Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із указаним позовом до Буської міської\~ради Золочівського\~району Львівської області. Просить визнати за ним право власності на середню земельну частку (пай) розміром 0,99 умовних кадастрових гектар, з них 0,99 га кормових угідь, розташованих на території Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належну спадкодавцю земельну частку (пай). На момент смерті спадкодавця разом із ним проживав його син [PERSON] . Позивач вважає, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, але не може оформити своїх спадкових прав через втрату спадкодавцем оригіналу сертифіката на право приватної власності на спадкове майно (земельний пай), а тому просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додала заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просить позов задоволити. Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, направивши письмову заяву від 28.04.2021 за №601, у якій проти задоволення заявленого позову заперечують, оскільки позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Належних доказів того, що позивач фактично вступив в управління спадковим майном ним не надано. Відтак просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в справі №235/5845/17 від 10.02.2020 року. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини\~першої та\~другої статті\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою\~ сьомою\~статті 81\~цього Кодексу\~передбачено,\~що докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що доказом належності середньої земельної частки є лист від 18.03.2020 року №А-50/0-0.20-59/132-20, який видана Відділом у Буському районі Головного управління Держгеокадастру Львівської області. З листа убачається, що померлому належить право на земельну частку (пай) із земель НААГ «Івана Франка», згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №002723 від 14.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 04.03.1997 року №68\~розміром 0,94\~умовних кадастрових га., яка розташована на території Боложинівської\~сільської ради Буського району Львівської області. На підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року №136 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на [PERSON] розрахована земельна частка у новому розмірі 0,99 умовних кадастрових га., з них кормових угідь 0,99 га. \~ \~ [PERSON] помер [INFO] в селі Боложинів Буського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] виданого 05.09.2017. Як убачається із долученого до справи витягу про державну реєстрацію про народження, що позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] . \~\~\~Відповідно до правового висновку зробленого у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №178/982/18-ц зазначено, що сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2021 року у справі №587/2672/19 колегія судів прийшла до висновку, що факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акту. Право на земельну частку (пай) набуто особою ще за життя й, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою\~статті 1269\~та статті\~1270\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час її\~відкриття не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини протягом\~шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~частини першої\~статті 548\~ЦК УРСР,\~яка була\~чинною на\~момент відкриття\~спадщини,\~передбачено,\~що для\~придбання спадщини\~необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: 1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном; 2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Як убачається із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори №573/01-16 від 25.08.2021 року, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилась. Разом із тим, як слідує із матеріалів справи, що на день смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , разом із ним проживав його син [PERSON] (позивач). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його смерть, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 8). Отже, із матеріалів справи слідує те, що спадкодавець та позивач проживали разом за однією адресою на момент відкриття спадщини, а тому останній прийняв спадщину в розумінні положень пункту 1 частини першої статті 548 ЦК УРСР (яка була чинною на момент відкриття спадщини). Місцем відкриття спадщини є село Боложинів Буського району Львівської області, про що вбачається зі справи. Першочерговим спадкоємцем до даної спадщини за законом є сестра позивача [PERSON] , брат позивача [PERSON] , однак вони відмовилися від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви від 21 лютого 2019 року та від 20 серпня 2020 року. Оскільки мати позивача [PERSON] померла, тому позивач залишається єдиним спадкоємцем у розумінні вищенаведеного законодавчого положення, який прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем та від неї (спадщини) не відмовився. При цьому, суд вважає заперечення відповідача проти позову такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом, спростовуються вищенаведеними обставинами, підтвердженими належними та допустимими доказами. Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно земельну частку (пай), яка належала померлому батьку позивача в порядку спадкування за законом після його смерті. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved