Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 09 листопада 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 09 листопада 2011 року, в розмірі 15551,78 грн., що виникла станом на 18 жовтня 2021 року; а також стягнення судових витрат в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 09 листопада 2011 року, за змістом якої визнала, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг (далі договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом. Відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 25 500 грн. Позивач зазначив, що ним виконані взяті зобов`язання за Договором, а відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 18 жовтня 2021 року має заборгованість в сумі 15551,78 грн., яка включає заборгованість за простроченим тілом кредиту. Представник позивача за довіреністю Кіріченко В.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, подав до суду клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи, позов підтримав у повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач у судовому засіданні 17 січня 2022 року позов визнала частково, в судове засідання 24 січня 2022 року не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позов визнає частково в сумі 12616,52 грн., оскільки частково добровільно погасила заборгованість. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 17 січня 2022 року, яке відкладено на 24 січня 2022 року за клопотанням відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви б/н від 09 листопада 2011 року, згідно якої відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 25 500 грн. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які надані їй у письмовому вигляді. АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено в п.2. його Статуту. Згідно даних довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , 15 жовтня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 25500 грн., а 06 квітня 2021 року зменшено до 0 грн. Відповідно до даних довідки АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] згідно кредитного договору б/н отримала чотири кредитні карти, останню кредитну картку за № [NUMBER] отримала 27 березня 2019 року зі строком дії до листопада 2022 року. З виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 12 листопада 2013 року по 20 жовтня 2021 року вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалась ними. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09 листопада 2011 року, станом на 18 жовтня 2021 року по кредитній картці відповідача існує заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 15551,78 грн. Звертаючись до суду, позивач посилався на те, що відповідач підписала заяву-анкету, користувалась картковим рахунком і використовувала кредитні кошти, цим самим прийняла пропозицію Банку та уклала кредитний договір, що узгоджується із ч.2 ст. 642 ЦК України, У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо непогашення кредитної заборгованості у Банку виникло право вимоги до останньої щодо повернення заборгованості за простроченим тілом кредиту. На підтвердження вказаних обставин позивач надав суду: копію Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09 листопада 2011 року; Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, довідку про надані наступні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, розрахунки заборгованості за договором №б/н від 09 листопада 2011 року станом на 30 червня 2019 року та 18 жовтня 2021 року, виписку за договором №б/н станом на 20 жовтня 2021 року. Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», станом на 17 січня 2022 року [PERSON] має заборгованість в сумі 12616,52 грн. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Як встановлено судом, підписана відповідачем анкета-заява не містить умови щодо процентної ставки за користування наданими відповідачу коштами та щодо строку виконання грошового зобов`язання. Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, Банк послався на Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, як невід`ємні частини спірного договору, з якими згідно анкети-заяви від 09 листопада 2011 року відповідач ознайомилась у письмовому вигляді. Однак, надані Банком документи не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, які саме витяги з Тарифів, Умов та Правил (у якій редакції) розуміла відповідач, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін щодо процентної ставки за користування кредитними коштами та строку дії договору, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 12616,52 грн., яка виникла станом на 17 січня 2022 року після добровільного часткового погашення кредиту відповідачем. Розподіл судових витрат. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 908 грн., який відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір в сумі 1135 грн. (2270 грн.:100%х50%). Решта судового збору в сумі 1135 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial