Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON] , треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якого, зазначив, що 18.01.2021 року йому стало відомо від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. про існування вчиненого 02.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. виконавчого напису № 6190, на користь [PERSON] , на підставі якого приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64134991 від 14.01.2021 року. Зазначив, що діями [PERSON] було порушено його права та законні інтереси, як громадянина України, за захистом яких він звернувся до суду. Запропонована сума боргу до стягнення не відповідає дійсності, позивач не визнає зазначеної суми заборгованості за договором позики у повному обсязі,вважає вимоги [PERSON] спірними. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ. Виконавчий напис вчинений відповідно до суми стягнення, яка є спірною та нотаріус при його вчинення не переконався у дійсності безспірної заборгованості, оскільки навіть невірно визначено строк прострочення та строк настання платежу. Крім того зазначив, що у виконавчому написі містяться відомості, відповідно до яких строк платежу за яким настав 11.07.2020 року. При цьому зазначено строк прострочення у 114 (сто сорок чотири) дні. Вказані у виконавчому написі періоди та строки є незрозумілими позивачу, оскільки сам договір був укладений 11.06.2020 року та й після укладення здійснювались погашення позики. Відтак, вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався у дійсності безспірної заборгованості, оскільки навіть невірно визначено строк прострочення та строк настання платежу. При вчиненні виконавчого напису нотаріусу з боку відповідача не було надано всі необхідні документи, які б підтверджували наявність безспірної суми боргу, а тому, виконавчий напис вчинений відповідно до суми стягнення, яка є спірною. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Шкода О.М., зареєстрований в реєстрі 02.12.2020 року за номером 6190 про звернення стягнення на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN PASSAT, 1997 р.в., колір - сірий, державний номер [NUMBER] , кузов - [NUMBER] , що належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості на користь [PERSON] в загальному розмірі 154 512,00 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати з урахуванням витрат на забезпечення позову у розмірі 1 362,00 гривень. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.03.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та просив про їх задоволення із викладених у позові підстав. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з підстав їх не обґрунтованості та не доведеності належними та допустимими доказами. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 11.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого забезпечується заставою виконання Заставодавцем зобов`язань за договором позики № 11-06-2020 від 11 червня 2020 року, що укладений між Заставодержателем та Заставодавцем, за умовами якого Заставодавець, зокрема, зобов`язаний повернути Заставодержателю позику в розмірі 99 831, 00 гривень, що за домовленістю сторін еквівалентно 3 732, 00 доларів США, за курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Перший Український міжнародний Банк», на дату укладення цього договору, з кінцевим терміном повернення заборгованості за договором позики до одинадцятого червня дві тисячі двадцять першого року включно, а також штрафи, пені, комісії у розмірі і випадках, передбачених договором позики та цим договором та/або чинним законодавством України, з врахуванням змін та доповнень до договору позики та цього договору, якщо такі будуть укладені, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Строки повернення позики та інші умови договору позики та договору застави можуть бути змінені додатковими угодами сторін договору позики та договору застави. Предметом застави за цим договором є рухоме майно Заставодавця, а саме: автомобіль марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, тип загальний легковий - загальний Седан - В, номер шасі [NUMBER] , сірого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Предмет застави оцінений сторонами в сумі 99 831, 00 гривень, що за домовленістю сторін еквівалентно 3 732, 00 доларів США, що за курсом продажу долару США, встановленому ПАТ КБ «Перший Український міжнародний Банк». 02.12.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. посилаючись на ст. 34, 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку № 1172 від 29.06.1999 року вчинив виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 6190, яким звернуто стягнення на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, тип загальний легковий - загальний Седан - В, номер шасі [NUMBER] , сірого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТЦС 3245 27.04.2019 року, боржнику [PERSON] , [INFO] , місце проживання: м. Вишгород, Київської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , місце роботи - невідоме. Зазначений транспортний засіб був переданий [PERSON] , в заставу стягувачу - [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Київ, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] за договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М. 11.06.2020 року за реєстровим № 2471, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором позики, укладеним між [PERSON] та [PERSON] 11.06.2020 року, строк платежу за яким настав 11.07.2020 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, тип загальний легковий - загальний Седан - В, номер шасі [NUMBER] , сірого кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , запропоновано задовольнити вимоги стягувача - [PERSON] за прострочення у 114 (сто сорок чотири) дні: - за прострочення позики у розмірі - 99 831, 00 гривень; - пеня за несвоєчасне погашення позики у розмірі - 53181, 00 гривень; - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 1500, 00 гривень. Загальна сума заборгованості 154 512, 00 гривень. 14.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. від 14 січня 2021 року відкрито виконавче провадження щодо виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. за реєстровим № 6190 від 02.12.2020 року. Також встановлено, що представником відповідача [PERSON] було направлено вимогу - повідомлення від 06.11.2020 року щодо не належного виконання позичальником умов договору позики. Повідомлено, що станом на 06.11.2020 року у Позичальника [PERSON] виникла заборгованість за позикою в розмірі 99 831, 00 гривень та сума пені 53 181, 00 гривень. Відповідно до даної вимоги [PERSON] , вимагає від позичальника на протязі 7-ми днів після отримання даної вимоги - повідомлення сплатити суму заборгованості в повному обсязі за договором позики 11-06-2020 від 11.06.2020 року. Також в зазначеній вимозі було попереджено позичальника, що у разі невиконання вимог щодо повернення позики, змушений буде звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, внаслідок чого буде відкрито виконавче провадження в рамках якого буде накладено арешт на майно та грошові кошти, здійснена заборона на виїзд за межі території України, описано майно та будуть вчинені інші дії щодо примусового стягнення грошових коштів. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі в випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п. 1 Переліку №1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум, витребування майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (ст. 19 Закону України «Про заставу»). Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави (ст. 20 Закону України «Про заставу»). Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про заставу» заставодавець має право в будь-який час до моменту реалізації предмета застави припинити звернення стягнення на заставлене майно виконанням забезпеченого заставою зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Одним із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Повідомлення повинно містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Представник відповідача у судовому засіданні наголошував на тому, що відповідачем разом з заявою про вчинення виконавчого напису були надані передбачені Переліком № 1172 документи, необхідні для вчинення відповідної нотаріальної дії. Приватним нотаріусом було отримано перелік передбачених законодавством документів та додатково отримано та перевірено інформацію, необхідну для вчинення відповідної нотаріальної дії. Вказані доводи представником позивача у судовому засіданні спростовано не було, як і не долучено жодних доказів на їх спростування до матеріалів справи. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності (саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15-ц та від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц). Суд не приймає доводи представника позивача про те, що сума заборгованості боржника, зазначена у виконавчому написі нотаріуса, відрізняється від суми фактичної заборгованості, оскільки ним частково погашалась сума заборгованості за договором позики, що підтверджується долученим до справи квитанціями, а відтак така заборгованість не є безспірною, так як, такі квитанції містять відомості про перерахування коштів іншою особою, а не позивачем та в призначенні платежу не вказано про перерахування їх відповідачу на виконання вимог договору позики. Крім того, надані суду квитанції є копіями, які не містять повної інформації, зокрема прізвища особи, що перераховує кошти, а під час судового засідання оригінали квитанцій надані не були. Спірність заборгованості з урахуванням положень законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку. Тобто, сама лише наявність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку не може бути належним підтвердженням спірності такої заборгованості. Боржник має належними та достовірними доказами спростувати перед судом таку заборгованість або її розмір на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса. Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц. Звертаючись до суду із позовом позивач, зазначаючи наявність спору щодо розміру заборгованості за договором позики, власний розрахунок заборгованості або, висновок експерта, складений на його замовлення тощо до суду не надав. Крім того, зазначення приватним виконавцем у виконавчому написі строку прострочення 114 днів, а прописом сто сорок чотири дні, не є підставою для його скасування, оскільки запропоновано задовольнити вимоги стягувача за прострочення, саме за 114 днів, а зазначення прописом сто сорок чотири дні виключно є опискою. Представником позивача на підтвердження того, що строк прострочення проведено саме за сто сорок чотири дні суду не надано, як і не спростовано під час розгляду справи в суді. Таким чином, позивач та його представник у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед відповідачем за договором позики на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed