Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, мотивуючи тим що проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] .. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. На підставі рішення Буського районного суду від 29.09.2015 року, з відповідача в користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 21 серпня 2015 року. Однак з дня винесення даного рішення суду, сімейний стан позивачки погіршився, даної суми аліментів критично не вистачає на утримання синів. Відповідач матеріальної допомоги, окрім сплати аліментів на утримання дітей не надає та не цікавиться ними та їх розвитком. Позивач не працює, відповідач перебуває в АТО, зв слів, отримує достатній дохід, інших осіб на своєму утриманні не має. Тому просить змінити розмір стягуваних аліментів, стягувати з відповідача аліменти на двох дітей у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить такий задоволити. Просить справу розглядати без проведення звукозапису судового засідання, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Клопотання чи заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечення проти позову, відзив на позов, не надав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи, суд у відповідності до ст. ст. 211, 247 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 10.07.2009, актовий запис № 05) та [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 06.12.2010, актовий запис № 10). (а.с. 4-5) Згідно довідки Виконавчого комітету Буської міської ради № 551 від 06.10.2021, [PERSON] не працює, здійснює догляд за дітьми [PERSON] та [PERSON] , діти проживають разом з мамою та перебувають на її утриманні. [PERSON] не проживає разом з дітьми, не здійснює догляд за ними, не бере участі у їх вихованні. (а.с. 7) З листа ТВО начальника штабу першого заступника командира військової частини [NUMBER] Бобяк О.В. № 5194 від 30.10.2017 вбачається, що солдат [PERSON] проходить військову службу за контрактом та отримує заробітну плату у військовій частині [NUMBER] . (а.с.8) Буським районним судом Львівської області 29.09.2015 року винесено рішення, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 3) Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей, окрім сплати аліментів на дітей не надає та не цікавиться їх розвитком та вихованням, цих коштів не достатньо для належного забезпечення та утримання дітей. Відповідно до ч, ч, 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20\~листопада 1989 року яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-ХІІ від 27 лютого 1991та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. \~ \~ \~ \~Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст. 183 СК, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст\~стст.181,\~192\~СК,\~розмір аліментів,\~визначений рішенням\~суду,\~не вважається\~незмінним.\~Отже,\~у зв`язку\~із значним\~покращенням матеріального\~становища платника\~аліментів матір\~дитини може\~подати до\~суду заяву\~про збільшення\~розміру аліментів.\~Значне погіршення\~матеріального становища\~батька може\~бути підставою\~для його\~вимоги про\~зменшення розміру\~аліментів.\~Сімейний кодекс\~передбачає підстави\~для зміни\~розміру аліментів,\~визначеного за\~рішенням суду,\~але не\~пов`язує\~їх зі\~способом присудження\~(ч.3\~ст.181\~СК).\~Стаття 192\~СК тільки\~вказує на\~можливість зміни\~раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, також з даної постанови вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню дітей за станом здоров`я або за іншими обставинами відсутні. Крім того суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, зростання щорічних потреб дітей, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зміну розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме до 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Отже, відповідач як батько дитини зобов`язаний надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір в розмірі 992,40 грн. необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 150, 180-181, 183, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved