Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

22 грудня 2021 року позивач звернулась до суду з указаним позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2017 року. Подружжя є батьками двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалося, тому рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2021 року шлюб між ними розірвано. Діти проживають із позивачем та перебувають на її утриманні. Домовленості щодо участі в утриманні дітей з відповідачем не досягнуто. [PERSON] на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує лише виплати на дитину, які в середньому складають 860 гривень, що є недостатнім для належного утримання дітей. Позивачу невідомо чи працює на даний момент відповідач. Зазначає, що інших дітей, непрацездатної дружини, батьків останній не має, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться. Ухвалою судді від 10.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження на 02.02.2022. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та про відмову від позову в частині стягнення аліментів на її утримання, а також просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі не 1/2 частини зі всіх видів його заробітку, як було зазначено у позовній заяві, а в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву останній до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає положенню статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ухвалою суду від 02.02.2022 року прийнято відмову позивача від позову та закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в частині стягнення аліментів на утримання позивача, в зв`язку з її відмовою від позову, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач з 18.11.2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя є батьками двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 8-9). Сімейне життя у сторін не склалося, тому рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2021 року шлюб між ними розірвано (а.с. 12-13). Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Теплицької селищної ради № 2437 від 21.11.2021 (а.с. 14). Домовленості щодо участі в утриманні дітей між сторонами не досягнуто. [PERSON] зазначила, що на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує лише виплати на дитину, які в середньому складають 860 гривень, яких не вистачає для належного утримання дітей. Позивач вказала, що їй не відомо чи працює на даний момент відповідач та зазначила, що інших дітей, непрацездатної дружини, батьків останній не має, стягнення за виконавчими документами з нього не здійснюються. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції та ст. 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ України від 15.05.2006 № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із змісту позовної заяви вбачається, що домовленості про участь в утриманні дитини рівною мірою між батьками не досягнуто. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, тяжкого матеріального становища, докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, враховуючи те, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в дохід держави, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved