Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

21 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з позовом про визначення додаткового двомісячного строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що квартира [ADDRESS] належить її дідусеві та бабусі [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на частину вищевказаної квартири. Спадкоємцями після його смерті буди дружина [PERSON] та донька [PERSON] . [INFO] за місцем своєї реєстрації померла бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді всієї квартири [ADDRESS] . Як з`ясувалося вже після смерті [PERSON] на час проведення ремонту в вищевказаній квартирі навесні 2021 року після знаходження відповідних документів, її бабуся та дідусь своїми заповітами, посвідченими на час її неповноліття державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Г.В. Одерій 17.04.1996 року та 16.04.1996 року призначили її, свою онуку, спадкоємцем за заповітом на все їх майно, в тому числі на вищевказану квартиру. У цій ситуації, а саме при наявності заповіту на її ім`я і відповідно його подачі у встановлений законом термін, спадкоємцем на вказане майно бабусі та дідуся за заповітом є тільки вона, а її мати [PERSON] має право на обов`язкову частку спадщини після смерті своєї матері. Дані обставини їй стали відомі після знаходження документів в квартирі бабусі в 2021 році, а після телефонного консультативного звернення до приватного нотаріуса з метою подальшого оформлення та отримання спадщини, їй повідомили, що ця процедура вимагає оформлення спадкових документів на вищевказане майно тільки після подачі відповідної письмової заяви про її прийняття до нотаріуса безпосередньої особисто протягом шести місяців. Це право вона не реалізувала, оскільки вважала, що спадкоємцем є її мати, а про наявність заповіту бабусі та дідуся, які були складені ще на час її неповноліття, їй стало відомо тільки у 2021 році. Дані обставини позбавили її можливості подати заяву і прийняти у встановлений строк спадщину бабусі. Строк був пропущений нею з поважних причин. У позовній заяві позивачка просила витребувати з Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори відомості про спадкоємців на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 12 листопада 2021 року надійшло клопотання позивачки [PERSON] про заміну первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача Маріупольську міську раду. 06 січня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами та прийняття рішення з урахуванням вимог діючого законодавства. 11 січня 2022 року представником позивачки адвокатом Темір І.В. надана заява про проведення підготовчого судового засідання без участі представника позивача та заява [PERSON] про розгляд справи без участі позивачки. 25 січня 2022 року представником позивачки адвокатом Темір І.В. надана заява про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 24 вересня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Витребувано з Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори відомості про спадкоємців на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року за клопотанням позивачки замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача Маріупольську міську раду. Ухвалою суду від 14 січня 2022 року підготовче провадження у справі закрите та справа призначена до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися, надавши суду відповідні заяви про розгляд справи без їх участі. З`ясувавши думку сторін щодо позову, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане міським ЗАГС міста Харків 15 червня 1949 року (а.с. 26). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області 31 травня 1999 року (а.с.18). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 06 серпня 2009 року (а.с. 17). Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Державним підприємством «Житловик» 21 березня 1994 року та зареєстрованим в Маріупольському БТІ 23 веерсня 1994 року (а.с. 16). Відповідно до заповіту, наданого [PERSON] 16 квітня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., все своє майно він заповів [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до заповіту, наданого [PERSON] 17 квітня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., все своє майно вона заповіла [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] є онукою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується її свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Іллічівським відділом ЗАГС міста Жданова, та свідоцтвом про народження її матері [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Андріївським ЗАГС Волноваського району 12 серпня 1950 року (а.с. 20, 21). Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області, 16 грудня 2003 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 19). За відомостями Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Східного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Харків) від 28 вересня 2021 року після померлої [INFO] [PERSON] згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру, спадкова справа не заводилася (а.с. 34). Отже, через відсутність інформації про коло інших спадкоємців, які прийняли спадщину, вимоги до Маріупольської міської ради викладені обґрунтовано. Як зазначено у ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч.2ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] на користь позивачці складено заповіти, про які їй відомо не було. Крім того, на момент складення заповітів (1996 рік), позивачка була неповнолітньою. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Відповідно до п. 2.2, 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012р. при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Як вказує позивачка у позовній заяві, вона не знала про наявність заповіту, а тому пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У матеріалах справи відсутні будь-які данні про роз`яснення нотаріусом Токмаковій Наталі Василівні права подачі заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачка про наявність заповітів, складених на її користь, дізналася поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, а тому строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважної причини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Маріупольської міської ради про визначення додаткового двомісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved