Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до ТОВ «Файна готівка», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так, 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис № 104250 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Файна готівка» заборгованості у розмірі 10 761 (десять тисяч сімсот шістдесят одна) гривні 00 коп. Постановою від 10.11.2021 року на підставі зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем було відкрито виконавче провадження № 67464096 щодо стягнення заборгованості у розмірі 10761 (десять тисяч сімсот шістдесят одна) гривень 00 коп. з [PERSON] на користь ТОВ «Файна готівка». 10 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем видано Постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10 761 (десять тисяч сімсот шістдесят одна) гривень 00 коп. Позивач вважає, що виконавчий напис № 104250 від 15 липня 2021 року не відповідає вимогам чинного законодавства та є таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Файна готівка». Спірний виконавчий напис вчинено на підставі тексту кредитного договору, на якому не має жодного підпису [PERSON] , що свідчить про те що, нотаріальний напис було вчинено на підставі неналежних документів та з порушенням законодавства України. На підставі викладеного, позивач просить: 1.Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 104250 вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Файна готівка» заборгованості у розмірі 10 761 (десять тисяч сімсот шістдесят одна) гривень 00 коп.; 2.Стягнути з ТОВ «Файна готівка» (код ЄДРПОУ 42269456) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 908, 00 грн.; 3.Стягнути з ТОВ «Файна готівка» (код ЄДРПОУ 42269456) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 424 (дванадцять тисяч чотириста двадцять чотири) гривень 00 коп. Ухвалою суду від 06.12.2021р. відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Представник позивача подав в суд заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час слухання справи сповіщався належним чином. Відзиву на позовну заяву та письмових клопотань не подавав. Треті особи приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Так, 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис № 104250 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Файна готівка» заборгованості у розмірі 10 761 (десять тисяч сімсот шістдесят одна) гривні 00 коп. Постановою від 10.11.2021 року на підставі зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем було відкрито виконавче провадження № 67464096 щодо стягнення заборгованості у розмірі 10761 (десять тисяч сімсот шістдесят одна) гривень 00 коп. з [PERSON] на користь ТОВ «Файна готівка». 10 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем видано Постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10 761 (десять тисяч сімсот шістдесят одна) гривень 00 коп. Cуд вважає, що вищевказаний виконавчий напис було видано з порушенням законодавства зважаючи на наступне. Так зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування був визнаний судом незаконним та нечинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 15.07.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. В матеріалах справи є копія кредитного договору від 25.06.2019р., №00-329848., з якого вбачається, що договір кредиту нотаріально не посвідчений. Отже, враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача також необхідно стягнути 9924, 00 грн. (Дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривень 00 коп.) - витрати, пов`язані з розглядом справи: на професійну правничу допомогу, судовий збір на загальну суму у розмірі 908,00 грн. за звернення до суду із однією позовною вимогою немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved