Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (надалі - Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» (далі ТОВ «СС Лоун») та відповідачем [PERSON] 13 грудня 2020 року за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС Лоун» було укладено електронний кредитний договір «1148802-А». Такий кредитний договір було укладено на підставі Примірного кредитного договору, затвердженого наказом ТОВ «СС Лоун» № 3011-1 від 30 листопада 2020 року та Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», затверджених наказом ТОВ «СС Лоун». Примірний кредитний договір та Правила надання коштів в кредит розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ «СС Лоун» www.ccloan.ua в розділі https://www.ccloan.ua/yuridichna-informatsiya/ і будь-яка особа, яка бажає отримати кредит, в тому числі позивач, мав та має можливість ознайомитись з цими та іншими документами перед укладенням кредитного договору. Згідно з п. 2.6.1 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 4000,00 гривень. Відповідно до п. 2.6.2 кредитного договору строк кредиту з 13 грудня 2020 року по 11 січня 2021 року включно. Згідно з п. 2.6.4 кредитного договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У позовній заяві позивач ТОВ «Фінфорс» зазначає про те, що ТОВ «СС Лоун» виконало свої зобов`язання перед відповідачем, як позичальником, за кредитним договором та надало відповідачеві кредит в сумі 4000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Надалі в період з 12 січня 2021 року по 10 лютого 2021 року відповідач укладала з ТОВ «СС Лоун» додаткові угоди до кредитного договору за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС Лоун», якими сторони кредитного договору щоразу продовжували строк користування кредитом, змінювали розмір процентної ставки, реальної річної процентної ставки, графік платежів тощо. У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту (02 березня 2021 року) відповідач частково виконала свої боргові зобов`язання за кредитним договором, сплатила 12 гривень в погашення нарахованих процентів, у зв`язку з чим, у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 4000,00 гривень заборгованості за тілом кредиту та 7628 гривень нарахованих процентів. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 17 березня 2021 року між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № 40071779-94 згідно з умовами якого ТОВ «СС Лоун» відступило ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором «1148802-А» від 13 грудня 2020 року на загальну суму 11628 гривень. З вказаних підстав, у позовній заяві ТОВ «Фінфорс» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором 1148802-А» від 13 грудня 2020 року на загальну суму 11628,00 гривень, з яких: 4000,00 гривень заборгованості за тілом кредиту та 7628,00 гривень нарахованих процентів. Крім того, ТОВ «Фінфорс» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 2270,00 гривень та 5500,00 гривень витрат на правничу допомогу. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2021 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Позивач в заяві на ім`я суду підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи був повідомлена належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Згідно кредитного договору «1148802-А» від 13 грудня 2020 року укладеного між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] , ТОВ «СС Лоун» надає [PERSON] кредит в розмірі 4000,00 гривень на строк з 13 грудня 2020 року по 11 січня 2021 року включно. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 3,65%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме: за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно. Згідно повідомлення ТОВ «Бестпей», 13.12.2020 через компанію була переведена верифікація карти [PERSON] та успішна виплата грошових коштів в сумі 4000 грн. Судом встановлено, що за кредитним договором «1148802-А» від 13 грудня 2020 року, відповідач свої зобов`язання в строк до 11.01.2021 не виконав, тому відповідно до п. 5.7, 5.8, 6.6, Кредитний договір було пролонговано до 02.03.2021. Із змісту дослідженої в судовому засіданні довідки ТОВ «СС Лоун» № 23/06-27 від 23 червня 2021 року, встановлено, що станом на 17 березня 2021 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором ««1148802-А» від 13 грудня 2020 року складає: 4000,00 гривень тіла кредиту; 2160,00 гривень процентів за користування кредитом; 2148,00 гривень донарахованих процентів; 3320,00 гривень нарахованих процентів у період автопролонгації. Всього загальна сума заборгованості складає 11628,00 гривень. Чинним законодавством України передбачена обов`язковість виконання зобов`язань та виконання їх належним чином (ст.ст.526,527,530,629 ЦК України). Крім того, передбачено, що у правовідносинах кредитора із позичальником, кредитор повинен надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно договору факторингу № 40071779-94, що укладений 17 березня 2021 року між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс», встановлено, що ТОВ «СС Лоун» відступило ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором «1148802-А» від 13 грудня 2020 року на загальну суму 11628,00 гривень. Відповідно до п. 1.1. договору факторингу № 40071779-94 ТОВ «Фінфорс» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «СС Лоун», а ТОВ «СС Лоун» зобов`язалося відступити ТОВ «Фінфорс» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, проценти, комісію, неустойку та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «СС Лоун». Витяг з реєстру прав грошових вимог від 17 березня 2021 року, яким є додаток № 1 до договору факторингу № 40071779-94 від 17 березня 2021 року, підтверджує те, що ТОВ «СС Лоун» відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором «1148802-А» від 13 грудня 2020 року на загальну суму 11628,00 гривень. Про відступлення ТОВ «Фінфорс» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СС Лоун» повідомило відповідача шляхом направлення 17 березня 2021 року на електронну адресу відповідача (позичальника) електронного листа. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення, в зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором «1148802-А» від 13 грудня 2020 року в розмірі 11628,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Ч. 1ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, що складаються з 2270,00 гривень, сплаченого при поданні до суду позовної заяви судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як такі, що документально підтверджені. Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із дослідженого в судовому засіданні платіжного доручення № 932, договору про надання правової допомоги від 24 червня 2021 року встановлено, що за надання професійної правничої допомоги позивачем понесено витрати в розмірі 5500,00 гривень. За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінфорс» понесені позивачем витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 5500,00 гривень. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 512, 514, 525, 526, 599, 611, 612, 615, 1054, 1077 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 526, 1050, 1054, 1082 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

Outcome: approved