Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Автотехнікс Україна» про стягнення заборгованості у розмірі 8 072,53 грн., мотивуючи тим, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 22.08.2018 року визнано недійсним договір фінансового лізингу № 170311 від 18.05.2017 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Автотехнікс Україна», стягнуто з ТОВ «Автотехнікс Україна» на користь позивача [PERSON] грошові кошти у розмірі 16 784,00 грн., збитки у розмірі 167,84 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Проте, відповідач не виконує рішення суду та не сплатив суму боргу, у зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду та просив на підставі положень ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості у розмірі 8 072,53 грн., яка виникла через невиконання рішення суду за період з 11.11.2018 року по 10.11.2021 року, яка складається з 2 499,65 грн. - 3% річних, 5 572,88 грн. - інфляційні витрати. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. та судовий збір. Ухвалою суду від 16.11.2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 16.11.2021 року та копія позовної заяви з додатками надсилалась судом на адресу відповідача. Згідно відміток поштових відділень судова повістка повернулась на адресу суду з неврученням, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача ТОВ «Автотехнікс Україна» вважається доставленою. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 22.08.2018 року у справі № 572/1178/18 визнано договір №170311 фінансового лізингу від 18 травня 2017 рок, укладеного між ТОВ "Автотехнікс Україна" та [PERSON] недійсним, стягнуто з ТОВ "Автотехнікс Україна" на користь [PERSON] 16784 грн., сплачених позивачем на виконання умов договору, 167 грн.84 коп. збитків, завданих позивачу внаслідок виконання умов договору, 9000 гривень та судовий збір у розмірі 1762 грн. Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маріуцою Т.В. від 09.09.2020 року відкрито виконавче провадження № 62975621 за виконавчим листом від 16.10.2020 року, виданим Сарненським районним судом Рівненської області у справі № 572/1178/18 про стягнення з ТОВ «Автотехнікс Україна» на користь [PERSON] грошових коштів на у розмірі 27 773,84 грн. На даний час щодо виконання судового рішення проводяться виконавчі дії у зведеному виконавчому провадженні № 62975621, яке не закінчене та стягнуті з боржника ТОВ «Автотехнікс Україна» на депозитний рахунок відділу не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Положення цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18. Таким чином, враховуючи невиконання рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22.08.2018 року у справі № 572/1178/18 про стягнення з ТОВ "Автотехнікс Україна" на користь [PERSON] грошових коштів на загальну суму 27 773,84 грн., позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі цього рішення суду. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] заявляв вимоги про стягнення з ТОВ «Автотехнікс Україна» інфляційних збитків за період з 11.11.2018 року по 10.11.2021 року у розмірі 5 572 грн. 88 коп., розрахованих за наступною формулою: 27 773,84 грн. (сума боргу) х 1,20065222 ( сукупний індекс інфляції) - 27 773,84 грн. (сума боргу) = 5 572 грн. 88 коп. (збитки від інфляції), та 3% річних за користування грошовими коштами за період з 11.11.2018 року по 10.11.2021 року в розмірі 2 499 грн. 65 коп., нарахованих на суму боргу в порядку ст. 625 ЦК України. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань перед позивачем, станом на листопад 2021 року рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22.08.2018 року у справі № 572/1178/18 щодо повернення грошових коштів не виконав, а тому, суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків у розмірі 5 572 грн. 88 коп. та нарахувань 3% в сумі 2 499 грн. 65 коп., здійснених за правилами ст. 625 ЦК України, в розмірах, що наведені у розрахунках позивача. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підтверджується копією угоди про надання адвокатської допомоги від 31.03.2018 року, копією додаткової угоди №2 від 29.10.2021 року до договору про надання правової допомоги від 31.03.2018 року, копією звіту про надання послуг від 02.11.2021 року відповідно до додаткової угоди № 2 від 29.10.2021 року до договору про надання правової допомоги від 31.03.2018 року, копією акту надання послуг від 02.11.2021 року; копією квитанції про оплату правової допомоги у розмірі 5 000 грн. 00 коп.; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером на надання (правничої) правової допомоги. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати, понесені позивачем за надання професійної правничої допомоги, у розмірі 5 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved