Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що його батькові [PERSON] належала земельна ділянка кадастровий номер 5122584600:01:001:0282, що розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,0067 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 081458. [INFO] [PERSON] помер, а спадщину, яка відкрилась після нього прийняв позивач на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як проживав зі спадкодавцем в одному житловому будинку. Однак, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке увійшло до складу спадщини, позивач [PERSON] не може отримати свідоцтва на відповідне майно. У зв`язку з чим на теперішній час позивач [PERSON] для захисту свого права на спадщину змушений подати відповідний позов, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на земельну ділянку кадастровий номер 5122584600:01:001:0282, що розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,0067 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 081458 виданим Кодимською райдержадміністрацією 20.02.2004 року. 30.11.2021 року ухвалою суду (а.с.15-16) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні, а також витребувано докази з Кодимської районної державної нотаріальної контори Одеської області і відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання був своєчасно повідомлений належним чином. При цьому, представник позивача адвокат Покиньборода М.П. подав заяву від 26.01.2022 року про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача (а.с.33), в якій також зазначив про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка його представника від 29.12.2021 року (а.с.29). При цьому, відповідач надав до суду клопотання від 06.12.2021 року № 02-17/2020 (а.с.22) про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, а також подав до суду заяву від 11.01.2022 року № 03-17/48 (а.с.30) про розгляд справи за відсутності його представника. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сербівською сільською радою Кодимського району Одеської області 15.04.1974 року (а.с.4). На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 081458, виданого Кодимською районною державною адміністрацією 20.02.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 49 [PERSON] належало право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,01 га, розташовану на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, що підтверджується листом-повідомленням Відділу № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 9-15-0.116-146/340-22 від 14.01.2022 року (а.с.31), а також фотокопія самого згаданого державного акту (а.с.6). Згідно інформації Державного земельного кадастру від 24.11.2021 року (а.с.7) зазначеній вище земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 5122584600:01:001:0282. При цьому, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.12.2021 року № 292505058 (а.с.26) та від 26.01.2022 року № 296318234 (а.с.32), державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5122584600:01:001:0282 не здійснено, а за [PERSON] також не зареєстровано жодного права власності. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області 27.04.2009 року, актовий запис № 11 (а.с.5). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки Кодимської міської ради Одеської області від 22.11.2021 року № 895 (а.с.9) вбачається, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] , на день смерті останнього, проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України та пунктів 3.21.-3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, позивач [PERSON] є таким, що у передбаченому законом порядку прийняв спадщину померлого батька. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 23.11.2021\~року позивач\~ [PERSON] \~звернувся до\~нотаріуса із\~заявою про\~прийняття спадщини\~та видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~внаслідок чого\~була заведена\~спадкова справа\~№ 353/2021,\~що підтверджується\~листом-повідомленням\~Кодимської районної\~державної нотаріальної\~контори Одеської\~області від\~23.11.2021 року № 1020/02-14 (а.с.11) та від 15.12.2021 року № 1199/02-14 (а.с.23). В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак,\~при відсутності\~правовстановлюючих документів\~на спадкове\~майно,\~а саме\~ акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії ІV-ОД\~№ 081458\~від 20.02.2004\~року,\~внаслідок його\~втрати,\~позивач [PERSON] \~позбавлений можливості\~оформити своє\~право на\~прийняту спадщину\~шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що також підтверджується змістом листів-повідомлень Кодимської районної державної нотаріальної контори від 15.12.2021 року № 1199/02-14 (а.с.23). При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц).\~Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц).\~В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved