Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

08.12.2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом,яким просить визнати за нею, як за членом колгоспного двору, право власності на 1 / 3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що зареєструвати за собою право власності на свою частку вищезазначеного домоволодіння, що належать їй вона на даний час не можуть через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього їхнього права - з-за відсутності правовстановлюючого документу. У судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала свої позовні вимоги, просилиазадовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача - т.в.о.голови Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області - надіслав суду заяву, що вимоги позову визнає, просить розглянути справу без його участі. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - станом на 14.04.1991р. житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] , - належав колгоспному двору, до складу двору входили: [PERSON] , [PERSON] , та позивач [PERSON] , таким чином, кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1 / 3 його частині, що підтверджується довідкою, виданою секретарем Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 08.09.2021р. за № 2086 (а.с.13); - згідно довідки начальника відділу РАЦС Болградського РУЮ в Одеській області від 23.10.2007 року за №401/02-74 - позивач після реєстрації шлюбу (а/з №15), - змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.8), а, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке було видане 20.01.2014р., - позивачка, в результаті реєстрації шлюбу (а/з №153), - знову змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " ( а.с.8-9); - відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок, спірна нерухомість розташована на [ADDRESS] (а.с10-12); - згідно витягу з рішення ВК Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 03.11.2017р. за №68, житловому будинку, частина якого належить позивачу [PERSON] , і яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] ( а.с.14); - відповідно до довідки директора КП "Болградське БТІ", від 03.09.2021 р. за №279, станом на 31.12.2012р., - право власності на житловий будинок під [ADDRESS] , - не було зареєстроване ( а.с.16); - з рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №60964783 від 18.10.2021р. вбачається, що позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на її власну частину вказаного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок (а.с.17); - відповідно до висновку про оцінку житлового будинку, розташованого за [ADDRESS] - вартість об`єкту становить 74342грн. (а.с.18); - відповідно до заяви представника відповідача - Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області - відповідач вимоги позивача визнає в повному обсязі. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено щодо правовідносини, які виникли до набрання законної сили 15.04.1991 року Законом України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглися після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України у редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року №1952-IV, із змінами і доповненнями. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4ст.182 ЦК України). Ст.16 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.200ч.3 ЦПК України, в разі, якщо відповідач позов визнав, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивач, будучи членом колгоспного двору і співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] , не можуть реалізувати своє право на реєстрацію свого права власності на цю нерухомість у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього, вбачається порушення їхнього права як власників користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене їх право потребує захисту у судовому порядку. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивача на 1/3 частини вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані на [ADDRESS] , підтверджується вищезазначеними, а також іншими доказами, що були досліджені судом, які містяться в матеріалах справи, узгоджуються між собою, та ніким й нічим не спростовані.

Outcome: approved