Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

21 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до військової частини [NUMBER] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. У позовній заяві покликається на ту обставину, що він проходив військову службу у збройних силах СРСР та України в період з 29 липня 1974 року по 10 червня 2000 року, є ветераном військової служби ЗС України, загальна вислуга на військовій службі складає 25 років. Згідно з наказу заступника Міністерства оборони Командувача ВПС України № 0199 від 10 червня 2000 року позивача було звільнено у запас на підставі пп. «в» п.65 (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. Щодо складу сім`ї позивача, то він є одиноким, з дружиною розлучився 31 серпня 2017 року. 26 вересня 1992 року він був зарахований на квартирний облік для отримання житла у Луцькому гарнізоні Волинської області, де постійно проходив службу. Відповідно до чинного законодавства після звільнення у запас за станом здоров`я з 20 червня 2000 року він був взятий у Луцькому гарнізоні на облік у позачергову чергу. У червні 2011 року у зв`язку із переїздом у м. Володимир Волинської області його було знято з квартирного обліку у Луцькому гарнізоні і він звернувся до командира військової частини [NUMBER] , яка дислокується у м. Володимирі, з проханням постановки на квартирний облік, де йому відмовили у постановці на квартирний облік, посилаючись на порушення вимог п.3.10 Наказу Міністра Оборони № 577 від 06.10.2006 року. Він вважав цю відмову незаконною і звернувся зі скаргою до військової прокуратури. На виконання припису Військової прокуратури Луцького гарнізону № 2851 від 20.10.2011 року його згідно з рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] від 28.10.2011 було поставлено на загальний квартирний облік з 26.09.1992 та на позачергове отримання житла з 20.06.2000. Надалі у зв`язку з розформуванням військової частини [NUMBER] , правонаступником якої стала військова частина [NUMBER] , його було взято на квартирний облік в загальну та позачергову черги при військовій частині [NUMBER] відповідно до рішення житлової комісії від 30.06.2015. Згідно з гарнізонної черги у 2018 році він перебував на квартирному обліку під №3. Як колишній військовослужбовець, який ніколи не мав власного житла і не був ним забезпечений, він змушений був проживати на орендованій квартирі, проживає в орендованому житлі і на даний час, а тому дав згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення на склад сім`ї одна особа. 07.09.2018 на засіданні гарнізонних зборів делегатів для участі у роботі житлової комісії Володимир-Волинського гарнізону одноголосно прийнято позитивне рішення про передачу документів для отримання грошової компенсації до житлової комісії військової частини та Володимир-Волинського КЕВ району. Однак 14.09.2018 відповідно до рішення житлової комісії [NUMBER] його було знято з загальної та позачергової черг у зв`язку із порушенням вимог діючого на той час наказу МО України № 5777 від 06.10.2006, а саме п.3.10, та всупереч вимог наказу МО України № 737 від 30.11.2011 (п.2.16). Оскільки він був незгідний з таким рішенням комісії, то звернувся до суду із позовом. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.08.2019 військову частину [NUMBER] в особі житлової комісії було зобов`язано поновити підполковника у відставці [PERSON] на квартирному обліку у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання житла з часу прийняття житловою комісією протиправного рішення про виключення його з квартирного обліку, тобто з 14.09.2018, із залишенням його на квартирному обліку в загальній черзі з 26.09.1992 та в черзі на позачергове отримання житла з 20.06.2000. Після поновлення його на черзі він повторно звернувся до житлової комісії в/ч [NUMBER] із питанням щодо виплати йому грошової компенсації за належне жиле приміщення. Однак 03.09.2021 на засіданні житлової комісії Володимир-Волинського гарнізону №16 від 03.09.2021 йому було відмовлено у наданні грошової компенсації за належне жиле приміщення у зв`язку з рішенням Володимир-Волинського гарнізону комісії, протокол №1 від 16.04.2021 та згідно з листа начальника КЕВ м. Володимира-Волинського за № 22/4439 від 22.12.2020. Своє рішення житлова комісія мотивувала тим, що ним були порушені вимоги ст. 34 ЖК України, а також ненадані документи на право власності, оскільки він є наймачем квартири [ADDRESS] . Звертає вагу суду на те, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 08.08.2019 у справі № 154/892/10 уже встановлені усі вище наведені факти, а також те, що ним не було порушено вимог ст. 34 ЖК України. Також він подав усі необхідні документи для отримання грошової компенсації за належне житлове приміщення та визначення її остаточного розміру. Не подав лише копію свідоцтва про право власності на житло, оскільки така подається лише за її наявності згідно з ст. 11 «Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення». Отже, законодавець передбачив порядок, згідно з якого надається грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, в якому чітко вказано, що копія свідоцтва про право власності на житло надається лише за його наявності, тобто є необов`язковою, і якщо це свідоцтво про право власності стосується його або члена його сім`ї. Зазначає, що на черзі стоїть лише він один. З дружиною він розлучився ще у 2017 році, отже, вона не є членом його сім`ї, а тому свідоцтво про право власності він подавати не зобов`язаний. Він не мав житла ні у власності, ні у користуванні, а тому змушений проживати за наймом у квартирі [ADDRESS] , яка належить його колишній дружині. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, з цих підстав звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів. Просить визнати протиправним рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , яке оформлене протоколом № 16 від 03 вересня 2021 року, в частині відмови йому, [PERSON] , у виплаті грошової компенсації за належне жиле приміщення з підстав, наведених у витязі до протоколу № 16, а також зобов`язати в/ч [NUMBER] в особі житлової комісії розглянути надані підполковником у відставці [PERSON] документи для отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, відповідно до Порядку визначення розміру і надання грошової компенсації. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 22 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 21 жовтня 2021 року від військової частини [NUMBER] надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує обставини, викладені у тексті позовної заяви, покликаючись на правомірність своїх дій. Просив відмовити у задоволенні позову. 04 лютого 2022 року надійшло пояснення на позовну заяву від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимира, який заперечує обставини, викладені у тексті позовної заяви, покликаючись на правомірність своїх дій. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Представник відповідача в/ч [NUMBER] Охріменко О. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового рогляду, не подавав заяв про відкладення розгляду справи, не повідомив суд про поважну причину неявки. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового рогляду, не подавав заяв про відкладення розгляду справи, не повідомив суд про поважну причину неявки. Дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проходив військову службу у Збройних силах СРСР та України в період з 29 липня 1974 року по 10 червня 2000 року, він є ветераном військової служби ЗС України, загальна вислуга на військовій службі складає 25 років. Згідно з наказу заступника Міністерства оборони Командувача ВПС України № 0199 від 10 червня 2000 року позивача було звільнено у запас на підставі пп. «в» п.65 (за станом здоров`я) Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. Для реалізації своїх прав, як військовослужбовець, з 26 вересня 1992 року позивач був зарахований на квартирний облік для отримання житла у Луцькому гарнізоні Волинської області, де постійно проходив службу. Відповідно до чинного законодавства, після звільнення в запас за станом здоров`я, з 20 червня 2000 року був взятий у Луцькому гарнізоні на облік у позачергову чергу. Із довідки військового комісара [INFO] вбачається, що позивач був взятий на квартирний облік один, без зазначення інших членів сім`ї. У червні 2011 року у зв`язку з переїздом у м. Володимир-Волинський Волинської області його знято з квартирного обліку у Луцькому гарнізоні, що підтверджується копією протоколу засідання житлової комісії [INFO] №10 від 23 .06.2011 року, а тому позивач звернувся до командира військової частини [NUMBER] , яка дислокується у м. Володимирі-Волинському з проханням постановки на квартирний облік, де йому відмовили у постановці на квартирний облік, посилаючись на порушення вимог п. 3.10 Наказу Міністра Оборони №577 від 06.10.2006 року. Відповідно до п. 3.10 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом МОУ №577 від 06.10.2006р., чинної на момент вирішення спірного питання, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Враховуючи, що вказаний вище пункт Наказу врегульовував питання перебування на квартирному обліку військовослужбовців на момент їх звільнення з військової служби, тому вважав відмову у постановці його на квартирний облік незаконною і звернувся зі скаргою до військової прокуратури. На виконання припису Військової прокуратури Луцького гарнізону №2851 від 20.10.2011 року, яким встановлені порушення вимог Житлового кодексу України, позивача, згідно з рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 28.10.2011 року, було поставлено на загальний квартирний облік з 26.09.1992 року та на позачергове отримання житла з 20.06.2000 року, що підтверджується копією припису військової прокуратури Луцького гарнізону та витягом з протоколу засідання житлової комісії в/ч [NUMBER] від 28.10.2011 року. У зв`язку з розформуванням військової частини [NUMBER] , правонаступником якої є військова частина [NUMBER] , позивача було взято на квартирний облік в загальну та позачергову чергу при військовій частині [NUMBER] , що підтверджується копією витягу з протоколу засідання житлової комісії в/ч [NUMBER] від 30.06.2015 року. Згідно з гарнізонної черги у 2018 році позивач перебував на квартирному обліку під №3. Він, як бувший військовослужбовець, який вимушений до цього часу проживати на орендованій квартирі, так як житлом ніколи не був забезпечений, дав згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення на склад сім`ї із однієї особи, що підтверджується його заявою від 07.09.2018 року. З цього питання 07 вересня 2018 року на засіданні гарнізонних зборів делегатів для участі у роботі житлової комісії Володимир-Волинського гарнізону одноголосно прийняте позитивне рішення про передачу документів для отримання грошової компенсації до житлової комісії військової частини та Володимир-Волинського КЕВ району. Однак 14 вересня 2018 року згідно з рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] його було знято з загальної та позачергової черг у зв`язку із порушенням вимог діючого на той час «наказу МО України № 577 від 06.10.2006 року, а саме пункту 3.10, та всупереч вимог наказу МО України №737 від 30.11.2011 року (пункту 2.16»). Наведені вище обставини підтверджуються повідомленням Володимир-Волинського квартино-експлуатаційного відділу № 22/4439 від 22.12.2020 року та рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2019 року ухвалено зобов`язати військову частину [NUMBER] в особі житлової комісії поновити підполковника у відставці [PERSON] , на квартирному обліку у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового отримання житла з часу прийняття житловою комісією протиправного рішення про виключення його з квартирного обліку, тобто з 14.09.2018, із залишенням його на квартирному обліку в загальній черзі з 26.09.1992 та в черзі на позачергове отримання житла з 20.06.2000. Після поновлення його на черзі він повторно звернувся до житлової комісії в/ч [NUMBER] із питанням щодо виплати йому грошової компенсації за належне жиле приміщення із відповідними додатками, які передбачені у Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями та Порядку визначення розміру надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 728. Однак 03.09.2021 на засіданні житлової комісії Володимир-Волинського гарнізону №16 від 03.09.2021 йому було відмовлено у наданні грошової компенсації за належне жиле приміщення у зв`язку з рішенням Володимир-Волинського гарнізону комісії, протокол №1 від 16.04.2021 та згідно з листа начальника КЕВ м. Володимира-Волинського за № 22/4439 від 22.12.2020. Відмова мотивована тим, що позивач не надав документи на право власності на квартиру [ADDRESS] , у якій він зареєстрований та проживає. Мотиви з яких виходить суд та правове регулювання спірних правовідносин. Законодавець передбачає певний порядок, згідно з якого надається грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення. Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 43 Житлового кодексу Української РСР визначає, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці в та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Абзац четвертий пункту статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 728 та наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 (із змінами та доповненнями), військовослужбовці (особи, звільнені з військової служби, та члени їх сімей) за бажанням можуть звернутися особисто з рапортом (заявою) на отримання грошової компенсації за належне їм жиле приміщення до житлової комісії за місцем перебування на квартирному обліку. Згідно з ст. 11 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи: - рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення; - довідка про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування); - копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; - копія свідоцтва про шлюб (за наявності); - копія свідоцтва про народження дитини (за наявності); копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); - копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов); - довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; - документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; - витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; - дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством. Отже, законодавець передбачає певний порядок, згідно якого надається грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення, в якому чітко вказано, що копія свідоцтва про право власності на житло надається лише за його наявності, тобто є необов`язковою. При цьому суд звертає увагу, що даний порядок чітко визначає, що таке свідоцтво має стосуватись військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Таким чином, якщо право власності належить особі, яка не є членом сім`ї військовослужбовця та не перебуває з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, то такий військовослужбовець не зобов`язаний подавати свідоцтво про право власності особи, яка не є членом його сім`ї. Відмова у виплаті грошової компенсації мотивована тим, що в ході перевірки було виявлено недоліки, а саме відсутні документи на право власності на квартиру [ADDRESS] , у якій позивач зареєстрований та проживає. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що кв. [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , з якою позивач перебував у шлюбі, котрий був розірваний 31.08.2017, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Судом встановлено, що позивач дійсно зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] , яка належить на праві власності його колишній дружині [PERSON] . Позивач зазначає, що він один проживає у квартирі, яка належить його колишній дружині [PERSON] , остання там не проживає, не є членом його сім`ї і не перебуває з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Однак відповідач не надав суду жодних належних, допустимих доказів, котрі б підтверджували, що позивач після розірвання шлюбу і надалі проживає однією сім`єю із [PERSON] і дана особа входить до складу його сім`ї та перебуває з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Сам лише факт проживання позивача у житлі колишньої дружини, без надання доказів, що у цьому помешканні спільно із позивачем дійсно проживає колишня дружина - [PERSON] , без надання доказів, що дані особи пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки, не свідчить, що [PERSON] входить до складу сім`ї позивача. Оскільки позивач надав всі документи, які передбачені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, він не мав житла у власності, тому проживає у квартирі, яка належить особі, яка не є членом його сім`ї та не перебуває з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а тому позивач не зобов`язаний подавати відповідачу свідоцтво про право власності на житло, яке йому не належить та не належить членам його сім`ї. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що дії відповідача про надання позивачем документів, обов`язковість надання яких не передбачена нормативно-правовими актами є протиправними, а тому суд задовольняє позовні вимоги повністю. На підставі наведеного та

Outcome: approved