Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 44 842,69 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Ухвалою суду від 11.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою АТ «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Ухвалою суду від08 лютого 2021 року провадження по справі № 404/26/20, 2/404/10/20 за позовом АТ «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості зупинено. Ухвалою суду від15 вересня 2021року поновлено провадження по справі № 404/26/20, 2/404/10/20 за позовом АТ «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач та його представник до суду не зявились, представник відповідача подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову не визнали в повному обсязі. Відповідач подав відзив, в якому зазначив, що позивачем до позову було надано витяг з Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де він вперше побачив умови даного договору. Так в підпункті 4.2.2 пункту 4.2 Публічної пропозиції зазначено, що кредитна картка надається Клієнтам Банку на «Умовах надання та обслуговування «Кредитної картки з пільговим періодом та сервісом оформлення покупок «У розстрочку» згідно Додатку №3 або на «Умовах надання та обслуговування «Кредитної картки з пільговим періодом та сервісом оформлення покупок «У розстрочку» згідно Додатку №4. Зазначає, що ні з умовами надання кредиту, ні з процентною ставкою, ні з вказаними додатками його не було ознайомлено при підписанні ним вищезазначеної заяви. Крім того позивачем не надано дані додатки до суду, тому є незрозумілою вказана сума заборгованості /а.с.54-55/. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, 31.01.2017 року між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір у вигляді Заяви № 200774447701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 7-11). За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 28 800,00 грн. В зв`язку з порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк був вимушений звернутися до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника. Заборгованість станом на 10.12.2019 року - 44 842,69 грн., яка складається з: 27 976,11 грн. - заборгованість за кредитом, 16 666,58 грн.- заборгованість по процентам; 200 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - штрафні санкції. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову в частині стягнення 27 976,11 грн. - заборгованість за кредитом та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 16 666,58 грн.- заборгованість по процентам; 200 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - штрафні санкції. У Заяві № 200774447701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальника від 31.01.2017 року процентна ставка не зазначена. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У Заяві № 200774447701 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість, відсотки за несвоєчасну сплату кредиту, процентів,комісії за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальника від 31.01.2017 року. Однак, АТ «Перший український міжнародний банк» не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальника від 31.01.2017 року є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме його мав на увазі відповідач, підписуючи Заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання на умовах, які зазначені саме в цьому документі, зокрема щодо розміру відсотків та штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказаний Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальника не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 31.01.2017 року. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний запропонований відповідачу Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відсутність у Заяві відмітки про те, яка саме кредитна картка була видана відповідачу, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами, то в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками, комісією, суд вважає за необхідне відмовити. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16. В межах заявлених позовних вимог позивач не довів належними та допустимими доказами розмір заборгованості позичальника за відсотками, комісією, тому саме з цих підстав позов в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд відповідно до частини задоволених вимог, стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 1198,46 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial