Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

В липні 2021 року до суду звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за борговою розпискою у розмірі 37700 грн. Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що 07.07.2020 року вона надала в борг 37700 грн. [PERSON] , який був її давнім знайомим. Він пояснив, що збирається купити будинок, але йому не вистачає відповідної суми. Згідно договору позики, який вони уклали в письмовій простій формі, відповідач оформив належним чином розписку, термін повернення коштів до 07.10.2020 р. Відповідач умови договору позики не виконав, кошти не повернув. Просить позовну заяву задовольнити. 06.09.2021 року ухвалою суду по справі було відкрите виконавче провадження та призначене спрощене судове засідання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, надала до матеріалів цивільної справи оригінал розписки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав: 07.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у вигляді боргової розписки, відповідно до якої відповідач взяв у борг 37700,00 гривень та зобов`язався повернути борг у строк до 07.10.2020 р. Однак, у визначений у розписці строк, позичальник свої зобов`язання по договору позики не виконав, кошти не повернув, що підтверджується наявністю у позикодавця оригіналу письмової розписки про передачу коштів у борг. Позивачка свої зобов`язанння за договором позики виконала, надала відповідачу грошові кошли у сумі 37700 грн. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Підтвердження виконання зобов`язання визначено у ст.545 ЦК України. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі (ч.1 ст.545 ЦК України). Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає (ч.2 ст.545 ЦК України). Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (ч.3 ст.545 ЦК України). У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (ч.4 ст.545 ЦК України). Як встановлено у справі, боргова розписка на даний час знаходиться у позивачки. Яку вона надала для приєднання в матеріали справи. Належних, достовірних та допустимих доказів того, що відповідач повернув позивачці позичені кошти, матеріали справи не містять і в судовому засіданні їх не надано. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.12, ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин та відповідних норм закону суд приходить до висновку про вимоги позивачки про стягнення боргу у розмірі 37700,00 грн. позики є обґрунтованою. Задовольняючи позовну заяву повністю, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved