Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

28.07.2021р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що з 22.07.2005р. по 24.10.2006р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу спільних дітей не має. В період шлюбу вона на підставі договору купівлі-продажу від 10.05.2006р. стала власником трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 69,26кв.м. Зазначена квартира була придбана, хоча і в період зареєстрованого шлюбу з відповідачем, але нею особисто за кредитні кошти, отримані на підставі кредитного договору. Погашення кредиту вона здійснювала самостійно після розірвання шлюбу. Просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 30.07.2021р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.01.2022р. підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачка [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні за правилами допиту свідка відповідно до ст.234 ЦПК України, позовні вимоги підтримала повністю та суду пояснила, що вона дійсно перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 22.07.2005р. по 24.10.2006р. Від шлюбу вони спільних дітей не мають. 10.05.2006р. вона уклала договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Квартиру придбала за кошти, отримані на підставі кредитного договору, укладеного нею з АТ «Факторіал-Банк». Також було укладено іпотечний договір і вказана квартира була передана нею в іпотеку Банку. Про укладання договору купівлі-продажу [PERSON] було відомо, він надавав письмову згоду на придбання квартири, однак жодним чином в придбанні квартири не приймав участь. Фактично через два дні він поїхав від неї і вона більше ніколи з ним не зустрічалась, місце його знаходження їй невідомо. Кредит за квартиру вона сплачувала самостійно з особистих коштів, сплачувала комунальні послуги, самостійно робила в ній ремонт, в цьому їй допомагали друзі, в т.ч. теперішній чоловік [PERSON] . З ним вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з літа 2006р., а в 2010р. офіційно зареєстрували шлюб. Родиною вони мешкають в спірній квартирі з моменту придбання до теперішнього часу. Кредит вона повністю виплатила в 2016р. В цьому їй допомагав чоловік [PERSON] також вона працювала масажисткою, була зареєстрована як приватний підприємець. ЇЇ річний дохід становив десь 100тис.грн. Відповідач жодним чином в погашенні кредиту участі не приймав. На даний час вона має намір розпорядитись квартирою, але не може це зробити, оскільки формально квартира придбана в період шлюбу, а майно придбане в період шлюбу за законом відноситься до спільного сумісного майна подружжя. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч.1,3 ст.334 ЦК Україниправо власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд встановив, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2005р. по 24.10.2006р. Від шлюбу спільних дітей не мають. Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 10.05.2006р. приватним нотаріусом ЗМНО Журавльовою З.В., реєстровий №512, позивачка [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , загальною площею 69,26кв.м., житловою - 45,9кв.м., вартістю 222 200,00грн., що еквівалентно 44000 доларів США. Право власності на квартиру зареєстровано за позивачкою [PERSON] в установленому законом порядку. Позивачка [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі з 25.05.2006р. по теперішній час. Також встановлено, що 10.05.2006р. між АТ «Факторіал-Банк» та позивачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №071-г/37, відповідно до якого [PERSON] отримала на придбання квартири [ADDRESS] грошові кошти в розмірі 202 000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк до 08.05.2026р. 10.05.2006р. між АТ «Факторіал-Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №071-г/37/06, відповідно до якого [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] . Інформація про іпотеку та застосування відповідного обтяження міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В ньому ж міститься інформація про припинення іпотеки та відповідного обтяження, яка зареєстрована 29.09.2016р. на підставі листа ПАТ «Фідобанк» (правонаступник первісного кредитора та іпотекодержателя) від 15.07.2016р. Відповідно до квитанцій позивачка [PERSON] протягом 2006-2016р. сплачувала кошти на погашення кредиту за кредитним договором №071-г/37 від 10.05.2006р. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з літа 2006р. він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , в 2010р. вони зареєстрували шлюб офіційно. В 2006р. [PERSON] звернулась до нього з проханням встановити кондиціонер в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яку вона купила за кредитні кошти. Потім він допомагав їй робити ремонт в квартирі, оскільки чоловічих рук не було. З першим чоловіком [PERSON] він не знайомий та ніколи його не бачив. Ремонт відбувався за кошти [PERSON] , вона працювала масажистом. Кредит за квартиру також сплачувала [PERSON] . Коли вони стали мешкати разом, у них був спільний бюджет і вони сплачувати кредит за спільні кошти. Кредит за квартиру був повністю виплачений десь у 2016р. На даний час він разом з [PERSON] та її дитиною мешкають в зазначеній квартирі, сплачують разом комунальні послуги, ведуть спільний побут. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є другом [PERSON] з дев`яностих років. Квартиру, в якій зараз мешкає [PERSON] з чоловіком та дитиною, вона купувала самостійно. Колишнього чоловіка [PERSON] [PERSON] він бачив тільки тоді, коли вони ще мешкали у матері [PERSON] , до придбання квартири. Після того, як [PERSON] купила квартиру, він [PERSON] більше ніколи не бачив. Він допомагав [PERSON] робити ремонт в цій квартирі, оскільки не було чоловіка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, вона є подругою [PERSON] , знає її з дитинства. До купівлі [PERSON] квартири №64 вони мешкали в одному будинку по сусідству. Чоловіка [PERSON] [PERSON] , вона бачила усього два рази, ще коли [PERSON] з [PERSON] мешкали к матері [PERSON] , і то він був в нетверезому стані. В придбаній квартирі [PERSON] ніколи не бачила, вже до придбання квартири [PERSON] та [PERSON] сварились, то розходились, то сходились. Коли [PERSON] купила квартиру, вона допомагала їй з ремонтом. У процесі ремонту вона [PERSON] не бачили, з ремонтом він не допомагав. Квартира була придбана в кредит, кредит оформляла [PERSON] , вона була на той час приватним підприємцем, займалася масажами, кошти за кредит також сплачувала [PERSON] . На даний час кредит вже погашений. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, вона була сусідкою [PERSON] , коли вона мешкала з матір`ю. З колишнім чоловіком [PERSON] [PERSON] прожила зовсім недовго, він любив випити, влаштовував бійки. Після того, як [PERSON] придбала квартиру, він поїхав. В якому році [PERSON] придбала квартиру, вона не пам`ятає. [PERSON] сама заробляла на квартиру, працювала масажистом. Квартира була придбана в кредит, кошти за кредит сплачувала [PERSON] . [PERSON] брала у неї в борг кошти на ремонт квартири. На даний час вона мешкає разом з чоловіком [PERSON] в придбаній квартирі. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Суд виходить з того, що у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, в силу якої набуте за час шлюбу майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, що один із них не мав самостійного заробітку (доходу). Спростувати цю презумпцію може той із подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільності майна на певний об`єкт, надавши відповідні докази, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що квартира [ADDRESS] , незважаючи на те, що була придбана в період зареєстрованого шлюбу між сторонами, є особистою приватною власністю позивачки [PERSON] , оскільки куплена нею за особисті кошти, які позивачка отримала на підставі кредитного договору №071-г/37 від 10.05.2006р. За змістом кредитного договору цільове призначення кредиту - придбання нерухомості. Вказана квартира була передана позивачкою [PERSON] в іпотеку банку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Сама по собі нотаріальна згода відповідача [PERSON] на придбання вказаної квартири та передачу її в іпотеку банку, не спростовує належності квартири позивачці на праві особистої приватної власності. Як достовірно встановлено судом, отримані на купівлю квартири кредитні кошти позивачкою [PERSON] регулярно повертались після розірвання шлюбу з відповідачем, в 2016р. вона повністю погасила кредит і іпотека квартири була припинена. З моменту придбання та до теперішнього часу позивачка [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] (в шлюбі з 2010р.) та донькою проживає в спірній квартирі, користується нею, здійснює заходи щодо утримання квартири. Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також наданими позивачкою письмовими документами -договором купівлі-продажу спірної квартири, кредитним та іпотечним договорами, квитанціями про сплату кредитних коштів, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення цього рішення. Жодних доказів того, що відповідач [PERSON] приймав участь в придбанні квартири, погашенні кредиту, суду не надано. Останній, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, обґрунтованих заперечень проти позову [PERSON] не подав. При цьому, суд враховує, що з моменту розірвання шлюбу (жовтень 2006р.) пройшов значний період часу, відомостей про те, що відповідач виявляв намір користуватись вказаною квартирою, оформити право на частку квартири як на спільне майно подружжя, суду не надано і судом не встановлено. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved