Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка фактично проживала на день смерті в [ADDRESS] . На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Даний будинок належав її матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.03.1998 року, виданого виконуючою обов`язки державного нотаріуса Новоазовської державної нотаріальної контори нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори, реєстр № 235, зареєстрованого в Новоазовському БТІ 25.05.1998 року за № 34. Згідно даного свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом помилково було вказано, що спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з жилого будинку з належними до нього будівлями подвір`я, розташованого в [ADDRESS] за номером тридцять чотири, замість « двадцять п`ять -б»./до речі: за № 34 було зареєстровано свідоцтво про право власності колишнього власника будинку/. Проте державна реєстрація спадкового майна була проведена вірно: [ADDRESS] . Внести зміни до вказаного свідоцтва на теперішній час не можливо, так як Новоазовська державна нотаріальна контора, до якої було передано спадкову справу № 348, знаходиться на тимчасово окупованої території, у зв`язку з чим вона не можу оформити свої спадкові права після смерті матері на вказаний будинок з причин розбіжності у правовстановлюючих документах - свідоцтві про право на спадщину та його реєстрації в БТІ, а також відсутності даних щодо підтвердження реєстрації речових прав на будинок за померлою на теперішній час з цього же приводу, тобто у зв`язку з знаходження Новоазовського БТІ на тимчасово окупованої території. З приводу оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] я звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С., але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що була видана постанова від 31.08.2021 року, з якої вбачається, що нотаріус не може встановити факт належності житлового будинку [PERSON] з причин розбіжності у правовстановлюючих документах та відсутності даних щодо підтвердження реєстрації речових прав на будинок за померлою на теперішній час, а тому у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який складається: з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. А1-1, загальною площею 105,5 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м, гаража літ. Е-1, убиральні літ. Д-1, літнього душу літ. З-1, погребу літ. Г/п, сараю літ В- 1,колодязю літ. К, огорожі літ. № 1, воріт літ. № 2, вимощення 1. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, надала заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що з копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Новоазовським райвідділом ЗАЦС Донецької області, 27 жовтня 1977 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , в графі «батьки» зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого 27 серпня 2021 року Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) вбачається, що 13 жовтня 1988 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 22. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Як видно зі свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 14 грудня 2020 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [INFO] у віці 69 років померла [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 1921. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого виконуючим обов`язки державного нотаріуса Новоазовської держноконтори, державного то нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори вбачається, що на підставі заповіту від 09 грудня 1997 року спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлої [INFO] є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з жилого будинку з належними до нього будівлями подвір`я, розташованого в [ADDRESS] на земельній ділянці Виноградненської сільської Ради. Згідно з відповіді ККП «Міське БТІ - Маріупольська нерухомість» від 03.03.2021 року, наданої на запит нотаріуса від 16.02.2021 року на № 40/02-14 б/н вбачається, що підтвердити реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] не має можливості. Актом передачі від 06.04.1994 року інвентаризаційних справ та реєстраційних книг сільських населених пунктів документи були передані до Новоазовського БТІ. На підставі «Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження», затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 № 1085, м.Новоазовськ входить до зазначеного Переліку. Згідно з Витята з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.2021 року інформація щодо реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутня, так як державна реєстрація була проведена до 01.01.2013 року, а саме 25.05.1998 року. Згідно з відповіді Лівобережної районної адміністрації від 01.09.2021 року за № 14.9 - 28549-44.1 за даними архівних документів реорганізованої Виноградненської сільської ради, а саме, згідно даних погосподарської книги № 22 за 2011-2020 роки, господарем житлового будинку [ADDRESS] значиться [PERSON] , [INFO] . Данні про право власності на житлові будинки відсутні. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що встановлено ст. 1217 ЦК України. Згідно із ст. 1218 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За загальним правилом, визначеним змістом статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом із тим, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В сенсі наведених норм та викладених обставин суд вважає, що доводи позивачки [PERSON] знайшли своє відображення у здобутих та досліджених в ході судового розгляду справи доказах, а тому з метою усунення їй об`єктивно наявних перешкод у належному оформленні спадкових прав приходить до висновку про необхідність визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно по суті пред`явленого позову. На підставі ст. 328, 392, 1216-1218, 1262, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved