Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 07 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просила стягнути з відповідачки на свою користь кошти передані відповідно до розписки від 10.02.2020 в розмірі 900 доларів США, що при конвертації в національну валюту становить 24 120 грн 99 коп. та 1 179 грн 57 коп. відсотків за користування грошовими коштами. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.02.2020 вона надала відповідачу позику у розмірі 1 000 доларів США на строк у півтора року, тобто до 10.08.2021. У разі прострочення зобов`язання вказана сума підлягала поверненню з відсотками 15 % річних за увесь період прострочення. При фактичному одержанні вказаної суми відповідачем було власноручно написано та підписано розписку від 10.02.2020. Станом на 10.08.2021 борг відповідачем не повернуто, а тому нею 13.08.2021 направлено відповідачу письмову претензію про повернення коштів протягом місяця з дня її отримання. Відповідач [PERSON] отримала претензію 20.08.2021, що підтверджується відстеженням поштового відправлення. Після неодноразових усних звернень, на початку жовтня 2021 року відповідач [PERSON] повернула частину боргу в розмірі 100 доларів США та пообіцяв повернути решту суми, однак на день звернення до суду борг не погашено, відповідач усні звернення ігнорує. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду (а.с.39-40) було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені судом. 10.02.2020 між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики грошових коштів у формі письмової розписки, за умовами якого позивач передав у власність відповідачу 1 000 доларів США, з визначенням строку повернення суми позики не пізніше 10.08.2021. Згідно з умовами договору позики, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідач зобов`язаний сплатити 15 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення (а.с.6). На неодноразові усні звернення і вимоги позивача [PERSON] відповідач [PERSON] повернула лише частину боргу у сумі 100 доларів США. На момент звернення позивача до суду, сума неповернутого відповідачем боргу складає 900 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 10.08.2021 ( в межах заявлених вимог) складає 24 120 грн 99 коп. Згідно з наданим позивачем розрахунку (а.с.11) сума відсотків, передбачених договором за несвоєчасне виконання відповідачем свого грошового зобов`язання, за весь період прострочення, а саме з 11.08.2021 по 07.12.2021, в межах заявлених вимог, складає 1 179 грн 57 коп. Факт укладення договору позики від 10.02.2020 між сторонами не оспорюється. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази про повернення позивачу відповідачем коштів у сумі 900 доларів США. V. Оцінка суду. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Виходячи із частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, між сторонами виникли відносини позики, як один із видів зобов`язальних відносин, що підтверджується відповідною розпискою позичальника. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Так, по справі встановлено, що в розписці відповідача строк повернення коштів - до 10.08.2021 (а.с. 6). У свою чергу, згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 15, 16, 20 ЦК передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, сплативши лише частину боргу, основну суму заборгованості не повернув. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу. У свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань і які б були підставою для зменшення розміру заборгованості або звільнення від її сплати. Отже, частина основного боргу відповідача за договором позики від 10 лютого 2020 року в розмірі 900 доларів США підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов`язання суд враховує наступне. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідач зобов`язаний сплатити 15 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення. Сума відсотків, передбачених вказаним договором за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, за весь період прострочення, а саме з 11.08.2021 по 07.12.2021, в межах заявлених вимог, складає 1 179 грн 57 коп. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. VІ. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Позивачем сплачено 908 грн судового збору, а тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved