Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення занадто отриманих коштів тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. В обґрунтування позову зазначив, що 10.03.2016 р. до Управління звернулася [PERSON] за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідомо на дитину [PERSON] , [INFO] . 03.10.2016 р. відповідачкою надано заяву про припинення допомоги у зв`язку з тим, що боржник почав сплачувати аліменти. До заяви додано довідку про сплату аліментів [PERSON] за березень 2016 р. На підставі зазначеного рішенням начальника Селидівського УСЗН від 07.10.2018 р. було припинено [PERSON] виплату тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на дитину [PERSON] з 01.09.2016 р. та вирішено утримати надміру виплачену суму тимчасової допомоги з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. у розмірі 100 % в розмірі 3263,65 грн. 14.03.2017 р. [PERSON] здійснено разове погашення надміру виплаченої суми у розмірі 200,00 грн. При зверненні 20.11.2018 р. до Селидівського міського суду Донецької області справу було направлено за підсудністю до Димитрівського міського суду Донецької області. В процесі судового розгляду було встановлено, що оскільки виконавчий лист було втрачено, [PERSON] переказував аліменти власноруч через відділення Укрпошти, проте до ВДВС з чеками не звертався. Таким чином, [PERSON] у спірний період сплачував аліменти, а [PERSON] в зазначений час отримувала і аліменти, і тимчасову допомогу ввівши в оману УСЗН шляхом надання довідки ДВС про несплату аліментів. Рішенням суду від 22.06.2021 р. у задоволені позову було відмовлено з огляду на те, що [PERSON] є неналежним відповідачем. Просило стягнути з [PERSON] на користь УСЗН Селидівської міської ради надміру виплачену суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідомо за період з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. у сумі 3063,65 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Відповідач у строк, визначений судом, відзив на позовну заяву не надала. Заяви та клопотання сторін. Заяв та клопотань не надійшло. Процесуальні дії у справі. 12.11.2021 р. судом зроблено запит щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь на який отримано 07.12.2021 р. Ухвалою суду від 08.12.2021 р. відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку". У справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№ № 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої вцілому. Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що система Конвенції вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства. З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.03.2016 р. до Управління звернулася [PERSON] за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідомо на дитину [PERSON] , [INFO] . 03.10.2016 р. відповідачкою надано заяву про припинення допомоги у зв`язку з тим, що боржник почав сплачувати аліменти. До заяви додано довідку про сплату аліментів [PERSON] за березень 2016 р. Рішенням начальника Селидівського УСЗН від 07.10.2018 р. було припинено [PERSON] виплату тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на дитину [PERSON] з 01.09.2016 р. та вирішено утримати надміру виплачену суму тимчасової допомоги з 01.04.2016 р. по 31.08.2016 р. у розмірі 100 % в розмірі 3263,65 грн. 10.01.2017 р. [PERSON] надано заяву про зобов`язання добровільної виплатити суми переплати. 14.03.2017 р. [PERSON] здійснено разове погашення надміру виплаченої суми у розмірі 200,00 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області справу було направлено за підсудністю до Димитрівського міського суду Донецької області. Рішенням суду від 22.06.2021 р. у задоволені позову було відмовлено з огляду на те, що [PERSON] є неналежним відповідачем. В процесі судового розгляду було встановлено, що оскільки виконавчий лист було втрачено, [PERSON] переказував аліменти власноруч через відділення Укрпошти, проте до ВДВС з чеками не звертався. Таким чином, [PERSON] у спірний період сплачував аліменти, а [PERSON] в зазначений час отримувала і аліменти, і тимчасову допомогу. Таким чином, строк позовної давності по справі не сплив. Позовна давність переривалась зверненням до суду із відповідним позовом 12.02.2020 р. до Селидівського міського суду Донецької області. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Постановою КМУ від 22.02.2006 р. № 189 було затверджено «Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме». Відповідно до а.2 п.2 Прядку тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів, іншого майна, на які законом може бути звернено стягнення. Відповідно до п.6 Порядку у разі поновлення виплати аліментів один з батьків зобов`язаний в триденний строк письмово повідомити про це орган соціального захисту населення для припинення виплати (перерахунку) раніше призначеної тимчасової допомоги. Відповідно доп.п.9 п.10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобов`язаною сплачувати аліменти. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов`язаний повідомити у десятиденний строк орган соціального захисту населення. Відповідно до а.2 п.11 Постанови у разі встановлення факту сплати аліментів одним з батьків орган державної виконавчої служби у триденний строк повідомляє про це одержувачу та органу соціального захисту населення за місцем одержання допомоги. Відповідно ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи наведене, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved