Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

1. Короткий виклад доводів поданої заяви. 1.1. [PERSON] звернулась з вказаною заявою та посилається на те, що [INFO] в м. Луганськ у неї народився син [PERSON] . Органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження у вказаному населеному пункті. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. Тому [PERSON] просить встановити факт, що [INFO] в м. Луганськ народився [PERSON] , матір`ю якого є заявниця. 1.2. [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились у судове засідання. Представник заявника [PERSON] просить розглянути цивільну справу в її відсутності та у відсутності її довірителя (а.с.2). 1.3. Представник заінтересованої особи Прохорова В.В. також не з`явилась у судове засідання та надіслала лист №213/22.8-28 від 18 січня 2022 року (а.с.12), в якому вона не заперечує проти задоволення заяви та просить розглянути цивільну справу в її відсутності. 2. Норми права, якими керується суд при розгляді заяви. 2.1. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. 2.2. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 2.3 Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони. 2.4. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України. 2.5. Відповідно до ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. 2.6. Згідно з абз.2 ч.1 ст.146 СК України ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. 2.7. Відповідно до ч.2 ст.147 СК України по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. 3. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 3.1. Зі змісту медичного свідоцтва про народження серії №736 від 30 вересня 2020 року (а.с.4) вбачається, що [INFO] о 21 годині 40 хвилин в м. Луганськ у [PERSON] народився син вагою 3300 грамів. Як вбачається з ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м. Луганськ розташовується на окупованій території України, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. 3.2. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день народження дитини [PERSON] перебувала у шлюбі з іншою особою. Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 жовтня 2020 року (а.с.6) вбачається, що заявниця обрала народженій нею дитині ім`я « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». Крім того, на підставі ч.1 ст.145 СК України прізвищем дитини є « [PERSON] ». 3.3. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності належить встановити факт, що [INFO] в м. Луганськ народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] .

Outcome: approved