Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву обґрунтовує тим, що він в період часу з лютого 1992 року по вересень 1995 рік працював в Українському Фонді народної освіти на посаді заступника генерального директора з будівництва, про що у трудовій книжці [NUMBER] заповненої 30.02.1979 року було зроблено запис №20 від 03.02.1992 року про прийняття заявника на посаду заступника генерального директора з будівництва Українського Фонду народної освіти, на підставі наказу №4-К від 03.02.1992 року, а також запис №21 від 19.09.1995 року про звільнення заявника за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та наказу №32 від 19.09.1995 року. При цьому, у трудовій книжці заявника його ПІБ зазначено російською мовою: « [PERSON] ». У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Солом`янським РУГУ МВС України в Києві 29.11.2001 року, що належить заявнику, його ПІБ зазначено українською мовою « [PERSON] » та російською мовою « [PERSON] ». У довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру [NUMBER] , виданої заявнику ДПА у Шевченківському районі м. Києва 04.09.1997 року, ПІБ заявника зазначено українською мовою « [PERSON] ». У зв`язку з досягнення пенсійного віку заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком, надавши при цьому необхідні документи, в т.ч. довідку №47 від 22.09.1995 року, видану Українським Фондом народної освіти, наступного змісту викладеного і російською мовою: «Справка дана [PERSON] в том, что он действительно работал заместителем генерального директора по строительству Украинского Фонда народного образования…». З листа №296407/02 від 06.12.2019 року ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що з 27.06.2019 року заявнику призначено пенсію за віком, з урахуванням страхового стажу 34 року 1 місць 2 дні, без врахування Довідки №47 від 22.09.1995 року, оскільки вона не відповідає встановленому зразку (додаток 1 Порядку) та видана громадянину « [PERSON] », що не відповідає даним паспорту заявника, а тому для обчислення пенсії з урахуванням зазначеної довідки відсутні законні підстави. З вищенаведеного вбачається, що заявнику, який за даними його паспорта громадянина України має ПІБ українською « [PERSON] », а російською « [PERSON] », належить Трудова книжка [NUMBER] , заповнена 30.02.1979 року, де відповідно до запису №20 від 03.02.1992 року вбачається про прийняття заявника на посаду вступника генерального директора з будівництва Українського Фонду народної освіти на підставі -наказу №4-К от 03.02.1992 року, та де відповідно до запису №21 від 19.09.1995 року вбачається про » звільнення заявника за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України та наказу №32 від 19.09.1995 року, що є підтвердженням тому, що заявник дійсно працював з лютого 1992 року по вересень 1995 року в Українському Фонді народної освіти на посаді заступника генерального директора з будівництва, а тому вищезазначена Довідка №47 від 22.09.1995 року була дійсно видана Українським Фондом народної освіти саме заявнику. Зазначене у довідці №47 від 22.09.1995 року російською мовою прізвище заявника у давальному відмінку як « [PERSON] », слід вважати помилкою, у зв`язку з чим просив заяву задовольнити. У судове засідання заявник не з`явився, представник заявника надала заяву в якій просила проводити судовий розгляд без її участі, заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника заінтересованої особи. Врахувавши заяву представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що в період часу з лютого 1992 року по вересень 1995 рік [PERSON] працював в Українському Фонді народної освіти на посаді заступника генерального директора з будівництва, про що у трудовій книжці [NUMBER] заповненої 30.02.1979 року було зроблено запис №20 від 03.02.1992 року про прийняття заявника на посаду заступника генерального директора з будівництва Українського Фонду народної освіти, на підставі наказу №4-К від 03.02.1992 року, а також запис №21 від 19.09.1995 року про звільнення заявника за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України та наказу №32 від 19.09.1995 року. При цьому, у трудовій книжці заявника його ПІБ зазначено російською мовою: « [PERSON] ». У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Солом`янським РУГУ МВС України в Києві 29.11.2001 року, що належить заявнику, його ПІБ зазначено українською мовою « [PERSON] » та російською мовою « [PERSON] ». У довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру [NUMBER] , виданої заявнику ДПА у Шевченківському районі м. Києва 04.09.1997 року, ПІБ заявника зазначено українською мовою « [PERSON] ». У зв`язку з досягнення пенсійного віку [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за віком, надавши при цьому необхідні документи, в т.ч. довідку №47 від 22.09.1995 року, видану Українським Фондом народної освіти, наступного змісту викладеного і російською мовою: «Справка дана [PERSON] в том, что он действительно работал заместителем генерального директора по строительству Украинского Фонда народного образования и его заработок с 03.02.1992 г. по 19.09.1995 г. составил: за 02 месяц 1992 года - 5500,00 крб., за 03 месяц 1992 г. - 5 500,00 крб., за 04 месяц 1992 года - 10 000,00 крб., за 05 месяц 1992 года - 12 00,00 крб., за 06 месяц 1992 года - 16 500,00 крб., за 07 месяц 1992 года - 24 000,00 крб., за 08 месяц 1992 года - 28 500,00 крб., за 09 месяц 1992 года - 30 500,00 крб., за 10 месяц 1992 гола - 40 000,00 крб., за 11 месяц 1992 года - 46 000,00 крб., за 12 месяц 1992 года - 65 000,00 крб. (итого - 284 000,00 крб.); за 01 месяц 1993 года - 80 000,00 крб., за 02 месяц 1993 года - 100 000,00 кг . за 03 месяц 1993 года - 130 000,00 крб., за 04 месяц 1993 года - 143 000,00 крб., за 05 месяц 1993 года - 170 000,00 крб., за 06 месяц 1993 года - 340 000,00 крб., за 07 месяц 1993 года - 400 000 крб., за 08 месяц 1993 года - 500 000,00 крб., за 09 месяц 1993 года - 1 200 000,00 крб., за 10 месяц 1993 года - 1 400 000,00 крб., за 11 месяц 1993 года - 2 000 000,00 крб., за 12 месяц 1993 года - 4500000,00 грн. (итого - 10 963 000,00 крб.); за 01 месяц 1994 года - 4 500 000,00 крб., за 02 месяц 1994 года - 4 500 000,00 крб., за 03 месяц 1994 года - 4 700 000,00 крб., за 04 месяц 1994 года- 5 000 000 крб., за 05 месяц 1994 года - 6 700 000,00 крб., за 06 месяц 1994 года - 7 000 000,00 крб., за 7 месяц 1994 года - 7 500 000,00 крб., за 08 месяц 1994 года - 9 000 000,00 крб., за 09 месяц 1994 года - 10 000 000,00 крб., за 10 месяц 1994 года - 12 000 000,00 крб., за 11 месяц 1994 года - 15 000 000 крб., за 12 месяц 1994 года - 17 000 000,00 крб. (итого - 102 700 000,00 крб.); за 01 месяц 1995 года - 17 000 000,00 крб., за 02 месяц 1995 года - 20 000 000,00 крб., за 03 месяц 1995 года - 23000 000 крб., за 04 месяц 1995 года - 28 000 000,00 крб., за 05 месяц 1995 года - 30 000 000,00 крб., за 06 месяц 1995 года - 35 000 000,00 крб., за 07 месяц 1995 года - 40 000 000,00 крб., за 08 месяц 1995 года - 45 000 000,00 крб., за 09 месяц 1995 года - 35 000 000,00 крб. (итого - 273 000 00.00 крб.) Справка выдана на основании лицевых счетов. Генеральный директор УФНО (подпись) Шевченко В.А. Главный бухгалтер (подпись) Репинская Н.Г. Печать "УКРАЇНСЬКИЙ ФОНД НАРОДНОЇ ОСВІТИ" (Довідка №47 від 22.09.1995 року)». З листа №296407/02 від 06.12.2019 року ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що з 27.06.2019 року заявнику призначено пенсію за віком, з урахуванням страхового стажу 34 року 1 місць 2 дні, без врахування Довідки №47 від 22.09.1995 року, оскільки вона не відповідає встановленому зразку (додаток 1 Порядку) та видана громадянину «[PERSON]», що не відповідає даним паспорту заявника, а тому для обчислення пенсії з урахуванням зазначеної довідки відсутні законні підстави. З Довідки №47 від 22.09.1995 року (яка викладена російською мовою), вбачається, що така довідка дана «[PERSON]», що є помилкою, оскільки заявник російською мовою має прізвище « [PERSON] », про що вбачається з його трудової книжки та його паспорту громадянина України, в якому прізвище заявника українською мовою зазначене як « [PERSON] ». З вищенаведеного вбачається, що заявнику, який за даними його паспорта громадянина України має ПІБ українською « [PERSON] », а російською « [PERSON] », належить Трудова книжка [NUMBER] , заповнена 30.02.1979 року, де відповідно до запису №20 від 03.02.1992 року вбачається про прийняття заявника на посаду вступника генерального директора з будівництва Українського Фонду народної освіти на підставі наказу №4-К от 03.02.1992 року, та де відповідно до запису №21 від 19.09.1995 року вбачається про » звільнення заявника за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України та наказу №32 від 19.09.1995 року, що є підтвердженням тому, що заявник дійсно працював з лютого 1992 року по вересень 1995 року в Українському Фонді народної освіти на посаді заступника генерального директора з будівництва, а тому вищезазначена Довідка №47 від 22.09.1995 року була дійсно видана Українським Фондом народної освіти саме заявнику, який має ПІБ російською мовою « [PERSON] » та українською мовою « [PERSON] », що відповідає належному заявнику паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданому Солом`янським РУГУ МВС України в м. Києві 29.11.2001 року. З урахуванням викладеного, зазначене у довідці №47 від 22.09.1995 року російською мовою прізвище заявника у давальному відмінку як « [PERSON] », суд вважає помилкою. Згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. За змістом підпункту "в" пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в Додатку 1 Порядку №22-1). Згідно п.17 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. Як вбачається з довідки №47 від 22.09.1995 року, вона видана [PERSON] . Українським Фондом народної освіти на підставі особових рахунків, містить інформацію про загальний розмір заробітної плати за період з 03.02.1992 року по 19.09.1995 року та про розмір заробітної плати із розбивкою по місяцях відповідних років, а тому відповідає вимогам Порядку № 22-1, що також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у Постанові від 24.03.2020 року у справі № 230/1411/16-а, Постанові від 14.07.2021 року у справі №398/932/16-а та Постанові від 12.04.2021 року у справі №219/4550/17. При цьому, Верховний Суд не знайшов підстав для відступу від с казаних правових висновків, викладених у Постанові від 12.04.2021 року у справі №219/4550/17, про що вбачається з Постанови Верховного Суду від 14.07.2021 року у справі №398/932/16-а. Отже, з вищезазначеного вбачається про відповідність Довідки №47 від 22.09.1995 року вимогам Порядку № 22-1. Слід зазначити, що з листа Головного управління статистики у м. Києві №11.2-246 від 05.05.2016 року вбачається про відсутність реєстрації Українського Фонду народної освіти ЄДРПОУ 16307692) у Єдиному державному реєстрі підприємств та організації України, що вказує на те, що Український Фонд народної освіти припинив свою діяльність. З листа Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації №213 від 23.05.2016 року вбачається про відсутність у архівному відділі Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації документи з особового складу Українського Фонду народної освіти, оскільки Українським Фондом народної освіти вони не передавались до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації - правонаступника Ленінградської районної у м. Києві державної адміністрації, згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 01.08.2001 року №1625. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що для подальшого звернення заявника до ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві з питання проведення перерахунку призначеної заявникові пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 03.02.1992 року по 19.09.1995 року згідно Довідки №47 від 22.09.1995 року, заявнику необхідно встановити факт належності йому Довідки №47 від 22.09.1995 року, виданої Українським Фондом народної освіти у відповідності до зразку, встановленому Додатком 1 Порядку №22-1. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом В силу ст.13 Конвенції, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 та ст.13 Конвенції гарантують кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тобто, вказані принципи щодо обов`язковості доведення тих чи інших обставин є обов`язковими при з`ясуванні обставин справи по суті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявником надано достатньо доказів в обґрунтування своїх вимог. З огляду на те, що встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved