Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи: [PERSON] , Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувала тим, що 14.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною розпочато примусове виконання виконавчого напису, який виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гореєм О. С. про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Онлайн-Фінанс» заборгованості за кредитним договором. Вважає, що виконавчий напис, який виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 08.09.2020 року, який зареєстровано в реєстрі за №54843 є таким, що суперечить чинному законодавству, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованим в реєстрі за №54843 від 28.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « ФК «Онлайн-Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 34614,60 грн. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2021 року відкрито провадження у справі. У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. 22 липня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір № 713297318, відповідно до якого позивачу було надано кредит на суму 10080 грн. на строк 30 днів. 28.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстрована в реєстрі за № 54843, яким звернуто стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 713297318 від 22 липня 2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року є ТОВ «Таліон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020 року є ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», заборгованість за кредитним договором № 713297318 від 22 липня 2019 року складає 33\~414,60 грн., за вчинення виконавчого напису 1 200,00 грн., а всього на суму 34614,60 грн. 14.12.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т. В. відкрито виконавче провадження № 63913507 на підставі виконавчого напису №54843 виданого 28.09.2020 року. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29.01.2019. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 28.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Так, ні приватний нотаріус, ні представник відповідача не надали жодного доказу, який би спростовував вказані обставини в позовній заяві та вказували на те, що вчинення виконавчого напису відбулось в рамках чинного законодавства. Таким чином вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору\~\~№ 713297318 від 22 липня 2019 року, який нотаріально не посвідчувався. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних [PERSON] до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ОНЛАЙН ФІНАНС»,\~треті особи:\~ [PERSON] ,\~Приватний нотаріус\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Житомирської області\~Горай Олег\~Станіславович,\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконаннюз підстав того, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений. При поданні позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1362 грн. 00 коп., відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1362,00 грн.

Outcome: approved