Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 3-ті особи: фірма «Олімп» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення та визнання права власності і свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником частини приміщень за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 111,37 кв.м., на підставі мирової угоди від 13.02.2009 року затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року і акту передачі від 02.03.2009 року та мирової угоди від 03.03.2009 року затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року і акту передачі від 20.03.2009 року, що підтверджено рішеннями господарського суду Сумської області щодо тлумачення правочинів від 22.09.2016 року по справі №920/897/16 та від 13.12.2016 року по справі №920/1101/16. Позивач зазначає, що 05.04.2017 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О. на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво за р. № [NUMBER] , яким підтверджується набуття останніми права власності, по 1/3 частки за кожним, на нежитлове приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що видане нотаріусом свідоцтво за р. №569 порушує його право власності на нерухоме майно, і просить суд визнати його недійсним. Також, Позивач просить суд визнати недійними свідоцтва про право на спадщину за законом видані 09.09.2009 року на ім`я [PERSON] за р. №1-2835, [PERSON] за р. №1-2839, [PERSON] за р. №1-2837. Крім того, Позивач просить суд визнати за собою право власності на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 111,37 кв.м.. Позивач [PERSON] та його представник, повідомлені належним чином про час розгляду справи, до суду не з`явилися, неодноразово подавали заяви про відкладення розгляду справи, проте доказів на підтвердження відповідних обставин суду не подали. Відповідачка [PERSON] , яка є представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також представник [PERSON] - адвокат Самохін А.М. проти задоволення позовних вимог заперечували повністю, просять суд в позові відмовити. 3-ті особи, повідомлені належним чином про час розгляду справи, до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного: Судом при розгляді справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який був учасником фірми «Олімп» у формі ТОВ із часткою в статутному фонді товариства в розмірі 50 % вартістю 00 грн. 50 коп.. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями померлого першої черги і згідно свідоцтв про право на спадщину за законом виданих 09.09.2009 року відповідно за р. №1-2835, №1-2839, №1-2837 є співвласниками (по 1/3 частині кожний) частки в статутному фонді фірми «Олімп» у формі ТОВ, яка належала [PERSON] . Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року у справі №13/104-09 затверджено мирову угоду від 02.03.2009 року № б/н, укладену між позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Фірмою «Олімп», про наступне: відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем по договору зворотної фінансової допомоги від 03.02.2009 року №1/2, надалі Договір, станом на 02.03.2009 року складає 71500,00 грн.. Відповідач визнає, що зобов`язання перед позивачем по відношенню сплаченого державного мита у справі №13/104-09 та сплачених послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу становить загальну суму 833,00 грн.. Відповідач гарантує, що вищезазначена заборгованість в сумі 71500,00 грн. буде погашена перед позивачем шляхом передачі нерухомого майна, а саме: частини приміщень, розміщених на другому поверсі будівлі «В» за адресою: [ADDRESS] в термін до 20.03.2009 року. Позивач заявляє, що з моменту підписання цієї угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до відповідача з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї угоди. Позивач гарантує, що після підписання цієї угоди він в межах прав, наданих йому як учаснику судового процесу, вживатиме заходів, спрямованих на припинення провадження у справі №13/104-09. У випадку порушення умов погашення заборгованості відповідачем, позивач вправі вимагати штрафних санкцій відповідно до договору. Позивач і відповідач заявляють, що ні в процесі цієї угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави. На виконання мирової угоди 20.03.2009 року між ТОВ «Фірма «Олімп» (надалі - Продавець) та ФОП [PERSON] (надалі - Покупець) складено акт прийому-передачі нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] . За цим актом Продавець передає, а покупець приймає нежитлові приміщення площею 50,97 кв.м. продані шляхом погашення боргу відповідно до мирової угоди від 02.03.2009 року укладеної між ТОВ «Фірма «Олімп» та ФОП [PERSON] , затвердженою ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року по справі №13/104-09. Нежитлові приміщення площею 50,97 кв.м. знаходяться на другому поверсі будівлі літера В-ІІ за адресою: [ADDRESS] , вартістю 71 500,00 грн.. Крім того, 27.03.2009 року між ТОВ «Фірма «Олімп» (надалі - Боржник) та ФОП [PERSON] (надалі - Кредитор) укладено договір про припинення зобов`язання передачею відступного (нерухомого майна), відповідно до умов якого на виконання мирової угоди від 02.03.2009 року, затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року у справі №13/104-09, Боржник передав, а Кредитор прийняв, як відступне, частину нежитлових приміщень, загальною площею 50,97 кв.м., яке складається з наступних приміщень: приміщення №2 кабінет, площею 14,5 кв.м., приміщення №4 кабінет, площею 17,2 кв.м., приміщення №18 кладова, площею 5,3 кв.м., приміщення №17 частину коридору загального користування, площею 4,3 кв.м., приміщення №1 частину коридору загального користування, площею 9,67 кв.м., (50,97 / 157,5 = 33/100), взамін сплати заборгованості з передачею права власності. Зазначена частка нежитлового приміщення передається в приватну власність Боржником Кредитору на підставі акту прийомки-передачі нежитлових приміщень від 20.03.2009 року відповідно до мирової угоди від 02.03.2009 року. Сторони вважають зобов`язання по мировій угоді від 02.03.2009 року, яка затверджена ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року, справа №13/104-09, повністю виконаними. Ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року у справі №13/735-08 затверджено мирову угоду від 13.02.2009 року № б/н, укладену між позивачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Фірмою «Олімп», про наступне: відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем по договору підряду №3/1 від 01.03.2005 року станом на 13.02.2009 року складає 84 674,00 грн., згідно рішення господарського суду Сумської області від 22.01.2009 року. Відповідач визнає, що зобов`язання перед позивачем по відшкодуванню сплаченого державного мита по справі №13/735-08 та сплачених послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу становить загальну суму 968,00 грн.. Відповідач гарантує, що вищезазначена заборгованість в сумі 84 674,00 грн. буде погашена перед позивачем шляхом передачі нерухомого майна, а саме: приміщення розміщенні на другому поверсі будівлі «В» за адресою: [ADDRESS] в термін до 28.02.2009 року. Позивач заявляє, що з моменту підписання цієї угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до відповідача з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї угоди. На виконання мирової угоди 02.03.2009 року між ТОВ «Фірма «Олімп» (надалі - Продавець) та ФОП [PERSON] (надалі - Покупець) складено акт прийому-передачі нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] . За цим актом Продавець передає, а покупець приймає нежитлові приміщення площею 60,4 кв.м. продані шляхом погашення боргу відповідно до мирової угоди від 13.02.2009 року укладеної між ТОВ «Фірма «Олімп» та ФОП [PERSON] , затвердженою ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року по справі №13/735-08. Нежитлові приміщення площею 60,4 кв.м. знаходяться на другому поверсі будівлі літера «В» за адресою: [ADDRESS] , вартістю 84 674,00 грн.. Крім того, 03.03.2009 року між ТОВ «Фірма «Олімп» (надалі - Боржник) та ФОП [PERSON] (надалі - Кредитор) укладено договір про припинення зобов`язання передачею відступного (нерухомого майна), відповідно до умов якого на виконання мирової угоди від 13.02.2009 року, затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року у справі №13/735-08, Боржник передав, а Кредитор прийняв, як відступне, частину нежитлових приміщень, загальною площею 60,4 кв.м., яке складається з наступних приміщень: приміщення №1 частина коридору загального користування площею 6,1 кв.м., приміщення №3 кабінет площею 11,5 кв.м., приміщення №8 туалет площею 1,1 кв.м., приміщення №10 туалет площею 2,8 кв.м., приміщення №12 кабінет площею 7,4 кв.м., приміщення №13 кабінет площею 8,4 кв.м., приміщення №14 кладова площею 5,9 кв.м., приміщення №15 коридор площею 5,3 кв.м., приміщення №16 коридор площею 2,4 кв.м., приміщення №19 кабінет площею 9,5 кв.м., (60,4 / 157,5 = 38/100), взамін сплати заборгованості з передачею права власності. Зазначена частка нежитлового приміщення передається в приватну власність Боржником Кредитору на підставі акту прийомки-передачі нежитлових приміщень від 02.03.2009 року відповідно до мирової угоди від 13.02.2009 року. Сторони вважають зобов`язання по мировій угоді від 13.02.2009 року, яка затверджена ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року, справа №13/735-08, повністю виконаними. 12.11.2012 року Зарічний районний суд м. Суми ухвалив рішення у справі №1805/8671/2012, яким позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задовольнив частково. Стягнув з фірми «Олімп» у формі ТОВ: на користь [PERSON] - 93 937,66 грн. у вигляді вартості майна товариства, 939,38 грн. в рахунок відшкодування судового збору та витрати по оплаті будівельної експертизи в сумі 2109,60 грн., судової економічної експертизи в сумі 3440,00 грн., 5000,00 грн. витрат на правову допомогу; на користь [PERSON] - 93937,66 грн. у вигляді вартості майна товариства, 939,38 грн. в рахунок відшкодування судового збору; на користь [PERSON] - 93937,66 грн. у вигляді вартості майна товариства, 939,38 грн. в рахунок відшкодування судового збору. В рішенні суду зазначено, що при визначенні розміру частки в статутному капіталі товариства, суд враховує зобов`язання товариства, які виникли за договором підряду №3/1 від 01.03.2005 року, укладеним між ФОП [PERSON] та ТОВ «Олімп» на суму 84674,00 грн.. Судом не враховано заборгованість товариства, яка виникла за договором про зворотню фінансову допомогу №1/2 між ФОП [PERSON] та ТОВ «Олімп» від 03.02.2009 року на загальну суму 71500,00 грн., оскільки вказані зобов`язання виникли після смерті засновника товариства [PERSON] , яка настала [INFO] . 29.04.2013 року апеляційний суд Сумської області ухвалив рішення, яким рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.11.2012 року змінив в частині розміру сум, що підлягають стягненню. Стягнув з фірми «Олімп» у формі ТОВ: на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору та витрат по оплаті судових експертиз в сумі 9 193,19 грн., витрат на правову допомогу в сумі 3 193,50 грн.; на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору; на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору. При цьому, в рішенні суду зазначено, частково задовольняючи позовні вимоги і стягуючи на користь позивачів по 93 937,66 грн. у вигляді вартості майна ТОВ фірми «Олімп», що належала спадкодавцю [PERSON] пропорційно його частці у статутному капіталі, місцевий суд виходив з ймовірної ринкової вартості нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , яке належить ТОВ фірмі «Олімп», станом на 18 серпня 2008 року в сумі 648000,00 грн. та врахував зобов`язання товариства перед ФОП [PERSON] на суму 84674,00 грн., що були непогашені на день смерті [PERSON] .. Згідно рішень Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2013 року у справі №591/7583/13-ц, від 26.01.2015 року у справі №591/7908/14-ц та від 17.07.2015 року у справі №591/4389/15-ц, з фірми «Олімп» у формі ТОВ на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] стягнуті інфляційні збитки та 3 відсотки річних за невиконання зобов`язання зі сплати частки у майні фірми. 30.01.2014 року господарський суд Сумської області ухвалив рішення у справі №920/93/14, яким в задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] до фірми «Олімп» у формі ТОВ, третя особа: [PERSON] про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні приміщеннями, що знаходяться на другому поверсі будівлі літера «В» за адресою: [ADDRESS] та передані згідно мирових угод, затверджених господарським судом Сумської області від 18.02.2009 року у справі №13/735-08 та від 12.03.2009 року у справі №13/104-09. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд зазначив, що з наданих позивачем документів не вбачається приналежність йому нерухомого майна, про визнання права власності на яке заявлено позов. 14.10.2014 року Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову у справі №818/1505/14 за позовом ФОП [PERSON] до ВДВС Сумського МУЮ про скасування постанов, виключення майна із акту опису та звільнення частини майна з під арешту, якою постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2014 року скасував, у задоволенні позовних вимог щодо скасування постанов ВДВС Сумського МУЮ «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 18.07.2014 року серії ВП №38069500, постанови Зарічного ВДВС Сумського МУЮ «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 19.05.2011 року серії ВП №25088195 - відмовив. В частині позовних вимог про виключення з опису та звільнення з під арешту частини нерухомого майна, приміщення які є власністю позивача в тому числі по мировій угоді від 13.02.2009 року, приміщення: №3 кабінет площею 11,5 кв.м.; №8 туалет площею 1,1 кв.м.; №10 туалет площею 2,8 кв.м.; №12 кабінет площею 8,4 кв.м., №14 кладова площею 5,9 кв.м., №15 коридор площею 5,3 кв.м.; №16 коридор площею 2,4 кв.м., №19 кабінет площею 9,5 кв.м.;, №1 коридор загального користування площею 6,1 кв.м. та по мировій угоді від 02.03.2009 р., приміщення - №2 кабінет площею 14,5 кв. м., №4 кабінет площею 17,2 кв. м., №18 кладова площею 5,3 кв. м., №17 коридор загального користування площею 4,3 кв. м.; №1 коридор загального користування площею 9,67 кв. м.; загальною площею 111,37 кв. м., згідно довідки КП СМБТІ від 14.09.2009 року №09420611, розміщених на другому поверсі будівлі «В» за адресою: [ADDRESS] , які раніше належали Фірмі «Олімп» у формі ТОВ, - провадження закрив. При цьому, в процесі розгляду справи судом встановлено, що згідно з витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2013 року та від 23.07.2013 року, власником приміщень, які передавались позивачу відповідно до мирових угод від 13.02.2009 року та від 02.03.2009 року, залишалася фірма «Олімп» у формі ТОВ. У зв`язку із чим суд дійшов висновку, що оскільки ФОП [PERSON] не здійснив державної реєстрації права власності на нерухоме майно, то він і не набув права власності на частину приміщень в будинку [ADDRESS] , а тому і не мав підстав оскаржувати дії ВДВС Сумського МУЮ. 07.05.2015 року господарський суд Сумської області ухвалив рішення у справі №920/494/15, яким в задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] до фірми «Олімп» у формі ТОВ, третя особа: [PERSON] про визнання договору про припинення зобов`язань передачею відступного (нерухомого майна) від 03.03.2009 року дійсним, - відмовив. При цьому, в процесі розгляду справи судом встановлено, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25.09.2013 року право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 157,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за фірмою «Олімп» у формі ТОВ. Відмовляючи в задоволенні вимог про визнання договору про припинення зобов`язань передачею відступного (нерухомого майна) від 03.03.2009 року дійсним, на підставах визначених ч. 2 ст. 219 і ч. 2 ст. 220 ЦК України, суд зазначав, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нотаріальному посвідченню договору перешкоджала обставина, яка не залежала від волі позивача або, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору. 22.09.2016 року господарський суд Сумської області ухвалив рішення у справі №920/897/16 про тлумачення правочину (мирової угоди), яким позов задовольнив частково, розтлумачив зміст мирової угоди від 13.02.2009 року, укладеної між ФОП [PERSON] і фірмою «Олімп» у формі ТОВ, затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 18.02.2009 року у справі №13/735-08 за позовом: ФОП [PERSON] до відповідача: фірми «Олімп» у формі ТОВ про стягнення 84674,00 грн. наступним чином: заборгованість відповідача в розмірі 84674,00 грн. погашена перед позивачем шляхом передачі у власність ФОП [PERSON] нерухомого майна, розташованого на другому поверсі будівлі «В» за адресою: [ADDRESS] , яке складається з наступних приміщень: приміщення №1, частина коридору загального користування, загальною площею 6,1 кв.м.; №3, кабінет, загальною площею 11,5 кв.м.; №8, туалет, загальною площею 1,1 кв.м.; №10, туалет, загальною площею 2,8 кв.м.; №12, кабінет, загальною площею 8,4 кв.м.; №14, кладова, загальною площею 5,9 кв.м.; №15, коридор, загальною площею 5,3 кв.м.; №16, коридор, загальною площею 2,4 кв.м.; №19, кабінет,загальною площею 9,5 кв.м., загальною площею 60,4 кв.м. Факт переходу права власності на зазначене нерухоме майно підтверджується Актом прийому-передачі майна від 02.03.2009 року та договором про припинення зобов`язання передачею відступного (нерухомого майна) від 03.03.2009 року, укладеними між ФОП [PERSON] і ТОВ фірмою «Олімп». Відмовляючи в задоволенні вимог позивача щодо тлумачення мирової угоди з приводу того, що в той час як затверджена судом мирова угода не потребує нотаріального посвідчення, в той час як укладений на її підставі договір на вимогу сторін може бути посвідчений нотаріусом, а невиконання технічних дій необхідних для виконання мирової угоди включно із договором про спосіб її виконання та не оформлення належним чином переходу права власності на нерухоме майно відповідно до зазначеного в мировій угоді переліку є ухиленням від виконання затвердженої судом мирової угоди та у відповідних випадках підставою для застосування статті 220 ЦК України; обставини, що можуть виникати із будь-яких майбутніх (що виникатимуть після затвердження судом мирової угоди) правовідносин між сторонами та третіми особами не є підставою для невиконання затвердженої судом мирової угоди, - суд посилався на те, що суд не може впливати на процедуру виконання рішення, а засади його подальшого виконання мають врегульовуватися виключно в добровільному порядку сторонами або згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження». 13.12.2016 року господарський суд Сумської області ухвалив рішення у справі №920/1101/16 про тлумачення правочину (мирової угоди), яким уточнені позовні вимоги задовольнив, розтлумачив зміст мирової угоди від 02.03.2009 року, укладеної між ФОП [PERSON] і фірмою «Олімп» у формі ТОВ, затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 12.03.2009 року у справі №13/104-09 за позовом: ФОП [PERSON] до відповідача: фірми «Олімп» у формі ТОВ про стягнення 71500,00 грн. наступним чином: заборгованість відповідача в розмірі 71500,00 грн. погашена перед позивачем шляхом передачі у власність ФОП [PERSON] нерухомого майна, розташованого на другому поверсі будівлі «В» за адресою: [ADDRESS] , яке складається з наступних приміщень: приміщення №2 кабінет, площею 14,5 м2, приміщення №4 кабінет, площею 17,2 м2, приміщення №18 кладова, площею 5,3 м2, приміщення №17 коридор загального користування, загальною площею 4,3 м2; приміщення №1 коридор загального користування, площею 9,67 м2. Загальна площа таких приміщень становить 50,97 м2; факт передачі вищезазначеного нерухомого майна фірмою «Олімп» у формі ТОВ ФОП [PERSON] підтверджується актом прийому-передачі нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] (до мирової угоди від 02.03.2009 року) від 20.03.2009 року та договором про припинення зобов`язання передачею відступного (нерухомого майна) від 27.03.2009 року, які укладені між ФОП [PERSON] та фірмою «Олімп» у формі ТОВ. 01.07.2016 року старшим державним виконавцем Ковпаківського ВДВС м. Суми Ясенок І.