Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись нате, що 22 жовтня 2013 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 448. 30 серпня 2018 року шлюб між ними було розірвано заочним рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Від шлюбу в них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . 10 лютого 2015 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення, за яким стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 500 грн щомісячно. Починаючи з 2015 року та по сьогоднішній день, відповідач [PERSON] перерахував аліменти на утримання сина лише близько 8,000 грн. та на даний час має заборгованість близько 32 000,00 грн. Відповідач ніяким чином не підтримую стосунки з дитиною, не цікавиться його життям, не допомагає йому додатково фінансово тобто ухиляється від покладеного на нього ст. 180 Сімейного Кодексу України батьківського обов`язку щодо утримання дітей та не бажає добровільно надавати кошти для забезпечення належного рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дітей, так як 500 грн. аліментів не є достатнім розміром для утримання неповнолітньої дитини. Щомісяця потреби на дитину збільшуються, зростають ціни на продукти харчування, комунальні послуги, одежу, канцелярські приладдя тощо. На даний час розмір аліментів, що був визначений судом, значно менший від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховуючи збільшення рівня цін встановлений розмір аліментів ставить позивачку у скрутне матеріальне становище та не дає змоги забезпечити дитину усім необхідним. Відповідач - [PERSON] має задовільний стан здоров`я, немає більше нікого на своєму утриманні, місце працевлаштування мені невідомо. Вважає, що відповідач - [PERSON] має можливість сплачувати аліменти більше ніж 500 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала заяву згідно якої просила справу розглянути у її відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснювати, просила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст.128 ЦПК України\~судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5\~ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК\~Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно\~ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями\~263\~і\~265\~цього\~Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до\~ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому\~статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки є такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 10 лютого 2015 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення, за яким стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 500 грн щомісячно. Починаючи з 2015 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.\~180\~СК України \~ \~ \~ \~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183та ст.184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181СК України).Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Outcome: approved