Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду позовом до [PERSON] , Луцького міського центру зайнятості, про розірвання трудового договору та зняття з реєстрації в службі зайнятості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 грудня 2011 року між нею та відповідачем було укладено трудовий договір на невизначений строк, за умовами якого позивач була зобов`язана виконувати обов`язки бармена. Відомості про прийняття на роботу до трудової книжку не вносились, але цей договір було зареєстровано у Луцькому міському центрі зайнятості за № 03501103901 від 13 грудня 2011 року. На початку 2012 року ФОП [PERSON] повідомив позивача про припинення трудових відносин. Після цього вона неодноразово працевлаштовувалась. Звільнившись з останнього місця роботи, звернулась до Луцького міського центру зайнятості з метою набуття статусу безробітного, однак їй було відмовлено, оскільки під час внесення відомостей в Єдину інформаційно-аналітичну систему державної служби зайнятості було виявлено факт перебування її в трудових відносинах із [PERSON] . Зі змісту витягу з реєстру вбачається, ФОП [PERSON] припинив підприємницьку діяльність 15 жовтня 2015 року, засоби зв`язку з ним невідомі позивачу. Вказані обставини є перешкодою в отриманні позивачем статусу безробітного та відповідних соціальних пільг. З огляду на наведене, [PERSON] просить суд розірвати трудовий договір, укладений 13 грудня 2011 року між нею та [PERSON] , а також зобов`язати Луцький міський центр зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. 29 грудня 2021 року до суду надійшов відзив Луцького міського центру зайнятості (далі - ЛМЦЗ), представник якого вказує, що ніяких прав позивача зі сторони ЛМЦЗ порушено не було. Після припинення трудових відносин жодна і сторін не зверталась для зняття трудового договору з реєстрації. У разі звернення обох сторін відповідачем будуть проведені всі необхідні дії згідно норм законодавства. Враховуючи наведене, у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, 12 січня 2022 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом подачі відзиву не скористався. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17 вересня 2013 року, а.с.8) [PERSON] було укладено безстроковий трудовий договір на виконання обов`язків бармена (а.с.24). З копії трудової книжки позивача вбачається, що відомості про прийом на роботу чи звільнення відсутні (а.с.11-12). Згідно відповіді Луцького міського центру зайнятості № 722/05/21 від 19 квітня 2021 року, вказаний трудовий договір № 03501103901 від 13 грудня 2011 року було зареєстровано у ЛМЦЗ (а.с.13). Станом на дату розгляду справи даний трудовий договір з реєстрації не знято. Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 0300-06-8/43829 від 28 жовтня 2021 року, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] з 13 грудня 2011 року по 16 січня 2012 року (звільнена відповідно до п.1 ст. 36 КЗпПУ), єдиний соціальний внесок страхувальником за цей період сплачений, страховий стаж зарахований відповідно до норм законодавства (а.с.16-17). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] припинив підприємницьку діяльність 15 жовтня 2015 року (а.с.18). За приписами ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, таким, що укладається на час виконання певної роботи. Статтею 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (п.1 ст. 36 КЗпПУ), розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ст. 24-1 КЗпП України (чинної до 01.01.2015 року), при укладанні трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна була у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. З 01.01.2015 року ст. 24-1 КЗпП України, яка потребує реєстрації в службі зайнятості трудового договору, укладеного між підприємцем і найманим працівником було виключено. В той же час, скасування даної норми не припинило чинність дій з реєстрації трудових договорів, здійснених до вищевказаних змін. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України за № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами - роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. З матеріалів справи вбачається, що трудові відносини між [PERSON] до [PERSON] припинені 16 січня 2012 року за угодою сторін, однак, процедура розірвання трудового договору відповідно до положень законодавства України про працю чинних на момент припинення трудових відносин не виконана, на даний час, позивач позбавлена можливості зняти договір з реєстрації в позасудовому порядку, оскільки відповідач припинив свою підприємницьку діяльність, поштову кореспонденцію не отримує, в добровільному порядку вказані дії вчинити не бажає, що свідчить про наявність перешкод для позивача у реалізації права на отримання статусу безробітного та застосування до неї заходів соціального захисту, пов`язаних з цим статусом. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині розірвання трудового договору є підставними та підлягають задоволенню. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Перелік вказаних способів захисту не є вичерпним, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення (Постанова Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 910/7164/19). Частиною 2 ст. 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вказаного, спосіб захисту повинен відповідати природі порушеного права або охоронюваного законом інтересу і бути максимально ефективним. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Враховуючи те що набуття статусу безробітного пов`язано із внесенням відомостей до Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості суд вбачає за можливе застосувати аналогію закону та положення що врегульовують внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (як єдиної державної інформаційної системи), відповідно до яких, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться в тому числі на підставі судових рішень, що набрали законної сили про зобов`язання вчинення реєстраційних дій (п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»). З огляду на наведене, суд не вбачає перешкод для захисту права позивача шляхом зобов`язання Луцького міського центру зайнятості зняти з реєстрації припинений трудовий договір. Крім того, суд враховує, що задоволення позову в цій частині не призведе до порушення прав та інтересів інших осіб та спрямоване забезпечення ефективного виконання рішення суду.

Outcome: approved