Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач ТОВ «Світ Фінансів» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Білоцерківського міськрайонного відділу держаної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), третя особа: [PERSON] про зняття арештів з майна, посилаючись на наступні обставини. Між ВАТ «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17/П/13/2008/840 від 06.02.2008 р. (далі - «Кредитний договір») В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ПАТ «Комерційний Банк «Надра», як Іпотекодержателем, та [PERSON] , як Іпотекодавцем, було укладено Договір іпотеки посвідчений 06.02.2008 р. приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л., за реєстровим № 390 (далі - «Договір іпотеки»). Предметами іпотеки відповідно до Договору іпотеки є: Майнові права на нерухоме майно квартира номер [ADDRESS] (далі - предмет іпотеки 1). Також, 10.01.2020 р. між ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 9. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки ТОВ «Світ Фінансів» набув статусу Іпотекодержателя за Договором іпотеки, укладеним в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором відповідно до реєстру від ступлених прав. Отже, ТОВ «Світ Фінансів» є кредитором [PERSON] та Іпотекодержателем за Договором іпотеки. Таким чином відповідно до Договору між ТОВ «Світ Фінансів» та ПАТ «Комерційний Банк «Надра» - має місце матеріальне (сингулярне) правонаступництво, а отже ТОВ «Світ Фінансів» є правонаступником ПАТ «Комерційний Банк «Надра» в розумінні цивільного матеріального права. Отже, враховуючи вищевикладене, зміст та правову природу Договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів», останній є правомірним правонаступником ПАТ «Комерційний Банк «Надра», та має право користуватися усіма матеріальними та процесуальними правами правонаступника відповідно до чинного законодавства України. Так, у проваджені МВ ДВС Білоцерківського МУЮ перебувало виконавче провадження № 41561686 (боржник - [PERSON] ; стягувач - ПАТ КБ "Надра"). З аналізу інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стало відомо про обтяження накладені МВДВС Білоцерківського МУЮ, а саме: Номер запису про обтяження: 4954227 від 12.03.2014 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 415561686 від 25.02.2014 року, видавник: MB ДВС Білоцерківського МРУЮ (предмет іпотеки; квартира, адреса: [ADDRESS] ); Номер запису про обтяження: 10335324 від 07.10.2010 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК 696314 від 22.06.2019 року, видавник: MB ДВС Білоцерківського МРУЮ (предмет іпотеки; квартира, адреса: [ADDRESS] ); Таким чином, постановою про арешт майна № 41561686 від 25.02.2014 року було накладено арешт на все нерухоме майно, в тому числі на: Квартира, загальною площею 44,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (майнові права на яку є предметом іпотеки); Виконавче провадження № 41561686 є завершеним у зв`язку з неможливістю реалізації майна боржника. Наявність арештів, що є предметом Договору іпотеки, унеможливлює здійснення ТОВ «Світ Фінансів» свого законного права на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно на користь стягувача, який не є іпотекодержателем. В даному випадку, право в ТОВ «Світ Фінансів» задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло 06.02.2008 р., а арешт на підставі постанов про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 12.03.2014 р. та 07.10.2010 р., тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки та зареєстровано речові права та їх обтяження. Таким чином, ТОВ «Світ Фінансів» має вищий пріоритет на предмет іпотеки, у тому числі і на його реалізацію в рахунок погашення боргу перед іншими кредиторами. Просили суд припинити (зняти) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкту нерухомого майна, а саме квартира, загальною площею 44,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] , іпотекодержателем якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів», за номером № 4954227 від 12.03.2014 р., внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 41561686 від 25.02.2014 року, видавник: МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ; та за номером № 10335324 від 07.10.2010 р., внесеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК 696314 від 22.06.2009 року, видавник: MB ДВС Білоцерківським МРУЮ ( а. с. 1-6 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І ( а. с. 32 ) та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 09 листопада 2021 року позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» до Білоцерківського міськрайонного відділу держаної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), третя особа: [PERSON] про зняття арештів з майна була залишена без руху ( а. с. 37-39 ). 23 листопада 2021 року за вх. № 54650 судом отримано заяву про усунення недоліків ( а. с. 42 ) та матеріали ( а. с. 43-67 ). Ухвалою суді від 25 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 12 годину 30 хвилин 28 грудня 2021 року ( а. с. 69-70 ). Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 30 хвилин 31 січня 2022 року ( а. с. 84-85 ). В судове засідання позивач ТОВ «Світ Фінансів» свого представника не направило, 31.01.2022 року за вх. № 4167 судом отримано заяву від представника позивача, в якому просив розглянути справу без його участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) в судове засідання представника не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявна довідка про доставку електронного листа. З вказаної довідки вбачається, що електронний документ ( ухвала суду від 28.12.2021 року ) доставлено до електронної скриньки та підтверджено про її отримання 30.12.2021 року. В зазначеній ухвалі від 28.12.2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 30 хвилин 31 січня 2022 року. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся в законному порядку. Але, на адресу суду повернувся поштовий конверт, де працівниками пошти причина повернення вказана, як адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач завчасно був повідомлений про дату судового засідання, а третя особа належним чином у відповідності до вимог ЦПК України. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача з боку відповідача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 31.01.2022 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між ВАТ «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17/П/13/2008/840 від 06.02.2008 р. ( а. с. 59-63 ). Згідно п. 1.1 Договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти к сумі 47 744,20 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором за програмою «Нове житло». В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ПАТ «Комерційний Банк «Надра», як Іпотекодержателем, та [PERSON] , як Іпотекодавцем, було укладено Договір іпотеки посвідчений 06.02.2008 р. приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко О.Л., за реєстровим № 390 ( а. с. 55-59 ). Так, предметом іпотеки відповідно до вказаного Договору іпотеки є: нерухоме майно квартира номер [ADDRESS] . 10 січня 2020 року між ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. за реєстровим № 9 ( а. с. 50-53 ). Відповідно до Договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки ТОВ «Світ Фінансів» набув статусу Іпотекодержателя за Договором іпотеки, укладеним в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором відповідно до реєстру від ступлених прав. Отже, ТОВ «Світ Фінансів» є кредитором [PERSON] та Іпотекодержателем за Договором іпотеки. Цивільне матеріальне правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) цивільне матеріальне правонаступництво. За універсального правонаступництва до правонаступника переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. Натомість при сингулярному правонаступництві до правонаступника переходить тільки певне право кредитора, як, наприклад, при договірній передачі прав вимоги. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є правонаступництво. Аналізуючи наведені вище дефініції, вбачається, що законодавець, закріпив правонаступництво як самостійну підставу заміни кредитора, лише у випадку універсального правонаступництва. В іншому випадку підстави заміни кредитора внаслідок правонаступництва передбачені ч. 2 ст.11 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 cт. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до п.1 ч. 1 cт. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, -передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правовим наслідком відступлення права вимоги (п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України) є заміна кредитора у зобов`язанні в порядку сингулярного правонаступництва. Відповідно до cт. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідно до Договору між ТОВ «Світ Фінансів» та ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» - має місце матеріальне (сингулярне) правонаступництво, а отже ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» є правонаступником ПАТ «Комерційний Банк «Надра» в розумінні цивільного матеріального права. Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав. Передумовою процесуального правонаступництва є безспірний перехід суб`єктивного права та або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. На відміну від матеріального правонаступництва - процесуальне може бути тільки універсальним, адже до правонаступника переходять всі процесуальні права та обов`язки право попередника. Враховуючи вищевикладене, зміст та правову природу Договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Комерційний Банк «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів», останній є правомірним правонаступником ПАТ «Комерційний Банк «Надра», та має право користуватися усіма матеріальними та процесуальними правами правонаступника відповідно до чинного законодавства України. Встановлено, що у проваджені МВ ДВС Білоцерківського МУЮ перебувало виконавче провадження № 41561686 (боржник - [PERSON] ; стягувач - ПАТ КБ "Надра"). З аналізу інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стало відомо про обтяження накладені МВ ДВС Білоцерківського МУЮ, а саме: Номер запису про обтяження: 4954227 від 12.03.2014 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 415561686 від 25.02.2014 року, видавник: MB ДВС Білоцерківського МРУЮ (предмет іпотеки; квартира, адреса: [ADDRESS] ); Номер запису про обтяження: 10335324 від 07.10.2010 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК 696314 від 22.06.2019 року, видавник: MB ДВС Білоцерківського МРУЮ (предмет іпотеки; квартира, адреса: [ADDRESS] ) ( а. с. 64-65 ). Таким чином, постановою про арешт майна № 41561686 від 25.02.2014 року було накладено арешт на все нерухоме майно, в тому числі квартиру, загальною площею 44,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (майнові права на яку є предметом іпотеки). Встановлено, що виконавче провадження № 41561686 є завершеним у зв`язку з неможливістю реалізації майна боржника. Наявність арештів, що є предметом Договору іпотеки, унеможливлює здійснення ТОВ «Світ Фінансів» свого законного права на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже спір, який виник між іпотекодержателем та органом державної виконавчої служби (у тому числі із її посадовими і службовими особами), з приводу зняття арешту з нерухомого майна не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має розглядатися судами загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства. Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №810/3508/16, та узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.08.2018 у справі № 658/715/16-ц, від 13.03.2019 у справах № 815/2969/16 та № 815/615/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтями 546 та 575 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Окремим видом застави є іпотека. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частинами шостою та сьомою ст. 3 Закону України «Про іпотеку»: у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Положеннями частини 2 статті 3 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Отже, ТОВ «Світ Фінансів»» на підставі Договору відступлення права вимоги є іпотекодержателем предмету іпотеки та позбавлений можливості здійснити звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку через те, що на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження накладено арешт, тому це є підставою для зняття арешту із нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, оскільки іпотекодержатель має переважне та першочергове право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки і таке право підлягає захисту в тому числі і шляхом зняття арешту з предмету іпотеки, накладеного в забезпечення виконання вимог інших кредиторів, які не є іпотекодержателями. Окрім того, права та вимоги ТОВ «Світ Фінансів», як іпотекодержателя за договором відступлення права вимоги, були зареєстровані за ним значно раніше, ніж накладено арешти, а тому право іпотекодержателя є пріоритетним відносно інших прав і ніяких перешкод у реалізації права позивача на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки не існує. В разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно, що узгоджується з позицією викладеною в постановах Верховного Суду. Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Такий правовий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/4772/17, від 31.10.2018 у справі № 923/1105/17 (ЄДРСРУ № 77586100), від 19 червня 2019 року у справі № 825/1764/16 (ЄДРСРУ №82473109), від 17.10.2019 у справі № 822/1426/16 (ЄДРСРУ № 84987811). Іпотекодержатель нерухомого майна, право якого зареєстроване в установленому законом порядку, має право на звернення з позовом про скасування заборони на нерухоме майно, якщо вважає, що такими діями порушені його права, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 338/1118/16-ц. Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільний процесуальний кодекс України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з частиною другою статті 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що збереження арештів на нерухоме майно обмежують права позивача (іпотекодержателя) щодо вільного розпорядження майном, а тому його право підлягає захисту шляхом зняття арешту нерухомого майна (предмет іпотеки). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене, з`ясувавши права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, приймаючи до уваги, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його прав та інтересів, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved