Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.11.1995 року. Від вказаного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з несумісністю характерів вони не знаходять порозуміння між собою, що призводить до частих конфліктів між ними, оскільки у сторін різні погляди на життя та побудову сімейних відносин. Примирення між сторонами неможливе, шлюбних відносин не підтримують, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь 908 грн. 00 коп. понесених нею витрат на оплату судового збору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Винару Л.В. 03.11.2021 року на запит суду надійшла інформація з Олевської міської ради Житомирської області про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 04.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла письмова заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 25.11.1995 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 96, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 5). Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в медичному закладі, що стверджується довідкою КНП «Олевська ЦЛ» № 143 від 15.09.2021 року (а.с. 10). Як вбачається із змісту поданої позовної заяви, яка не заперечується відповідачем, спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з несумісністю характерів сторони не знаходять порозуміння між собою, що призводить до частих конфліктів між ними, так як у сторін різні погляди на життя та побудову сімейних відносин. За час окремого проживання ні з боку позивачки, ні з боку відповідача спроб до примирення не було. Така поведінка створила обстановку, при якій спільне проживання і збереження сім`ї є неможливим. Примирення між сторонами неможливе, шлюбних відносин не підтримують, втратили почуття одне до одного, між ними виникла неприязнь та психологічна несумісність у відносинах, у зв`язку з чим сім`я розпалася остаточно, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивачка не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Крім цього, позивачка, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених нею і документально підтверджених судових витрат (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved