Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування заявлених вимог вказував, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] в с. Остапівка, Миргородського району, Полтавської області, помер [PERSON] . 03 травня 2017 року [PERSON] склав заповіт, зі змісту якого вбачається, що право на земельну частку (пай), належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, розміром 4,01 ум. кад. га., заповів [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАН № 702884, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі (на місцевості), що перебувала у межах колишнього КСП ім. Ульянова с. Остапівка, Миргородського району, Полтавської області та належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0264966, виданого Миргородською районною державною адміністрацією 24 груди 1996 року та зареєстрованого 16 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів и право на земельну частку (пай) за № 444 Згідно розпорядження голови Миргородської районної державної адміністрації № 14І від 13.08.2015 року, [PERSON] було надано дозвіл на розробку та затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення, відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Остапівської сільської ради в межах колишнього КСП імені Ульянова на земельну ділянку № [NUMBER] площею 4,52 га. ріллі. Земельну ділянку, право на яку належало [PERSON] , було сформовано, зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 5323284600:00:013:0143. Державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 5323284600:00:013:0143, було проведено безпідставно державним реєстратором Радивонівської сільської ради Полтавської області, [PERSON] , оскільки підставою виникнення права власності було зазначено свідоцтво на право на спадщину серії НАН № 702884. Оскільки при проведенні державної реєстрації права власності були не дотримані вимоги ст. 79-1, 116 ЗК України та п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так як Державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 5323284600:00:013:0143, було проведено безпідставно державним реєстратором Радивонівської сільської ради Полтавської області, [PERSON] , оскільки підставою виникнення права власності було зазначено свідоцтво на право на спадщину серії НАН № 702884, а не рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування. Фактично, державний реєстратор провів реєстрацію права власності на підставі свідоцтва, за яким [PERSON] набув права на земельну частку (пай) розміром 4.01 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі (на місцевості), що перебувала у межах колишнього КСП ім. Ульянова с. Остапівка. Миргородського району. Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0264966. Тому позивач з метою захисту права на спадкування просив визнати дій державного реєстратора Радивонівської сільської ради, [PERSON] щодо внесення запису про право власності № 19506802 від 14.03.2017 року незаконним та скасувати запис про право власності № 19506802 від 14.03.2017 року, внесений державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34330339 від 20.03.2017 року. Крім того, у позивача відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0264966, виданий Миргородською районною державною адміністрацією 24 грудня 1996 року та зареєстрований 16 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 444. Тому за його заявою приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу, Смага Л. М., 17.07.2019 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , на право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, що перебувало у колективній власності колишнього КСП ім. Ульянова на землях Остапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в зв`язку з безпідставною реєстрацією права власності на земельну ділянку за спадкодавцем [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). В зв`язку з цим на підставі положень ст. 1216, 1217, 1225 ЦК України просив визнати за ним порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, право на отримання якої мала [PERSON] відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0264966, виданого Миргородською районною державною адміністрацією 24 грудня 1996 року та зареєстрованого 16 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 444. 07 квітня 2021 року суддею постановлено ухвалу про відкриття провадження та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 27 травня 2021 року в ході підготовчого засідання задоволено клопотання представника позивача, адвоката Бондаренко О. В. про витребування у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу, Смага Л. М., копію спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] та оголошено в підготовчому засіданні перерву до 05.07.2021 року. 05.07.2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду справи по суті. В ході розгляду справи по суті 25.10.2021 року позовну заяву залишено без руху, так як провадження у справі відкрито за заявою поданою без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, оскільки в позові не викладені обставини що підтверджують відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину права належного саме [PERSON] . В судовому засіданні оголошено перерву до 22.11.2021 року, яке відкладено в зв`язку хворобою головуючого по справі до 27.01.2022 року. 19.11.2021 року на виконання ухвали суду від 25.10.2021 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідачі [PERSON] та представник Великобагачанської об`єднаної територіальної громади Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не з`явилися. В направлених на адресу суду заявах просили справу розглядати за їх відсутності. Заявлені позовні вимоги визнають в повному обсяз і(а.с.109,121). Заслухавши позивача,\~дослідивши письмові\~докази та\~проаналізувавши в\~їх сукупності\~суд встановив. [INFO] в с. Остапівка, Миргородського району, Полтавської області, помер [PERSON] , про що 01.08.2017 року складено відповідний актовий запис за № 14, що підтверджується свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с.5). 03 травня 2017 року [PERSON] за життя склав заповіт, зі змісту якого вбачається, що право на земельну частку (пай), що належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, розміром 4,01 ум. кад. га., заповідає [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі (на місцевості), що перебувала у межах колишнього КСП ім. Ульянова с. Остапівка, Миргородського району, Полтавської області та належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0264966, виданого Миргородською районною державною адміністрацією 24 груди 1996 року та зареєстрованого 16 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів и право на земельну частку (пай) за № 444, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НАН № 702884 (а.с.7). Згідно розпорядження голови Миргородської районної державної адміністрації № 141 від 13.08.2015 року, [PERSON] було надано дозвіл на розробку та затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Остапівської сільської ради в межах колишнього КСП імені Ульянова на земельну ділянку № [NUMBER] площею 4,52 га. ріллі (а.с.8). На підставі вказаного розпорядження земельну ділянку, право на яку належало [PERSON] , було сформовано, зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер: 5323284600:00:013:0143(а.с.65-67). 14.03.2017 року державним реєстратором Радивонівської сільської ради, [PERSON] проведено Державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 5323284600:00:013:0143 (з відкриттям розділу), індексний номер: 34330339 від 20.03.2017 року. Підставою виникнення права власності було зазначено свідоцтво на право на спадщину серії НАН № 702884 (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної діляни передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 2 ст. 79-1 ЗК України, формування земельних ділянок здійснюється: шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Відповідно до ч.ч. 3,4 ЗК України, сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 10 ЗК України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх і обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності- спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Державним реєстратором Радивонівської сільської ради, [PERSON] проведено Державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером 5323284600:00:013:0143 (з відкриттям розділу) а саме реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, за яким [PERSON] набув права на земельну частку (пан) розміром 4.01 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі (на місцевості), що перебувала у межах колишнього КСП ім. Ульянова с. Остапівка. Миргородського району Полтавської області, що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0264966 виданого Миргородською районною державною адміністрацією 24 грудня 1996 року та зареєстрованого 16 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 444 (а.93). Статтею 203 ЦК України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до\~статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Оскільки державна\~реєстрація права\~власності за\~земельну ділянку\~проведена в\~порушення статті 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх і обтяжень за відсутності документа що підтверджує набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на земельну ділянку, оскільки державний реєстратор провів реєстрацію права власності на підставі свідоцтва, за яким [PERSON] набув права на земельну частку (пай) розміром 4.01 в умовних кадастрових гектарах, право на отримання якої мала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0264966 виданого Миргородською районною державною адміністрацією 24 грудня 1996 року та зареєстрованого 16 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 444, тому державна реєстрація підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я померлого. Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В установлені законом строки [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу, Смаги Лариси Михайлівни, для прийняття спадкового майна у встановленому законодавством порядку та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.37). 17.07.2019 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу, Смагою Л. М., винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , на право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, що перебувало у колективній власності колишнього КСП ім. Ульянова на землях Остапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.10). Підставою, відмови у видачі свідоцтва на право на спадщину, вказано, що свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) видане 05 червня 2015 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Смага Л.М., не могло бути підставою для виникнення права власності на земельну ділянку для подальшої реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, у позивача відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0264966, виданий Миргородською районною державною адміністрацією 24 грудня 1996 року та зареєстрований 16 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 444. Оскільки [PERSON] на момент смерті належало право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, що перебувало у колективній власності колишнього КСП ім. Ульянова на землях Остапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАН № 702884, але в оформленні спадкових прав було відмовлено, позовні вимоги позивача про визнання за ним права на спадкування земельної частки (пай) ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. Суд погоджується, що належними відповідачами по задоволених позовних вимогах є [PERSON] (спадкоємець за заповітом іншого майна [PERSON] ) та Великобагачанська об`єднана територіальна громада Великобагачанського району Полтавської області, оскільки Радивонівська сільська рада ввійшла до складу горомади після об`єднання. Разом з тим позовна вимога про визнання дій державного реєстратора Радивонівської сільської ради, [PERSON] щодо внесення запису про право власності № 19506802 від 14.03.2017 року незаконним, заявлена до неналежних відповідачів [PERSON] , Великобагачанської об`єднаної територіальної громади Великобагачанського району Полтавської області, в той час як повинна бути заявлена до заявлена до державного реєстратора, отже ця вимога задоволена бути не може. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: partial