Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду зі позовом про визнання права власності на квартиру, зазначивши , що згідно із свідоцтвом про право власноcті на житло № [NUMBER] від 12 травня 1995 року, виданого службою приватизації державного житлового фонду виробничого об`єднання «Селидіввугілля» йому належить квартира [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру зареєстровано в КП «Селидівське БТІ» 15 червня 1995 року. З часу приватизації квартира іншим особам не продавалася та не дарувалася. Проте оригінал свідоцтва про право власності на житло був втрачений позивачем , та спроби його пошуку результатів не принесли. За таких обставин він позбавлений права розпоряджатися належним йому майном, оскільки оригінал свідоцтва необхідний йому, зокрема, для продажу квартири. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 24 грудня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представником відповідача надано до суду лист, в якому зазначено, що рішення суду просить ухвалити на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями, встановленими в ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно із копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 12 травня 1995 року Службою приватизації державного житлового фонду виробничого об`єднання «Селидіввугілля», квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . За вимогами, встановленими в ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно з інформацією, надано КП «Селидівське бюро технічної інвентаризації», вищевказана квартира числиться за [PERSON] , право власності зареєстроване 15 червня 1995 року. За відомостями, наданими ОСББ «Серна смт Цукурине, [PERSON] є зареєстрованим за вказаною адресою. Згідно із витягом з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 279698107 від 18 жовтня 2021 року , відомості про належність даної квартири відсутні. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оригінал правовстановлюючого документа на квартиру втрачено. Згідно із копією довідки ДП «Селидіввугілля» № 08/1284 від 02 жовтня 2018 року служба приватизації в/о «Селидіввугілля» ліквідована. За таких обставин, позивач позбавлений можливості отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло. Разом з тим, відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 3 ст. 319 ЦК України визначено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 2 ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтверджено, що позивачу дійсно належить спірна квартира, та через втрату оригіналу правовстановлюючого документу на неї та об`єктивної неможливості його відновлення або отримання дубліката, позивач позбавлений права на розпорядження своєю власністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved