Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до відповідачів з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту та виключити з податкової застави недобудований магазин із продажу квітів, загальною площею 74,4 кв.м. (готовність 6%), що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 6510136300:29:003:0086, запис щодо якого внесено до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна 07.02.2018 р. за номером запису 24743227, який внесено на підставі Акту серія та номер: 91, виданий 26.01.2018, Головним Управлінням ДФС у Херсонській області 13.07.2016 р. щодо боржника ТОВ «Квіти Херсона», код ЄДРПОУ 32125190, який належить [PERSON] , на праві приватної власності. Посилаючись на те, що 05.09.2018 р. позивачем на прилюдних торгах організованих Державним Підприємством «СЕТАМ» за дорученням Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Херсонській області придбано Лот - нерухоме майно - недобудований магазин із продажу квітів, загальною площею 74,4 кв.м. (готовність 6%), що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 6510136300:29:003:0086. 12.10.2018 р. позивачем було отримано Акт про реалізацію електронних торгів від 12.10.2018 р., на підставі якого 12.10.2018 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М. було видано Свідоцтво про право власності на реалізоване з електронних торгів нерухоме майно, проведено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В подальшому, позивач дізнався про наявність обтяження на придбаному нерухомому майні внесеному до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до запису про яке обтяжувачем є Головне Управління ДФС у Херсонській області, правонаступником якого є відповідач у справі - Головне Управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, вид обтяження - податкова застава, боржник: ТОВ «Квіти Херсона». Позивач вважає дане обтяження протиправним, просить суд звільнити нерухоме майно з-під арешту та виключити нерухоме майно з податкової застави. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 28.07.2021 року від відповідача Державної податкової служби України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає доводи викладені в позовній заяві необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Посилаючись на норми Податкового кодексу України зазначає, що майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законом порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження. Також зазначає, що згідно з п. 93.2 ст, 93 ПК України підставою для звільнення майна з податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених вищезазначеними підпунктами пункту 93.1 цієї статті. Зазначає, що інших підстав припинення обтяження ПК України не передбачено. Вказує, що боржником - ТОВ «Квіти Херсона» станом на час розгляду справи податковий борг не сплачено, отже відсутні підстави для припинення обтяження. Просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву відповідно до якої просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Державної податкової служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні вимог позивача з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача ТОВ «Квіти Херсона» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 05.09.2018 р. Державним Підприємством «СЕТАМ» за дорученням Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Херсонській області в рамках виконавчого провадження № 53986918 по примусовому виконанню наказу №923/558/16 виданого 20.09.2016 р. Господарським судом Херсонської області щодо стягнення з ТОВ «Квіти Херсона» (код ЄДРПОУ: 32125190) на користь ТОВ «Тандем-Ф» (код ЄДРПОУ: 40200559) грошового боргу в розмірі 1264412,46 грн. було проведено електронні торги з реалізації лоту № 275244 що складався з: нерухоме майно - недобудований магазин із продажу квітів, загальною площею 74,4 кв.м. (готовність 6%), що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 6510136300:29:003:0086, що належав ТОВ «Квіти Херсона». Відповідно до протоколу №356039 про проведені електронні (прилюдні) торги від 08.05.2018 р. переможцем торгів по лоту №275244 визнано позивача у справі - [PERSON] . 12.10.2018 р. в рамках виконавчого провадження №53986918 старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області Осіповою І.Г. було складено та видано позивачу Акт про реалізацію електронних торгів, затверджений Начальником ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області. Відповідно до даного Акту зазначено, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує право власності на придбане майно, у випадках, передбачених законом. 12.10.2018 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М. позивачу видано Свідоцтво зареєстроване в реєстрі №2321. Відповідно до зазначеного свідоцтва, приватним нотаріусом ХМНО Воєводіною І.М. відповідно до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 47 ЗУ «Про іпотеку» та на підставі акта старшого державного виконавця про реалізацію електронних торгів, затвердженого начальником ВПВР УДВС ГТУЮ у херсонській області Вакуленко Р.А. 12.10.2018 р., посвідчено, що [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності майно, що складається з: недобудованого магазину із продажу квітів, загальною площею 74,4 (сімдесят чотири цілих чотири десятих) кв.м. (готовність 6%), що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 6510136300:29:003:0086. Також, 12.10.2018 р. приватним нотаріусом ХМНО Воєводіною І.М. позивачу видно Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 141189144, відповідно до якого вбачається внесення запису про право власності №28355458 від 12.10.2018 р., відповідно до якого власником нерухомого майна зазначено [PERSON] . Отже, судом встановлено, що з 12.10.2018 р. нерухоме майно за номером в РПВН: 24602299 а саме: недобудований магазин із продажу квітів, загальною площею 74,4 кв.м. (готовність 6%), що розташований за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 6510136300:29:003:0086, вибуло із власності попереднього власника - ТОВ «Квіти Херсона», та на законних підстава та в передбаченому законом порядку перейшло у власність позивача - [PERSON] . На час ухвалення даного рішення у суду відсутні будь які відомості щодо оскарження або скасування державної реєстрації права власності позивача на спірне нерухоме майно, або щодо оскарження або скасування правовстановлюючих документів на підставі яких було зареєстровано за позивачем право власності на спірне нерухоме майно. 11.09.2020 р. позивач подав заяву Начальнику ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі щодо виключення майна, що йому належить на праві приватної власності, з податкової застави, припинення обтяження майна. 09.10.2020 р. відповідач Державна податкова служба України відмовив позивачу у знятті обтяжень з майна посилаючись на наявність податкового боргу у ТОВ «Квіти Херсона», якому майно належало до торгів. Відповідачем Державною податковою службою України у справі надано суду копію Акту №91 опису майна від 26.01.2018 р., відповідно до якого було проведено опис майна боржника - ТОВ «Квіти Херсона» (код ЄДРПОУ: 32125190), в тому числі майно: об`єкт незавершеного будівництва, магазин із продажу квітів за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна - 24602299 (згідно інформаційної довідки з ДРРПНМ від 26.01.2018 № 111828691). Також відповідачем Державною податковою службою України надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 08.02.2018 р. за №113322979, відповідно до якого вбачається, що 07.02.2018 р. до державного реєстру було внесено запис про обтяження №24743227 (спеціальний розділ), відповідно до якого зазначається: підстава виникнення обтяження: акт, серія та номер: 91, виданий 26.01.2018, видавник: Головне управління ДФС у Херсонські області, вид обтяження: податкова застава, відомості про суб`єктів обтяження: Обтяжувач: Головне управління ДФС у Херсонській області, код ЄДРПОУ: 39394259, Боржник: ТОВ «Квіти Херсона», код ЄДРПОУ: 32125190, об`єкт нерухомого майна: об`єкт незавершеного будівництва, магазин із продажу квітів, об`єкт житлової нерухомості: Ні, адреса: [ADDRESS] . Предметом спору у цій справі є усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення майна з-під арешту та виключення майна з податкової застави, зокрема на підставі статті 391 Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 14.1.155 статті 14 Податкового кодексу України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави. Статтею 93 Податкового Кодексу України визначено підстави звільнення майна з податкової застави. Згідно із пунктом 93.4 статті 93 Податкового кодексу України у разі продажу майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 95 Податкового кодексу України таке майно звільняється з податкової застави (із внесенням змін до відповідних державних реєстрів) з дня отримання контролюючим органом підтвердження про надходження коштів до бюджету від такого продажу. Із аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їхнього проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, тобто є правочином. Ураховуючи той факт, що на час прийняття судового рішення у цій справі майно реалізовано і право власності на це майно набуло [PERSON] на підставі правочину (придбане на електронних торгах), то має місце спір про право з цією особою, адже наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права саме цієї особи. За приписами статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч. 4-6 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до п. 7, 8 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5, визначено, що не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акта про проведені електронні торги переможцю всі арешти та заборони, накладені органами державної виконавчої служби (приватними виконавцями), з такого майна знімаються виконавцем (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Копії постанови виконавця про зняття арешту з реалізованого майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення переможцю та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна, право на яке набуто ним за результатами електронних торгів в рамках виконавчого провадження. При цьому процедура торгів ніким не оспорена, а отже є дійсною. За змістом статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Отже, підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №924/1220/17. Таким чином, власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Ураховуючи, що позивач є власником майна, яке знаходиться у податковій заставі з відміткою заборони його відчуження і такі обставини мають триваючий характер, вони перешкоджають позивачу на свій розсуд розпоряджатися власним майном. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Суд урахувавши наведені положення законодавства, дослідивши обставини та зібрані у справі докази приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є належним та власник майна має право вимагати усунення перешкод права розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що реалізоване нерухоме майно на електронних торгах знаходиться у податковій заставі та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження №24743227 у зв`язку із наявністю податкового боргу у відповідача ТОВ «Квіти Херсона», якому майно належало до торгів. В свою чергу відповідачем Державною податковою службою України не надано жодного належного та допустимого доказу щодо існування податкового боргу за позивачем у справі. На момент розгляду цієї справи [PERSON] є власником майна, придбаного на електронних торгах і право власності на це майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Матеріали справи не містять будь якої інформації, що були оскаржені будь-які дії позивача пов`язані із набуттям ним права власності на майно, придбане на прилюдних торгах з будь-яких міркувань, в тому числі щодо обмеження права користування або розпорядження власним майном. Таким чином, виходячи із системного аналізу норм Цивільного кодексу, Закону України "Про виконавче провадження", Закону України «Про заставу» особа, що придбала майно на електронних торгах, стає його власником, а це майно звільняється від арештів та заборон (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову). Доводи відповідача Державної податкової служби України викладені у письмовому відзиві на позовну заяву, стосовно того, що на даний час податковий борг ТОВ «Квіти Херсона» не погашено і нормами ПК України передбачено виключний перелік підстав для припинення податкової застави суд відхиляє у зв`язку із їх необґрунтованістю. Дійсно, статтею 93 ПК України визначено виключний перелік підстав для звільнення майна з податкової застави. Вказаний перелік не містить такої підстави як придбання майна, яке перебуває в податковій заставі, з прилюдних торгів у виконавчому провадженні іншою особою. Таким чином, склалися обставини, за якими з одного боку позивач придбавши майно з прилюдних торгів в межах виконавчого провадження не може належним чином реалізувати права власника, з іншого майно, яке перебуває в податковій заставі, не може бути спрямоване на погашення боргу боржника (в даному випадку ТОВ «Квіти Херсона»). Тобто жодна особа не може вчинити дій щодо розпорядження цим майном. Відсутність у позивача можливості належної реалізації свого права власності на придбане майно є на думку суду прогалиною в законодавстві. Відповідно до ст. 10 ч. 9 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Подібні правовідносини регулює стаття 28 Закону України "Про заставу", відповідно до якої застава припиняється у разі примусового продажу заставленого майна, та стаття 17 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Враховуючи викладене суд вважає за можливе застосувати аналогію закону до правовідносин, що склались в даній конкретній справі. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави Повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) та від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19)). При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Відповідно до положень ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що право власності позивача порушено саме наявністю обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження №24743227. Підставою виникнення обтяження зазначено акт, серія та номер: 91, виданий 26.01.2018, видавник: Головне управління ДФС у Херсонській області, вид обтяження: податкова застава. Сам по собі Акт №91 опису майна від 26.01.2018 р. не має юридичного значення для позивача у справі, оскільки його складено не відносно позивача, а відносно відповідача ТОВ «Квіти Херсона», і даний акт було складено до того, як позивачем було набуто право власності на спірне нерухоме майно. Таким чином суд не вбачає а ні підстав, а ні необхідності щодо прийняття будь якого рішення стосовно даного акту органу державної влади. Відповідно до вищевикладених норм законодавства, встановлених судом фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач ТОВ «Квіти Херсона» в даному випадку є неналежним відповідачем у справі, оскільки податкова застава та внесення відомостей до держреєстру про обтяження вчинялось саме відповідачем Державною податковою службою України у справі у власних інтересах (інтересах держави) за власним рішенням. Із матеріалів справи не вбачається жодного обґрунтування неправомірності будь-яких дій або бездіяльності відповідача ТОВ «Квіти Херсона» у справі. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених позовних вимог до відповідача ТОВ «Квіти Херсона» у зв`язку із їх необґрунтованістю. Що стосується вимог позивача щодо звільнення майна з-під арешту, суд приходить до висновку про неможливість задоволення даної позовної вимоги на підставі наступного: Із матеріалів справи вбачається, що на спірне нерухоме майно накладено обтяження за номер запису: 24743227, вид обтяження: податкова застава. В свою чергу, відповідно до норм ПК України, податкова застава та арешт майна є різними видами обтяження майна боржника за податковим боргом. Відповідно до п. 14.1.155. ПК України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. В свою чергу, відповідно до п. 94.1. ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. Отже даний спосіб забезпечення виконання платником його податкових обов`язків регламентується та застосовується відповідно до норм ПК України. Із наявних в матеріалах справи документів суд не вбачає наявності арешту майна в розумінні ПК України на спірному майні. Отже суд приходить до висновку про необхідність відмови в частині позовних вимог щодо звільнення майна з-під арешту у зв`язку із їх необґрунтованістю. Окрім того, з врахуванням норм ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», положень ЦПК України, сталої практики Верховного Суду, практики ЄСПЛ що до того, що рішення суду має бути спрямоване на реальне усунення порушень прав та законних інтересів особи, що звернулась за судовим захистом, суд приходить до висновку про необхідність вирішення питання щодо скасування запису про обтяження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом його припинення.

Outcome: partial