Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

12.08.2021 представник позивача [PERSON] - адвокат Артимович А.В. звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд скасувати обтяження - заборону (архівний запис), накладену на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження: 4581248; підстава обтяження: повідомлення, б/н, 31.08.1959 року, Львівська обласна контора Будбанку; Об`єкт обтяження: невизначено, не вказ., склад: ціле, стан: добудоване, статус: житлове; Власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: 2558424LVOV171, архівна дата 28.12.2000, дата виникнення: 31.08.1959, № реєстру 350085-351, внутрішній № 02015F3D2DF14B30794F. В обґрунтування вимог покликається на те, що позивач [PERSON] є власником нежитлового приміщення загальною площею 155.8 кв.м, розташованого на першому поверсі будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дане приміщення перейшло у власність [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 30.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Львівської області Мельничок С.Є., р.№848. Вказане приміщення, відповідно до технічного паспорта, виданого КП «Старосамбірське районне БТІ та ЕО» від 09.03.2016 року складається з трьох приміщень площею 110.2 кв.м, 13.9 кв.м, та 24.3 кв.м, та санвузла площею 5 кв.м. При перевірці відсутності/наявності заборони відчуження нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено заборону, накладену на будинок [ADDRESS] 02.03.2007 року Старосамбірською державною нотаріальною конторою за №4581248. Однак, інформація щодо об`єкта нерухомості, власником якого є позивач, не стосується заборони за вищевказаним реєстраційним номером, і відомості про яку за даними Львівського державного нотаріального архіву відсутні. Відтак, заборону накладено помилково, оскільки у 1969 році відбулася зміна нумерації будинків по [ADDRESS] . Листом від 11.06.2021 №01/5-112, Самбірське міжміське БТІ повідомило, що первинну реєстрацію нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , було проведено 21.12.1973 року за Старосамбірською райспоживспілкою згідно рішення №199 від 03.12.1973 р., за [PERSON] , станом на 01.04.2008 року нерухоме майно за вказаною адресою не зареєстровано. Відтак, наявність заборони відчуження помилково накладеної на майно позивача, яка існує лише формально, порушує її право вільно розпоряджатися своєю власністю, а відтак, захистити своє право вона може лише в судовому порядку. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2021 справа визначена для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 27.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 21.01.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 28.01.2022. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, проте до суду від представника позивачки [PERSON] - адвоката Артимович А.В. поступила заява, в якій просять суд справу розглядати в її відсутності та позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте до суду від завідувача Старосамбірської державної нотаріальної контори Т.Сюма поступила заява, в якій просить справу розглядати за відсутності представника сторони, про прийняте рішення повідомити. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі від 30.07.2013 року, продавець - Старосамбірське СТ передало у власність покупцеві - [PERSON] у власність частину нежитлової будівлі, загальною площею 155.8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29.08.2017 року, вбачається, що 29.08.2017 року [PERSON] одружилися з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Старосамбірської міської ради Львівської області від 30.11.2015 року №115, присвоєно окремий вуличний номер [NUMBER] нежитловому приміщенню, загальною площею 155, 8 кв.м, що знаходиться по [ADDRESS] гр. [PERSON] (а.с.13). Технічним паспортом (а.с.14-17) встановлений факт існування нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , об`єкт нерухомого майна зареєстрований за [PERSON] , рік вводу в експлуатацію - 1974. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що 02.03.2007 за №4581248 Старосамбірська державна нотаріальна контора зареєструвала об`єкт обтяження: підстава обтяження: повідомлення, б/н, 31.08.1959 року, Львівська обласна контора Будбанку; Об`єкт обтяження: невизначено, не вказ., склад: ціле, стан: добудоване, статус: житлове; Власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: 2558424LVOV171, архівна дата 28.12.2000, дата виникнення: 31.08.1959, № реєстру 350085-351, внутрішній № 02015F3D2DF14B30794F (а.с.18-20) . Із відповіді від 11.06.2021 №01/5-112 Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації, відомо, що первинну реєстрацію нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , було проведено 21.12.1973 року за Старосамбірською райспоживспілкою згідно рішення №199 від 03.12.1973 р. За [PERSON] , станом на 01.04.2008 року нерухоме майно за вказаною адресою не зареєстровано (а.с.21). З повідомлення виконавчого комітету Старосамбірської міської ради від 08.06.2021 року №898/02-23, відомо, що згідно рішення 7-ї сесії І-го демократичного скликання Старосамбірської міської ради народних депутатів від 12.09.1991 року, [ADDRESS] . Щодо упорядкування номерів будинків по [ADDRESS] , інформація у міській раді відсутня (а.с.25). Як слідує з відповіді Національного банку України про правонаступника «Будбанку СРСР», Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, який став правонаступником Промбудбанку України (а.с.44-45), а з відповіді Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», відомо, що ПАТ «Промінвестбанк» згідно із законодавством та установчими документами не є правонаступником Будбанку СРСР та його установ в Україні, інформація, що запитується, у банку відсутня (а.с.50). Згідно інформації, наданої Львівським державним нотаріальним архівом Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 28.12.2021р. №3700/01-21 вбачається, що в «Реєстрі Самбірської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон, які накладаються на будівлі за 1955-1978 роки на сторінці 43 міститься запис: №963; Назва банку, номер і дата повідомлення - Львівський обласний будівельний банк; Дата одержання повідомлення - 31.VІІІ.1959р.; Дата накладення заборони - 31.VІІІ.1959р.; Прізвище, ім`я та по батькові особи, яка одержала позику та місце знаходження будівлі - [PERSON] , [ADDRESS] ; В «Алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна за 1953-1998 роки» Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області на сторінці №103 є запис: Прізвище, ім`я, по-батькові особи, якій видана позика та номер реєстру - [PERSON] ,/С.н.к.; Документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна належного [PERSON] на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву не передавалися. Додатково повідомляють, що ідентифікувати особу [PERSON] за даними архіву - неможливо. Відомості щодо накладення заборони відчуження: архівна дата 28.12.2000р., на майно належне [PERSON] за даними Львівського державного нотаріального архіву - відсутні (а.с.52). Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність заборони відчуження накладеної на майно позивачки, порушує її право вільно розпоряджатися своєю власністю, а відтак, захистити своє право вона може лише у судовому порядку. Згідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положенням ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з постановою Верховного Суду України від 15.05.2013 року в справі № 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. У відповідності до п.п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 311 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV зі змінами, державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача, не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна і саме на державного реєстратора покладено обов`язок вносити відомості щодо обтяжень до зазначеного реєстру. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №82614016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/1). Зазначена норма матеріального права визначає право власника, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-709цс16). Таким чином, враховуючи те, що документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, наявність заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює розпоряджання даним майном, а Старосамбірська державна нотаріальна контора, як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, позивач позбавлена можливості реалізувати свої права як власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved