Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідачку такою, що втратила право на користування квартирою, що за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позову послався на те, що він є власником цієї квартири. Відповідачка, яка є членом сім`ї колишнього власника квартири, протягом тривалого часу у квартирі не проживає, оскільки виїхала за кордон, не сплачує комунальні платежі, не цікавиться квартирою. У зв`язку з реєстрацією відповідачки у спірній квартирі він не може у повному обсязі розпоряджатися належним майном. 04.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, її представник подав заяву з проханням розглядати справу за відсутності сторони позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відзиву не подала. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставінаявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 16.08.2021 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №270621886 від 16.08.2021 року. У вказаній вище квартирі відповідач зареєстрована з 24.02.2005 р., що підтверджується копією будинкової книги. Згідно довідки про склад сім`ї Відділу реєстрації Червоноградської міської ради від 29.12.2021 р. №6121 відповідач зареєстрована у вказаній вище квартирі. В добровільному порядку знятися з реєстрації у вказаній вище квартирі відповідач не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до абзацу другого п.п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2015 року під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Оскільки виникнення у відповідача права користування квартирою є похідним від права власності попереднього власника ( [PERSON] ) на зазначену квартиру, припинення в останньої права власності на таку припиняє право відповідача на користування квартирою. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, що на даний час належить позивачеві на праві власності, як член сім`ї попереднього власника порушує його права та законні інтереси як власника, у зв`язку з чим відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved