Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Веллфін» про захист прав споживачів, посилаючись на те, що між нею та відповідачем укладений договір, відповідно до умов якого нею була отримана позика, однак ознайомившись зі змістом договору, вона вважає, що укладений договір є недійсним, оскільки їй відповідачем надана фінансова послуга шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Проте, нею не був підписаний даний договір. Щодо підписання договору позики зазначає, що прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Позивач зазначає, що відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. Крім того, договір про надання позики на умовах фінансового кредиту містить ознаки кредитного договору, а в ньому не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Позивач вказує щодо нечесної підприємницької практики та зазначає, що відповідач ввів її в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом. Їй нічого не було зазначено на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Їй повідомлено про значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що вона погодилася на укладання зазначеного договору. Також при укладанні договору був порушений принцип рівності сторін, так як їй запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Позивач зазначає, що розмір нарахованих відсотків, за кредитним укладеним між не. та відповідачем значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Позивач вважає договір недійсним правочином. Позивач [PERSON] просить: визнати договір позики, укладений між нею, [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та ТОВ «Веллфін» недійсним. Згідно ухвали суду від 29.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач ТОВ «Веллфін» копію ухвали суду від 29.03.2021 року отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0306106414078, заяв, клопотань не надала. Суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Вимогами ст.263 ЦПК України регламентовано, що судове рішення повинного гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно вимог ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно із статями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може гуртуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях суду та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України,; 4909/04, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Позивачем до позовної заяви додані копія позовної заяви, копія паспорта, ІПН з відомостями про місце реєстрацію проживання. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем належними доказами не доведений факт порушення прав споживачів.

Outcome: dismissed