Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

03 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: припинити право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ОД 051200811557 від 11.08.2020 року на «Реконструкцію квартири [ADDRESS] , під нежитлове приміщення без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів в плані», яке подане [PERSON] . Скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОД 101200901793 від 01.09.2020 року на «Реконструкцію квартири [ADDRESS] , під нежитлове приміщення без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів в плані», яке подане [PERSON] . Скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Баховою Вікторією Іванівною ( індексний номер рішення № 53897130 від 04.09.2020 року) про державну реєстрацію змін до права власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 21166288511001), яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та змінити зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] нежитлове приміщення, об`єкту житлової нерухомості з 57 кв.м. на 40,7 кв.м, відповідно до договору купівлі-продажу № 651 від 24.07.2020. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в ході проведення комісійного обстеження об`єкту містобудування за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу Серія НОР № 002671 від 24.07.2020 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневичем М.М., [PERSON] передала у власність [PERSON] двокімнатну квартиру загальною площею - 40,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що за результатами проведеного обстеження встановлено, що за вказаною адресою до нежитлового приміщення №3 влаштовано металевий паркан, будівельні роботи не розпочато, об`єкт зачинений, власник відсутній. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вказаною адресою не видавалися, документи що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою відсутні, документи на розміщення паркану також не видавалися. Стверджує, що замовником будівництва [PERSON] в повідомленнях про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єкта квартири [ADDRESS] під нежитлове приміщення вказано недостовірну інформацію, а саме не вказано збільшену загальну площу об`єкта на 16,3 кв.м., після чого державним реєстратором було зареєстровано право власності на неіснуючий об`єкт. Оскільки діями відповідача порушено порядок введення об`єктів в експлуатацію та набуття права власності на них, зокрема, Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради, як правомочної установи у сфері містобудівних відносин, а також інтереси Одеської міської ради, як єдиного органу, на якого покладено повноваження щодо розпорядження земельними ділянками у межах населених пунктів, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 06 грудня 2021 року позовну заяву будо залишено без руху у зв`язку з несплатою в судового збору та надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків до 16 грудня 2021 року. На виконання вимог даної ухвали, 17 грудня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої надано платіжне доручення про сплату судового збору № 480 від 15 грудня 2021 у розмірі 6 810,00 гривень. Ухвалою судді від 20.12.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради - Курсоніс Вероніка Вікторівна позовну заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладенні в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні звернувся із заявою про визнання позову. Відповідач Державний реєстратор Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Базова Вікторія Іванівна у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 03.11.2021 № 671-VIII, основним завданням Управління є здійснення на території м. Одеси державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності відповідно до законодавства України. Управління є виконавчим органом Одеської міської ради та створено відповідно до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність» та інших нормативно-правових актів з метою здійснення архітектурно-будівельного контролю на території м. Одеси. Основним завданням Управління є здійснення на території м. Одеси державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності відповідно до законодавства України. У судовому засіданні встановлено, що 16.01.2021 року посадовою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із залученням представників Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Інспекції з благоустрою міста Одеса Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради проведено комісійне обстеження об`єкту містобудування за адресою: [ADDRESS] . В ході здійснення вищевказаного заходу було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу Серія НОР № 002671 від 24.07.2020 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневичем М.М., [PERSON] передала у власність [PERSON] двокімнатну квартиру загальною площею - 40,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведеного комісійного огляду, складено відповідний акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудови на території м. Одеса від 16.01.2021 року Механізм набуття права на виконання підготовчих та будівельних робіт визначений Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 466 від р.04.2011 року. Згідно з п. 4 Порядку 466, виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до п. 13 Порядку 466, повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1,2 і 2-1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих або будівельних робіт. Згідно з даними Реєстру будівельної діяльності, за адресою: [ADDRESS] , Управлінням зареєстровано: - повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ОД 051200811557 від 11.08.2020 року на «Реконструкцію квартири [ADDRESS] , під нежитлове приміщення без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані», яке подане [PERSON] ; - декларацію про готовність до експлуатації об`єкта № ОД 101200901793 01.09.2020 року на «Реконструкцію квартири [ADDRESS] , під нежитлове приміщення без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані», яка подана [PERSON] . Одночасно, п. 11 Порядку 466 визначено, що замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні, за виконання будівельних робіт без подання повідомлення та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, у поданих Відповідачем повідомленні № ОД 051200811557 від 11.08.2020 року та декларації № ОД 101200901793 від 01.09.2020 року, зазначено наступні відомості: - клас наслідків - CCI; - технічний нагляд - [PERSON] , кваліфікаційний сертифікат № AT 007714; - проектна документація розроблена - Товариство з обмеженою відповідальністю проектно-будівельне підприємство «МОДУЛОР»; - експертиза проекту проведена - Філія ДП «Укрдержбудекспертиза» в Одеській області; - дані щодо користування земельної ділянки не вказано на підставі п. 7 постанови КМУ № 466 від 13.04.2011 року. Відповідно до інформації, відображеної на містобудівному кадастрі ОМР, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вказаною адресою не видавалися. Документи, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, відсутні. За результатами проведеного обстеження встановлено, що за вказаною адресою до нежитлового прим. №З влаштовано металевий паркан, будівельні роботи не розпочато, об`єкт зачинений, власник відсутній. Документи на розміщення паркану також не видавалися. Встановленні факти у ході проведення даного обстеження, підтверджуються матеріалами фотофіксацїї, які виконано посадовою особою Управління, які містяться в матеріалах справи. Згідно з ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»: будівництво - це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва; реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко- економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко - економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником нежитлового приміщення № 3 загальною площею - 57,0 кв.м. за вказаною адресою є [PERSON] . Також, в технічному паспорті, виготовленому ТОВ «ОДЕСЬКЕ БТІ» від 01.09.2020 року № б/н, загальна площа нежитлового приміщення за вказаною адресою складає - 57,0 кв.м. Виходячи з викладеного, у вищезазначених повідомленні та декларації наведено недостовірні дані, оскільки площа купленого об`єкта являється меншою від площі введеного в експлуатацію об`єкта, а саме: площа купленого складала - 40,7 кв.м., а площа введеного в експлуатацію об`єкта склала - 57,0 кв.м., що підтверджує зміни геометричних розмірів фундаментів у плані. З вищевикладеного вбачається, що дії Відповідача призвели до самовільного захоплення земельної ділянки площею - 16,3 кв.м, що належить територіальній громаді м. Одеса, яка Відповідачу у власність або користування не надавалась. Таким чином, Відповідачем внесені недостовірні дані до повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, в частині інформації про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, оскільки така інформація не зазначається лише у разі проведення реконструкції без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані. В даному випадку вбачається зміна геометричних розмірів фундаментів у плані, а тому зазначення інформації про наявність земельної ділянки про проведення таких будівельних робіт є обов`язковою. Відповідно до статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, вказаною правовою нормою, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами за наявності яких об`єкт може бути визначений самочинним, а саме якщо: 1. Він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2. Об`єкт збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3. Об`єкт збудований з істотним порушенням державних будівельних норм і правил. Наявність однієї з умов, визначених ст. 376 ЦК України, є підставою для ствердження, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 3 вищезазначеного Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Відповідно до п. 2 ч. З ст. 10 Закону, державний реєстратор перевіряє документи на наявність пілстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в Єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відповідно до п. 40 Порядку, Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речрвих прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком. Відповідно до п. 43 Порядку, для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта подаються: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалася в результаті спільної діяльності). Згідно з ч. З ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Як було встановлено судом, відповідно договору купівлі-продажу Серія НОР № 002671 від 24.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневичем М.М., [PERSON] передала у власність [PERSON] двокімнатну квартиру загальною площею - 40,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником нежитлового приміщення № 3 загальною площею - 57 кв.м. за вказаною адресою є [PERSON] . Також, в технічному паспорті виготовленому ТОВ «ОДЕСЬКЕ БТІ», від 01.09.2020 року № б/н, загальна площа нежитлового приміщення за вказаною адресою складає - 57,0 кв.м. На підставі вищезазначеного, замовником будівництва [PERSON] вказано у вищезазначених повідомленні та декларації недостовірну інформацію, а саме вказано збільшену загальну площу об`єкта на 16,3 кв.м., після чого державним реєстратором було зареєстровано право власності на не існуючий об`єкт (індекний номер рішення № 53897130 від 04.09.2020 року). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та інтими нормативно-правовими актами. Статтею 24 вищезазначеного Закону, передбачені підстави для відмови у проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ч. З ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/20 зробив висновок про те, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує вже набути особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Постановою ГКС ВС від 23.06.2020 року по справі № 922/2589/19 зробив висновок, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування На підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Таким чином, враховуючи той факт, що прибудова до квартири [ADDRESS] , не проведена, державна реєстрація права власності на зазначений об`єкт, здійснена державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Баховою Вікторією Іванівною з наявними ознаками порушення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення державного реєстратора, прийняте на підставі технічної документації, підлягає скасуванню, виходячи з наведених вище норм. Положеннями ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав, зокрема, припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, враховуючи також визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради - в повному обсязі, оскільки обставини викладені в позові знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги на користь позивача з відповідача стягується 50 відсотків судового збору, а інші 50 відсотків повертаються позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved