Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить суд: -розірвати укладений між сторонами шлюб; -визначити місце проживання чотирьох дітей разом з нею. Судом залучено до участі у справі орган місцевого самоврядування, який дії на захист прав дитини - Службу у справах дітей Бурштинської міської ради. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 травня 2010 року нею та відповідачем укладено шлюб, реєстрація якого проведена Залізничним районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №97. В шлюбі народилось четверо дітей: - [INFO] син [PERSON] ; - [INFO] син [PERSON] ; - [INFO] син [PERSON] ; - [INFO] син [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки та ведення спільного господарства. Кожний з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вони спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних відносин. Місце проживання дітей просить визначити разом з нею. В судовому засіданні позивач позов підтримала частково. Зазначила, що старший син [PERSON] проживає разом з відповідачем, сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають разом з нею. Місце проживання дітей просила визначити відповідно до фактичного місця проживання. Шлюб розірвати. Відповідач, будучи належно повідомленим про час та місце справи в судові засідання не з`являвся, жодних заяв по суті спору до суду не скерував. Службою у справах дітей Бурштинської міської ради по суті спору, в частині визначення місця проживання дітей, скеровано висновок, яким служба вважає за необхідне визначити місце проживання синів [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю, синів [PERSON] та [PERSON] разом з батьком, враховуючи згоду батьків та фактичне проживання станом на травень 2021 року. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Бурштинської міської ради Драгун Л.М. висновок служби підтримала. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 28 травня 2010 року [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, реєстрація якого проведена Залізничним районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 97 (а.с. 7). В шлюбі народилось четверо дітей: - [INFO] син [PERSON] (а.с. 8); - [INFO] син [PERSON] (а.с. 9); - [INFO] син [PERSON] (а.с. 10); -07 червня 2018 року син [PERSON] (а.с. 11). Фактичні шлюбні відносини припинені, сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають разом з позивачем, [PERSON] разом з відповідачем. [PERSON] бажає залишитись проживати разом з матір`ю, що стверджується даними при розгляді справи показаннями такого. [PERSON] бажає залишитись проживати разом з батьком, що стверджується даними при розгляді справи показаннями такого. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, то така вимога підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Згідно із частиними 1, 2 статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 4 статті 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 2 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги бажання самих дітей, які досягли десятилітнього віку, фактичне місце проживання таких на час розгляду справи, погодження даного питання самими батьками, що виразилось, зокрема у позиції позивача - підтримання позову частково. Відтак, місце проживання сина [PERSON] слід визначити разом з відповідачем, синів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] разом з позивачем.

Outcome: partial