Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

20 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до закінчення дочкою навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-х років. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2004 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 17 вересня 2003 року і до досягнення дочкою повноліття. За виконавчим листом, виданим Крижопільським районним судом Вінницької області 18 червня 2004 року, державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі було відкрито виконавче провадження. 05 серпня 2021 року їхня з відповідачем дочка [PERSON] досягла повноліття і стягнення аліментів з відповідача припинено. Однак, їхня дочка продовжує навчання і є студенткою першого курсу денної форми навчання медичного факультету № 1 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. У зв`язку з навчанням вона проживає у гуртожитку в місті Києві. Проживання у гуртожитку є платним і на даний час нею вже сплачено кошти в сумі 7760 грн. Зважаючи на те, що дочка [PERSON] навчається на денній формі навчання, вона не працює та не має можливості забезпечувати себе, а тому всі витрати, пов`язані з навчанням та проживанням дочки, в тому числі витрати на оплату гуртожитку, проїзд, продукти харчування, позивачка несе самостійно. Відповідач матеріально дочці не допомагає, хоча має таку можливість, оскільки працює в Одеському торгівельному порту та отримує заробітну плату. Оскільки з відповідача до повноліття дочки стягувались аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку, позивачка вважає, що відповідач має можливість і надалі сплачувати аліменти у такому ж розмірі. 12 жовтня 2021 року ухвалою судді Крижопільського районного суду відкрито провадження по справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, даною ухвалою було залучено до участі в справі у якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмета спору повнолітню дочку сторін [PERSON] . Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 08 листопада 2021 року відкладено розгляд справи в зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 29 листопада 2021 року на електронну адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У даному відзиві він зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1940 грн. щомісяця, тобто половину суми за оплату гуртожитку, оскільки дочка навчається на бюджетній основі, що передбачає отримання нею стипендії в розмірі 1100 грн. Позивачка не надала відомостей про графік навчання дочки, тому якщо у неї є вільний від навчання час, вона має змогу підробляти та частково забезпечувати себе. Також відповідач вказує, що не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів, окрім того, є єдиним годувальником для своїх непрацездатних батьків, оскільки вони обоє на пенсії та мають ішемічну хворобу серця, що в свою чергу призводить до проблем з серцево-судинною системою. Його мати [PERSON] хворіє на цукровий діабет 2-го типу, стенозуючий коронарний атеросклероз та перелом шийки стегна, вона не може рухатися без сторонньої допомоги та фактично є лежачою, а батько - хворіє на рак та щомісячно потребує дорогих ліків у значній кількості. За наявності таких хвороб та стану здоров`я батьки потребують постійного догляду та лікування, а тому майже весь заробіток відповідач витрачає на придбання ліків та догляд. Окрім того, його дохід складає лише заробітна плата, тому він не може сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі, оскільки йому потрібні кошти на оплату комунальних платежів, житла та на допомогу батькам, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи. Він не відмовляється надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON] на час її навчання, проте на даний час має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1940 грн. Вважає такий розмір аліментів достатнім, оскільки дочка навчається на бюджетній основі, за навчання не платить і отримує стипендію. Враховуючи викладене вище, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку та стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1940 грн. 08 грудня 2021 року вищевказаний відзив надійшов до суду разом із додатками та доказом направлення копії відзиву позивачці. 16 грудня 2021 року протокольною ухвалою суду було відкладено судове засідання за клопотанням представника позивачки - адвоката Глушкової О.І. 22 грудня 2021 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вона вказує, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). Відповідач працює в Одеському торговельному порту, отримує заробітну платі і тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання дочки [PERSON] , яка потребує матеріальної допомоги. Саме такий розмір аліментів відповідач сплачував з 2004 року і до серпня 2021 року, тобто до повноліття дочки, заборгованості по сплаті аліментів не мав, а отже немає підстав вважати, що такої можливості він не має на даний час. Твердження відповідача про те, що він є єдиним годувальником для своїх непрацездатних батьків та витрачає майже весь свій заробіток на їх догляд та придбання ліків нічим не підтверджується. Батьки відповідача отримують пенсію, а доказів того, які саме витрати та у якому розмірі відповідач несе на лікування своїх батьків і як ці витрати співвідносяться з його заробітком, відповідачем також не надано. Посилання відповідача на відсутність у нього житла не заслуговують на увагу, оскільки він не вказував, що винаймає житло, як і не надав доказів, що несе витрати на оренду квартири. Щодо відсутності у відповідача нерухомого майна, цінностей та банківських рахунків, то ці обставити не свідчать про неможливість сплачувати аліменти, оскільки відповідач отримує заробітну плату, тобто має офіційний дохід. Крім того, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у 2018 році за відповідачем на праві власності зареєстрований гаражний бокс, що свідчить про наявність у нього транспортного засобу. Також вказує, що дочка проживає в гуртожитку, який знаходиться за 13 км від навчального закладу у зв`язку з чим змушена щодня добиратися громадським транспортом до місця навчання та назад до гуртожитку і вартість проїзду постійно зростає. В зв`язку з навчанням на денній формі дочка та не має можливості працювати, оскільки навчання на медичному факультеті передбачає значний обсяг навчального матеріалу, який студенти повинні засвоїти, а тому весь свій вільний час дочка присвячує навчанню. Вона не отримує стипендію, оскільки академічна стипендія виплачується за рейтинговою системою, відповідно до порядку, який розробляється вченою педагогічною радою університету, тому навчання за рахунок коштів держбюджету не свідчить про отримання студентом академічної стипендії. Ухвалою суду від 11 січня 2022 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивачки - адвоката Глушкової О.І., окрім того підставою для відкладення розгляду справи стала відсутність відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. В судове засідання представник позивачки - адвокат Глушкова О.І. подала клопотання, у якому просила розглянути справу у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1940 грн., враховуючи обставини, зазначені ним у відзиві на позов. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Крижопільського районного управління юстиції Вінницької області 13 серпня 2003 року. Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 18 червня 2004 року було стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 17 вересня 2003 року і до досягнення дочкою повноліття, але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. На виконання вказаного рішення Крижопільським районним судом Вінницької області 18 червня 2004 року було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі. [INFO] [PERSON] досягла повноліття та згідно довідки Національного медичного університету імені О.О. Богомольця № 20 від 30 серпня 2021 року з 01 вересня 2021 року навчається на медичному факультеті № 1 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на денній формі навчання. Термін навчання шість років. Дата початку навчання 01 вересня 2021 року, дата закінчення навчання 30 червня 2027 року. Навчання за рахунок коштів держбюджету. Згідно договору про надання послуг на проживання в гуртожитку № 671 від 31 серпня 2021 року, приватним закладом вищої освіти «Київський міжнародний університет» надано [PERSON] місце для поселення і проживання на умовах встановлених даним договором. У даному договорі вказано, що оплата за проживання в гуртожитку становить 3880 грн. за один місяць. Як вбачається з повідомлення Національного медичного університету імені О.О. Богомольця № 120/13-67 від 13 січня 2022 року, студентці [PERSON] академічна стипендія з 01.09.2021 року по 31.01.2022 року не нараховувалася. Судом також встановлено, що у зв`язку із навчанням [PERSON] ніде не працює, будь-яких доходів у неї немає, а тому вона потребує матеріальної допомоги на період свого навчання. Усі витрати по утриманню [PERSON] в період її навчання несе мати - [PERSON] . Зокрема, позивачка витрачає кошти на оплату проживання дочки [PERSON] в гуртожитку, на продукти харчування, придбання навчального приладдя, одягу, проїзд до місця навчання. Витрат на утримання доньки в зв`язку із її навчанням відповідач [PERSON] не несе. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У правовому висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6/1296-цс15, зазначено, що при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29 січня 2018 року у справі 622/373/16-ц). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд, встановивши обставини у справі та дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження, приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] спроможний утримувати повнолітню дочку [PERSON] , яка продовжує навчання та в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач у своєму відзиві на позов вказав, що згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] на період її навчання в розмірі 1940 грн. Однак, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не може взяти до уваги доводи відповідача щодо необхідності визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки позивачем заявлено вимогу про визначення аліментів у частці, а обрання способу захисту цивільних прав та формулювання позовних вимог є прерогативою саме позивача. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, доходів не отримує, потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працевлаштованим, однак добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, крім того відповідач не довів, що не в змозі сплачувати аліменти на період навчання дочки у заявленому позивачкою розмірі, суд вважає доцільним та справедливим визначення суми стягуваних аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дочкою [PERSON] двадцяти трьох років. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають батько та матір, суд не може взяти до уваги, оскільки долучені до відзиву докази (пенсійні посвідчення батьків та виписки з медичних карток) не вказують на те, що відповідач проживає спільно з батьками і що батьки перебувають на його утриманні та потребують матеріальної допомоги. Суд звертає увагу на те, що сторони не позбавлені можливості згодом, після визначення розміру аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України). Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомоги, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити, з огляду на наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень статті 137 ЦПК України. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, [PERSON] надала разом із позовною заявою ордер на надання правничої (правової) допомоги від 08 вересня 2021 року, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 08 вересня 2021 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір (угоду) про надання правничої допомоги у цивільній справі № б/н від 08 вересня 2021 року, акт прийому-передачі робіт (надання послуг) від 14 вересня 2021 року за Договором надання правничої допомоги у цивільній справі № б/н від 08 вересня 2021 року, квитанцію № б/н від 14 вересня 2021 року, згідно яких гонорар адвоката складає 3000 грн. Вказані документи у своїй сукупності підтверджують надання відповідної правничої допомоги та отримання адвокатом коштів у сумі 3000 грн. Відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, при цьому саме на нього покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved