Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

09.12.2021 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи - Решетилівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.08.2021 Решетилівським районним судом Полтавської області винесено судовий наказ у справі №546/708/21, яким стягнуто із позивача на користь відповідачки щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2021 і до досягнення дітьми повноліття. Даний судовий наказ відповідачкою пред`явлено на примусове виконання. [PERSON] стверджує, що на даний момент, відповідно до рішення виконавчого комітету Решетилівської міської ради №304 від 28.09.2021, малолітній син [PERSON] проживає із позивачем. Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадженні з викликом сторін, призначено проведення підготовчого судового засідання на 08:00 год. 27.01.2022. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася. 22.01.2022 відповідачкою подано до суду клопотання у якому вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини її доходів не заперечує (а.с.29). 27.01.2022 представником позивача - адвокатом Маслюком В.В. подано до суду клопотання у якому він, у зв`язку із визнанням позову відповідачкою, просить проводити розгляд даної справи за відсутності позивача та його представника, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.31-32). Третя особа - Решетилівський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) у підготовче судове засідання не з`явився, жодних заяв та клопотань з процесуальних питань до суду не подав. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії судового наказу Решетилівського районного суду Полтавської області від 17.08.2021 у справі №546/708/21, стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів доходу [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2021 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.12). Постановою державного виконавця Решетилівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Леонович Л.І. від 07.09.2021 відкрито виконавче провадження №66736635 на підставі судового наказу №546/708/21, виданого 17.08.2021 Решетилівським районним судом Полтавської області (а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області №304 від 28.09.2021 визначено місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох дітей і більше - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки всіх видів доходу, однак неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] , суд доходить до висновку, що позивач має підстави для зменшення розміру аліментів з 1/2 частини на 1/3 частину частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, враховуючи те, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , на даний момент проживає разом із позивачем, з відповідачки підлягає стягнення на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки її заробітку, до досягнення дитиною повноліття., у межах заявлених позовних вимог. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб. Тому, визнання позову відповідачкою слід прийняти. У відповідності до вимог ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З огляду на зазначене та враховуючи визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, на підставі норм ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50% ставки, яка підлягала сплаті при пред`явленні даного позову. Так, при поданні даного позову, судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 908 грн. Враховуючи норми ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», на користь держави з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 454 грн (908 х 50% = 454). На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 191, 192 СК України,

Outcome: approved