Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

В червні 2020 року позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та споживачем послуг з постачання теплової енергії. Як зазначає позивач, відповідачу надавалися послуги з теплопостачання, проте відповідач своєчасно не вносила плату за спожиту теплову енергію в результаті чого за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року включно утворилась заборгованість за поставлену теплову енергію в розмірі 3 478 грн. 77 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 59 грн. 85 коп. та 3% річних в розмірі 64 грн. 24 коп. Також позивач додає, що на підставі Договору № 601-18 про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», останній прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії, позивач має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1, сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Відповідно до п.486 Додатку №1 Договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиту до 01.05.2018 до [PERSON] теплову енергію за договором №8151023 в розмірі 2 246 грн. 92 коп. Крім того, відповідно до п.1.3 Договору цесії, Кредитор відступає, а Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень). 01.12.2008 року між ПАТ «Київенерго» та [PERSON] укладено Договір №8151023 на постачання теплової енергії (далі Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язався виробити та поставити теплову енергію відповідачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а відповідач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в Договорі. Договір набув чинності з дня його підписання та діє до 01.06.2009 року. Вказує, що згідно п. 4.3 Договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Жодною із сторін заяв про припинення дії Договору не надходило, тому договір вважається пролонгованим та діяв до 30.04.2018 року. Відповідно до п.2.2.1 Договору, постачальник зобов`язався постачати теплову енергію на потреби: опалення - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, а саме до квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що оскільки відповідачем не надано показники приладів обліку, що передбачено Договором, облік споживання теплової енергії проводився відповідно до умов Договору, а саме розрахунковим способом згідно з договірних навантажень. Згідно п.2.3.1 Договору, відповідач зобов`язується своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та по тарифах, які передбачені в Додатках №2 до Договору. Відповідно до Додатку №2 до Договору, розрахунки з відповідачем за відпущену теплову енергію проводяться згідно тарифами на теплову енергію, затвердженими відповідним органом у встановленому законодавством порядку. Вказує, що за період постачання Постачальником теплової енергії у гарячій воді (з квітня 2016 року по квітень 2018 року включно) при оформленні щомісячно рахунку-фактури останнім застосовувався затверджений тариф на теплову енергію, що підтверджується щомісячним обліковим записом до Договору. Постачальником належним чином поставлялась відповідачу теплова енергія у гарячій воді за Договором. Проте, порушуючи умови Договору відповідач не вніс плату за отримані послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, за спожиту від ПАТ «Київенерго» теплоенергію до 01.05.2018, яка становить: 2 246 грн. 92 коп. - суму заборгованості за поставлену теплову енергію у гарячій воді; 147 грн. 56 коп. - інфляційну складову боргу; 84 грн. 40 коп. - 3 % річних, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Окрім того позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.06.2020 справу передано в провадження судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 20.07.2020 відкрито провадженні у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання неодноразово не з`явилась, про дату, місце та час була повідомлена належим чином та своєчасно, як шляхом направлення судової повістки, за місцем реєстрації та за місцем знаходження квартири, в якій надаються послуги, однак повернулися конверти з відміткою за закінченням терміну зберігання, так і шляхом публікації на сайті судова влада, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до змісту ст. 20 Закону України «Про теплопостачання», тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством. Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до абз. 5 п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. КП«КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії. Крім того на підставі Договору № 601-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та позивачем, останній прийняв право вимоги до відповідача з оплати заборгованості за спожиту до 01.05.2018 р. теплову енергію. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії, позивач має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1, сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Відповідно до п.486 Додатку №1 Договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиту до 01.05.2018 до [PERSON] теплову енергію за договором №8151023 в розмірі 2 246 грн. 92 коп. (а.с.85) Пунктом 1.3 Договору цесії, з укладенням цього договору Кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустайка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та /або виникли до дати укладення цього Договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку №1 до цього Договору. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору №8151023 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.12.2008 р. (надалі - Договір) укладеного між ПАТ «Київенерго» та [PERSON] , за умовами якого постачальник зобов`язався виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в Договорі. (п.1.1 Договору) Відповідно до п.2.2.1 Договору, постачальник зобов`язався безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із споживачем для потреб опалення - в період опалювального сезону; для гарячого водопостачання - протягом року, а саме до квартири [ADDRESS] . Згідно п.2.3.1 Договору, споживач зобов`язується, зокрема, своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та по тарифах, які передбачені в Додатках №2 до Договору. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язанні допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. За ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю для настання відповідних правових наслідків. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. З матеріалів справи вбачається, що поведінка сторін свідчить про фактичне укладення ними договору про централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води до квартири відповідача, оскільки послуги позивачем надаються, а відповідач ними користується та жодних претензій з цього питання до позивача не заявляла. У спірний період відповідач не укладала самостійно договори з іншими постачальниками житлово-комунальних послуг для себе особисто. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач своєчасно не сплачувала за спожиту теплову енергію, в результаті чого у неї утворилась наступна заборгованість: за спожиту теплову енергію до 30.04.2018 у розмірі 2 246 грн. 92 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 147 грн. 56 коп., 3% річних в розмірі 84 грн. 40 коп., заборгованість за отриману теплову енергію за період з 01.05.2018 року по січень 2020 року включно в розмірі 3 478 грн. 77 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 59 грн. 85 коп., 3% річних в розмірі 64 грн. 24 коп. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати нею грошових коштів за отримані від позивача послуги, як і не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконувала своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів за спожиту теплову енергію, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні з даною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн (а.с. 110). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved