Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] 27 жовтня 2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому зазначила, що 3 червня 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . З 2020 року разом з відповідачем не проживають. За рішенням суду шлюб з відповідачем розірваний 4.01.2021 року. Відповідач не надає коштів на утримання доньки, яка проживає з нею, хоча неодноразово вона зверталась до нього з цього приводу. Відповідач не сплачує нікому аліменти, має можливість надавати матеріальну допомогу. Оскільки він добровільно не надає їй матеріальну допомогу, вона змушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач на позовну заяву 26 січня 2022 року надав відзив, зазначив, що фактично з позивачем не проживають разом з серпня 2021 року, під час переговорів з позивачем він висловив бажання добровільно сплачувати аліменти у розмірі не менше визначеному законодавством щомісячно при наявності заробітку. Але позивач з цим не погодилась. Він з травня 2021 року звільнився з роботи, на даний час не працевлаштований. Під час працевлаштування він не ухилявся від батьківського обов`язку. Вважає вимогу позивача необґрунтованою. Вважає необхідну і достатню для забезпечення потреб доньки суму аліментів у розмірі ј частки усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. У такому розмірі просить суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки, та відмовити позивачці у стягненні з нього аліментів у розмірі 5000 грн. щомісячно. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновків про задоволення позову частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходились у шлюбі з 3 червня 2011 року. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 4.01.2021 року шлюб розірвано. Від сумісного життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис за №156. Сторонами не заперечувалось, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та на теперішній час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід , частину доходу одержує в натурі. Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Позивач, посилаючись на те, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно по 5000 грн. на утримання доньки, на підставу своїх вимог не надала суду відомостей про розмір доходу відповідача, не надала доказів про його можливість сплачувати саме таку суму на утримання доньки. Разом з тим, суд вважає, що відповідач повинен виконувати свій обов`язок по утриманню своєї дитини. Суд не приймає його вимогу про стягнення аліментів з нього у частці, оскільки суд керується насамперед ч. 3 ст. 181 СК України. Виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи встановлений мінімальний розмір стягнення аліментів на дитину згідно з Законом України «Пpo Державний бюджeт на 2022 рік», суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40грн.

Outcome: partial