Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

До суду надійшов цивільний позов Василівської міської ради Запорізької області до [PERSON] , про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації. Уточнивши позовні вимоги, позивач зазначив, що після ухвалення Василівською міською радою Запорізької області рішень від 28 листопада 2019 року № 46 та від 31 березня 2020 року № 18 про передачу земельних ділянок в [ADDRESS] та [ADDRESS] , були підготовлені проекти договорів оренди земельних ділянок за типовою формою, що затверджена Постановою КМУ від 03 квітня 2004 року № 220. Вихідними даними для розрахунку сум орендної плати за земельні ділянки, що вказані вище, були витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та рішення міської ради від 20 грудня 2020 року № 48 «Про встановлення ставок орендної плати за землю на території Василівської міської ради Запорізької області». 12 грудня 2019 року, на підставі рішення п`ятдесятої сесії Василівської міської ради сьомого скликання від 28 листопада 2019 року № 46, був підготовлений проект договору щодо земельної ділянки кадастровий № 2320910100:05:063:005 загальною площею 1,8783 га, адреса земельної ділянки - [ADDRESS] , останній був прошитий та пронумерований. Пункт 8 розділу «Орендна плата» вказаного проекту договору, який був підписаний міським головою, викладався в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 76 595,98 (сімдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 98 копійок)». Три примірники вказаного проекту договору були направлені [PERSON] супровідним листом від 19.12.2019 № 03-01-212859 з додаванням рішення міської ради про передачу вказаної земельної ділянки в оренду та копії витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі, однак відповідач [PERSON] підписаний та зареєстрований договір оренди землі в редакції запропонованій радою не повернув. 03 квітня 2020 року на виконання рішення від 31 березня 2020 року № 18 начальником відділу з питань земельних відносин та земельного кадастру виконавчого апарату міської ради Нечет О.М. був підготовлений проект договору щодо земельної ділянки з кадастровим номером № 2320910100:05:052:0093 загальною площею 1,6626 га, адреса земельної ділянки - [ADDRESS] , останній був прошитий та пронумерований та переданий на ознайомлення та підписання міському голові без жодних виправлень. Пункт 8 розділу «Орендна плата» вказаного проекту договору, який був підписаний міським головою, викладався в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 80 420,68 (вісімдесят тисяч чотириста двадцять гривень 68 копійок)». Вказані три примірники договору від 03 квітня 2020 року було надано [PERSON] з додаванням рішення міської ради про передачу вказаної земельної ділянки в оренду та копії витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі. У встановлений рішенням міської ради термін відповідач [PERSON] підписаний та зареєстрований договір оренди землі в редакції запропонованій радою не повернув. У зв`язку зі закінченням місячного терміну на укладання та реєстрацію вказаного договору оренди земельної ділянки № 2320910100:05:052:0093 загальною площею 1,6626 га, адреса земельної ділянки - [ADDRESS] та невиконанням [PERSON] рішення п`ятдесятої сесії Василівської міської ради сьомого скликання від 28 листопада 2019 року № 46 щодо укладання та реєстрації договору оренди земельної ділянки кадастровий № 2320910100:05:063:005 загальною площею 1,8783 га, адреса земельної ділянки - [ADDRESS] , позивачем підготовлено та направлено лист від 07 травня 2020 року, яким відповідачу [PERSON] було наголошено на необхідності повернення договорів оренди землі від 12 грудня 2019 року та 03 квітня 2020 року. Крім того, зазначено, що у випадку неповернення договорів, міська рада буде вважати вказану бездіяльність, як навмисне ухилення від укладання договорів оренди землі та буде вимушена ініціювати питання про спонукання до укладання договорів в судовому порядку. Також було наголошено про втрати міського бюджету, які відбуваються у зв`язку з бездіяльністю відповідача та звернуто увагу на нарахуванні втрат (збитків за використання земельних ділянок без належного оформлення речового права). 08.07.2020 на ім`я міського голови була надана службова доповідна начальника відділу з питань земельних відносин та земельного кадастру виконавчого апарату міської ради Нечет О.М., в якій остання зазначила, що 08.07.2020 відбулось засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, на яке був запрошений [PERSON] , інтереси якого у засіданні представляв адвокат Першин В.М. На засіданні комісії представник [PERSON] повернув договори оренди землі від 12 грудня 2019 року (щодо земельної ділянки кадастровий № 2320910100:05:063:005 загальною площею 1,8783 га, адреса земельної ділянки - [ADDRESS] ) та від 03 квітня 2020 року (щодо земельної ділянки кадастровий № 2320910100:05:052:0093 загальною площею 1,6626 га, адреса земельної ділянки - [ADDRESS] ), в яких відповідач [PERSON] власноруч змінив (забілив відсоткову ставку орендної плати за землю та змінив суму орендної плати), без згоди міської ради. Позивач наголошує, що частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав нанерухоме майно та їх обтяжень»(далі - Закон) зобов`язано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно до ст. 22 Закону, не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону, у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Таким чином, подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів з виправленнями є підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права. З посиланням на положення ст.ст.202,203,215,638,792 ЦК України, позивач просив суд: визнати недійсним договір оренди землі від 12.12.2019 щодо земельної ділянки кадастровий № 2320910100:05:063:055, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1,8783 га) та скасувати державну реєстрацію (№ запису про інше речове право: 36766144) оренди щодо вказаної земельної ділянки; визнати недійсним договір оренди землі від 03.04.2020 щодо земельної ділянки кадастровий № 2320910100:05:052:0093, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1,6626 га та скасувати державну реєстрацію (№ запису про інше речове право: 36765907) оренди щодо вказаної земельної ділянки кадастровий; стягнути з відповідача на свою користь витрати з оплати судового збору у сумі 4 204,00 (а.с. 62-65). У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, зокрема, факту самовільного виправлення у тесті спірних договорів оренди земельних ділянок, саме відповідачем [PERSON] , або іншою особою, в інтересах відповідача. Крім того, відповідач наголосив, що державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок здійснював державний реєстратор, дії якого не оспорюються, а позивачем не доведено наявність порушень під час державної реєстрації договорів саме відповідачем (а.с.71-72). В судовому засіданні представник позивач просив задовольнити позов за підставами, вказаними в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності. 31 серпня 2020 року позов надійшов до суду. Справу розподілено судді Носику М.А. (а.с. 2-6). 08 вересня 2020 року судом відкрито провадження у справі (а.с. 40). 26 квітня 2020 року судом отримано уточнену позовну заяву (а.с. 62-65). 17 травня 2021 року отримано відзив на позовну заяву (а.с. 71-72). 07 червня 2021 року судом винесено ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог (а.с. 87). 01 жовтня 2021 року, в зв`язку з припиненням повноважень судді Носика М.А., справу розподілено судді Задорожку Д.А. (а.с. 95). 07 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що рішенням Василівської міської ради Запорізької області від 28 листопада 2019 року № 46 передано [PERSON] в оренду строком на п`ять років земельну ділянку з кадастровим № 2320910100:05:063:055, площею 1,8783 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для розміщення та обслуговування 67/100 частин комплексу будівель і споруд; зобов`язано [PERSON] в місячний термін укласти з Василівською міською радою Запорізької області договір оренди вищевказаної земельної ділянки (а.с. 31). Рішенням Василівської міської ради Запорізької області від 31 березня 2020 року № 18 передано [PERSON] в оренду строком на п`ять років земельну ділянку з кадастровим № № 2320910100:05:052:0093, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1,6626 га, для розміщення та обслуговування комплексу будівель; зобов`язано [PERSON] в місячний термін укласти з Василівською міською радою Запорізької області договір оренди вищевказаної земельної ділянки та зареєструвати право оренди, відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень» (а.с. 52). Відповідно до договору оренди землі від 12 грудня 2019 року, який зареєстрований 03 червня 2020 року державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О., № запису про інше речове право 36766144, Василівська міська рада Запорізької області, в особі голови, Цибульняк Л.М. , як орендодавець, передала, а відповідач [PERSON] , як орендар, прийняв в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 2320910100:05:063:055, площею 1,8783 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , строком на 5 років. Розмір орендної плати визначено 1,5 (півтора) % від нормативної грошової оцінки землі, що становить 22 978 грн. 80 коп. Сторонами визначені та погоджені інші умови договору. Договір містить підписи сторін та гербову печатку з боку орендодавця (а.с. 7-8, 9, 16-19). Відповідно до договору оренди землі від 03 квітня 2020 року, який зареєстрований 03 червня 2020 року державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О., № запису про інше речове право 36765907, Василівська міська рада Запорізької області, в особі голови, Цибульняк Л.М. , як орендодавець, передала, а відповідач [PERSON] , як орендар, прийняв в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 2320910100:05:052:0093, площею 1,6626 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , строком на 5 років. Розмір орендної плати визначено 1,5 (півтора) % від нормативної грошової оцінки землі, що становить 30 157 грн. 75 коп. Сторонами визначені та погоджені інші умови договору. Договір містить підписи сторін та гербову печатку з боку орендодавця (а.с. 10-11, 12, 13-15). Предметом спору є визнання вищевказаних договорів земельних ділянок недійсними та скасування їх державної реєстрації з підстав непогодження сторонами такої істотної умови договору, як розмір орендної плати. Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1); правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори) (частина 2); дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина 4). Стаття 203 ЦК Українивизначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до ч. 1-6 статті відноситься: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України,підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України,відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідності до ст. 13 Закону України «Прооренду землі» (в редакції чинній на час укладення договорів), договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Прооренду землі», договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Суд зазначає, що, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог. Зокрема, міською радою не надано суду доказів на підтвердження внесення відповідачем [PERSON] до оспорюваних договорів оренди землі виправлень в частині розміру орендної плати, а також доказів на підтвердження погодження сторонами договорів інших розмірів орендної плати, вказаних позивачем в позовній заяві. Судом встановлено, що договори оренди землі від 12 грудня 2019 року та 03 квітня 2020 року містять як підписи сторін так і гербову печатку з боку Василівської міської ради Запорізької області, що на думку суду, є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору та підтверджує наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечує їх ідентифікацію. Вказані договори пройшли державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку, що підтверджено відповідними витягами про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно…, при цьому позивачем дії державного реєстратора щодо вчинення реєстраційних дій не оспорювалися. Надані позивачем на підтвердження своїх вимог докази не спростовують встановлених судом обставин та зроблених висновків, оскільки службова записка, складена членами комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам не є належним доказом в розумінні вимог ЦПК України, що підтверджував би внесення відповідачем не завірених виправлень до договорів оренди землі (а.с. 20), а надані міською радою проекти договорів земельних ділянок (а.с. 21-25,26-30) не підтверджують, що саме вказані договори мали бути підписані сторонами, оскільки відсутні належні докази на підтвердження отримання відповідачем зазначених проектів договорів. Суд критично відноситься до пояснень представника позивача на те, що одним з доказів на підтвердження позовних вимог є здійснення обов`язків щодо державної реєстрації договорів [PERSON] , оскільки вказані обов`язки на нього були покладені відповідним рішеннями Василівської міської ради про передачу земельних ділянок в оренду. Крім того, безпідставними суд вважає пояснення позивача щодо спливу місячного строку, наданого відповідачу на укладення договорів, оскільки позивачем не надано суду доказів підтвердження дати отримання відповідачем рішень Василівської міської ради № 46 від 28.11.2019 та № 18 від 31.03.2020, що унеможливлює відрахування вищевказаного строку та встановлення з боку відповідача порушень діючого законодавства. З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову з підстав його недоведеності. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на оплату судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed