зазначає, що такого поняття, як «скріншот» у цивільному процесуальному кодексі не згадується. Скріншот сам по собі не є електронним доказом, це лише джерело інформації, яка вже надалі матиме доказове значення у справі, тобто є електронною копією того чи іншого електронного доказу. На підтвердження заявлених вимог позивач надав скріншоти повідомлень з телефону з «Messages» та «WhatsApp». Суд вважає, що такі докази є неналежними та недопустимими, оскільки копія таких електронних доказів не засвідчена електронним цифровим підписом позивача, з таких не можливо ідентифікувати авторів повідомлень. Представник відповідача поставив під сумнів такий доказ, зокрема щодо авторства листування, можливості зміни змісту повідомлень, однак зі сторони позивача оригінал електронного доказу не був представлений, відтак з урахуванням усього викладеного щодо цього, такий доказ суд до уваги не приймає. Водночас, суд бере до уваги вказані та оглянуті в судовому засіданні електронні докази - фотографії та відеозаписи, про які вказано вище, оскільки такі містять доказову навантаженість у цій справі, враховуючи, при цьому, що спірні правовідносини між сторонами відносяться до чутливої сфери життя, оскільки стосуються інтересів дитини. Сторона відповідача, в свою чергу, не ставила під сумнів подані докази як копії, не вказувала на невідповідність таких оригіналу. За таких обставин, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з донькою та прийнятті участі у її вихованні, так як наявність таких перешкод знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Вирішуючи позовні вимоги щодо визначення самого порядку, графіку побачень між позивачем та його дочкою, питання щодо можливості виїзду дитини за межі України без дозволу та супроводу відповідачки як матері, суд вважає, що такі підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого. Суд зазначає, що спілкування батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. На переконання суду, безпосередня участь позивача у вихованні його доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить дотримання батьківських прав позивача, а насамперед буде відповідати інтересам дитини, буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку. Водночас, під час судового розгляду справи, суд не встановив жодних перешкод чи обставин для спілкування батька з дитиною, а також негативних фактів поведінки позивача, які б могли зашкодити дитині. Зокрема, відповідач у справі не спростувала того, що позивач не підтримує матеріально дитину, погано відносився до дитини під час зустрічей чи таке їх спілкування не відповідає інтересам дитини та її праву мати опіку, турботу як батька так і матері. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини. Орган опіки і піклування Сихівської районної державної адміністрації Львівської міської ради на виконання ухвали суду надав Висновок від 30.11.2021 за № 26000-вих-113362 про визначення часу зустрічей [PERSON] з дитиною [PERSON] . Представник позивача [PERSON] заперечила такий висновок, вказала, що у висновку не враховано того, що позивач не проживає в Україні, що між сторонами є конфлікти, а тому позивач просить про побачення з дитиною без присутності матері, спільний відпочинок з відповідачкою і дитиною на морі неможливий, оскільки в позивача є інша дружина. Представник відповідача [PERSON] підтримав Висновок органу опіки та піклування, вказавши що такий відповідає встановленому графіку побачень розпорядженням Сихівської РДА, який відповідач у свою чергу виконує. Вказав, що відповідач не заперечує щодо побачень позивача з дитиною як в її присутності так і без неї, однак, лише в Україні. З урахуванням конкретних обставин справи, при встановленні способу спілкування позивача [PERSON] з дочкою, суд дотримується розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини та доцільність прийняття батьком участі у вихованні дочки. Суд погоджується з висновком органи опіки та піклування щодо визначення зустрічей позивача з дочкою в присутності матері за місцем проживання проживання/перебування дитини з можливістю відвідування батька за місцем його проживання, інших місць відпочинку та розвитку погоджених між батьками на території України. При цьому, суд вважає за доцільне визначити час зустрічей за таким графіком: понеділок, середа, п`ятниця кожного тижня з 17 год. до 20.00 год.; - щосуботи першого та третього тижня кожного місяця з 12.00 год. до 16.00 год.; - щонеділі другого та четвертого тижня кожного місяця з 15.00 год. до 18.00 год. в присутності перекладача, без присутності матері. Спільний відпочинок для оздоровлення дитини в літній період тривалістю два тижня за межами України за погодженням та з супроводом матері. Також, визначити зустріч в день народження батька [PERSON] , та дитини [PERSON] з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання/перебування матері або батька або місцях відпочинку за домовленістю між батьками; необмежене спілкування батька з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (Sкуре, Vіbег, WhatsApp тощо), що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. У разі виникнення змін батьки зобов`язані повідомляти особисто (засобами телефонного, відеозв`язку) один одного про настання таких змін на наступний день з дня їх настання. Саме такий спосіб участі позивача як батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, зокрема, як в присутності так і без присутності відповідачки як матері. відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків, який не буде порушувати її інтересів, сприятиме зміцненню контакту батька з дитиною та забезпечуватиме розумний баланс і рівність прав обох батьків та найкращих інтересів дитини. Щодо аргументів представника позивача [PERSON] про те, що зустрічі повинні відбуватись і на території Туреччини, де проживає позивач, що спільний відпочинок з відповідачкою і дитиною неможливий через те, що у позивача є інша дружина, то суд вважає, що такі обставини та інтереси позивача, як батька, не можуть переважати над інтересами дитини. Так, тривале перебування дитини в Туреччині, про яке просить позивач для часу літнього відпочинку, святкування днів народжень, державних, релігійних свят, без супроводу матері, не відповідатиме найважливішим інтересам дитини, з врахуванням малолітнього віку [PERSON] ( [INFO] ), відвідування нею дошкільних та шкільних закладів, звичного режиму та усталеного способу життя дитини. Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині виїзду дитини до Республіки Туреччина для побачень з батьком без згоди та супроводу матері. Щодо заперечень представника відповідача [PERSON] проти прийняття уточнених позовних вимог, оскільки такі заявлені після закриття підготовчого провадження в справі, то суд такі відхиляє, враховуючи предмет позову та те, що спір стосується чутливої сфери правовідносин - інтересів дитини, позов був поданий до Сихівського районного суду м. Львова ще 18.05.2020 та в подальшому переданий за підсудністю до Турківського районного суду Львівської області, позивач на той час проживав в Україні, а тому суд вважає, що прийняття та розгляд таких вимог сприятиме повному, всебічному та об`єктивному вирішенню спору та завданням цивільного судочинства. При цьому, суд також відхиляє заперечення представника відповідача про те, що вимога позивача надати дозвіл на виїзд дитини за кордон є зміною позовних вимог, а не їх збільшенням, оскільки така вимога безпосередньо пов`язана з предметом спору та наміром позивача реалізувати своє право брати участь у спілкуванні та вихованні дочки, при чому за певним графіком побачень з дитиною. Відтак, така вимога, в межах цього немайнового спору, є саме збільшенням позовних вимог, оскільки стосується визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині заявленого ним способу і порядку участі у вихованні сина та спілкуванні з ним підлягають до часткового задоволення. За конкретних обставин цієї справи, взаємовідносин між сторонами, як батьками малолітньої дитини [PERSON] , суд вважає, що спілкування позивача з дочкою в межах визначеного судом способу та порядку буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Безпосередня участь батька у вихованні дочки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить дотримання батьківських прав позивача, а насамперед буде відповідати інтересам дитини. Окрім цього, з урахування вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені у майбутньому права звернутися до суду із позовом про зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial