Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

26 березня 2019 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява, яка в подальшому була змінена, [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа: Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 вересня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z62.181.74281 (надалі - кредитний договір) за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 35829,00 гривні. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку яка становить 9,5%. Сторони погодили що всі вимоги, які виникають при виконанні даного кредитного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків (пункт 5.4 кредитного договору). Також сторонами погоджено, що у разі невиконання умов цього кредитного договору, або відсутності коштів у позичальника, банк має право відшкодування збитків та витрат шляхом здійснення примусового стягнення, пред`явити позов до позичальника, а також віднести на рахунки простроченої заборгованості всі суми заборгованості позичальника (пункт 5.10 кредитного договору). 16 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис № 112 та запропоновано звернути стягнення на невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № 262.181.74281 від 13 вересня 2017 року, а саме: задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» за період з 14.05.2018 року по 05.12.2018 року включно у розмірі: 18798,49 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім гривні, 49 копійок) - основний борг: 10963.26 грн. (десять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні, двадцять шість копійок) - прострочений борг; 3009,55 грн. (три тисячі дев`ять гривні, 55 копійок) - прострочені проценти; 269,07 грн. (двісті шістдесят дев`ять гривні, 07 копійок) - строкові проценти; 645,32 грн. (шістсот сорок п`ять гривні, 32 копійок) - нарахована плата за обслуговування кредиту; 6452,37 грн. (шість тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні, 47 копійок) - прострочена плата за обслуговування кредиту; 16147,44 грн. (шістнадцять тисяч сто сорок сім гривні, 44 копійок) - пеня; 1900,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот гривні, 00 копійок) - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 58185.50 грн. (п`ятдесят вісім тисяч сто вісімдесят п`ять гривні, 50 копійок). З даним виконавчим написом Позивач не погоджується, вважає його таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Про вчинення виконавчого напису позивачу стало відомо 11 березня 2019 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 58460198 у Овідіопольському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яке було відкрите на підставі виконавчого напису № 112 від 16 січня 2019 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем. Відповідно до кредитного договору укладеного сторонами, банк, у разі порушення позичальником умов кредитного договору повинен був звернутись до Третейського суду при Асоціації українських банків, пред`явити позов про стягнення заборгованості за кредитним договором звернувшись до суду. Однак відповідач всупереч погодженим сторонами умовам які визначені кредитним договором звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса. Позивач просить суд звернути увагу, що такий спосіб вирішення питання щодо порушення виконання зобов`язань сторонами не узгоджений та не визначений умовами кредитного договору В свою чергу приватний нотаріус приймаючи заяву від відповідача про вчинення виконавчого напису та вчиняючи виконавчий напис не взяв до уваги відсутність умов щодо вчинення виконавчого напису у разі порушення виконання зобов`язань кредитного договору. У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати виконавчий напис за реєстровим № 112 від 16 січня 2019 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Представник АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, надав відзив 14.05.2019 року та 10.12.2019 року відзив на заяву про зміну предмету позову, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, жодних доказів, що б спростовували викладене, або ж доводили протилежне, позивачем не надано, що є додатковим доказом необґрунтованості заявлених вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович в судове засідання не з`явився, 20.05.2019 року надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки АТ «Ідея Банк» були подані всі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, які в повному обсязі, відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості. Представник третьої особи Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 вересня 2019 року виключений Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович з кола учасників процесу як відповідача, та залучений до розгляду справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Судом встановлено, що 13 вересня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z62.181.74281 (надалі - кредитний договір) за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 35829,00 гривні. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку яка становить 9,5%. Сторони погодили що всі вимоги, які виникають при виконанні даного кредитного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків (пункт 5.4 кредитного договору). Також сторонами погоджено, що у разі невиконання умов цього кредитного договору, або відсутності коштів у позичальника, банк має право відшкодування збитків та витрат шляхом здійснення примусового стягнення, пред`явити позов до позичальника, а також віднести на рахунки простроченої заборгованості всі суми заборгованості позичальника (пункт 5.10 кредитного договору). 16 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис № 112 та запропоновано звернути стягнення на невиплачені в строк грошові кошти на підставі кредитного договору № 262.181.74281 від 13 вересня 2017 року, а саме: задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» за період з 14.05.2018 року по 05.12.2018 року включно у розмірі: 18798,49 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто вісім гривні, 49 копійок) - основний борг: 10963.26 грн. (десять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні, двадцять шість копійок) - прострочений борг; 3009,55 грн. (три тисячі дев`ять гривні, 55 копійок) - прострочені проценти; 269,07 грн. (двісті шістдесят дев`ять гривні, 07 копійок) - строкові проценти; 645,32 грн. (шістсот сорок п`ять гривні, 32 копійок) - нарахована плата за обслуговування кредиту; 6452,37 грн. (шість тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні, 47 копійок) - прострочена плата за обслуговування кредиту; 16147,44 грн. (шістнадцять тисяч сто сорок сім гривні, 44 копійок) - пеня; 1900,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот гривні, 00 копійок) - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 58185.50 грн. (п`ятдесят вісім тисяч сто вісімдесят п`ять гривні, 50 копійок). Про вчинення виконавчого напису позивачу стало відомо 11 березня 2019 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 58460198 у Овідіопольському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яке було відкрите на підставі виконавчого напису № 112 від 16 січня 2019 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем. Відповідно до кредитного договору укладеного сторонами, банк, у разі порушення позичальником умов кредитного договору повинен був звернутись до Третейського суду при Асоціації українських банків, пред`явити позов про стягнення заборгованості за кредитним договором звернувшись до суду. Однак відповідач всупереч погодженим сторонами умовам які визначені кредитним договором звернувся з заявою про вчинення виконавчого напису до приватного нотаріуса. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Аналогічна вимога міститься і в статті 87 Закону України «Про нотаріат», де зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Пункт 2 Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів країни № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту і і проголошення, тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року v справі №826/20084/14 була відновлена. Положення пункту 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису 16 січня 2019 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, отже нотаріус повинен був відмовити банку у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем. і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-X1V «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (Закон № 996-XIV). Таким чином. Позивач стверджує, що нотаріусом не було перевірено безспірність такого боргує а також не були перевірені всі документи, які потребують перевірки при вчинені виконавчого напису. Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Outcome: approved