Ю., в рахунок погашення боргу фірми «Олімп» у формі ТОВ перед [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , передано останнім нежитлове приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яке належало фірмі «Олімп» у формі ТОВ, про що складено відповідний акт та постанову. 10.01.2017 року Зарічного районного суду м. Суми ухвалив рішення, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 22.03.2017 року у справі №591/3780/16-ц, яким задовольнив позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до фірмою «Олімп» у формі ТОВ, [PERSON] , 3-я особи: приватний нотаріус Сумського МНО Ровенська А.О. та визнав недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] укладений 01.07.2016 року між фірмою «Олімп» у формі ТОВ та [PERSON] , посвідчений 01.07.2016 року приватним нотаріусом Сумського МНО Ровенською А.О. за р. №1736. 05.04.2017 року приватним нотаріусом Сумського МНО Ануфрієвим А.О. на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення за р. №569 і зареєстровано право власності цих осіб на нерухоме майно. Правовідносини, що склалися між сторонами є цивільно-правовими і врегульовані ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу статей 13, 15, 16 ЦК України слідує, що право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 статті 16). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. У даному спорі однією із підстав звернення до суду [PERSON] зазначає порушення його прав та інтересів видачою свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення за р. №569 від 05.04.2017 року. Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII від 02.09.1993 р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися. В Главі 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, - якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає відповідне свідоцтво про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися. В акті про те, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися, має бути зазначено: ким, коли і де проводилися прилюдні торги (аукціон); коротка характеристика майна; прізвище, ім`я, по батькові (найменування юридичної особи), місце проживання/місцезнаходження кожного покупця; дані про документи, що посвідчували право власності боржника на майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку: назва документа, ким виданий, посвідчений (для нотаріусів зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, нотаріальний округ), дата видачі, посвідчення, номер за реєстром, орган реєстрації, дата та номер реєстрації; підстави, з яких прилюдні торги (аукціон) не відбулися. В ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поміж іншим зазначено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний у п`ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. В ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поміж іншим зазначено, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. З акту та постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 01.07.2016 року винесених старшим державним виконавцем Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області Ясенок І.Ю., вбачається, що на виконанні Ковпаківського ВДВС м. Суми перебували виконавчі листи про стягнення боргу з фірми «Олімп» у формі ТОВ на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В межах процедури виконавчого провадження на майно фірми «Олімп» у формі ТОВ, - нежитлове приміщення площею 157,5 кв.м. в [ADDRESS] , звернуто стягнення шляхом його опису, вилучення та примусової реалізації СФ ДП «СЕТАМ» через прилюдні торги, які проведені 15.04.2015 року, 18.06.2015 року, 17.08.2015 року, проте не відбулися в зв`язку з відсутністю покупців. 07.09.2015 року державний виконавець запропонував [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишити за собою нереалізоване майно. 14.09.2015 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали заяву про залишення за собою нереалізованого майна, а 18.09.2015 року внесли різницю від початкової вартості майна в сумі 222 723,91 грн.. В ст. 346 ЦК України поміж іншим зазначено, що право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Частиною 1 ст. 52 Закону «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ст. 62 Закону «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року - про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами. Враховуючи зазначене, свідоцтво про право власності є документом, яким оформлюється відповідне право, і не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, свідоцтво про право власності не породжує виникнення відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. У даному випадку, прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна, що належало фірмі «Олімп» у формі ТОВ, не відбулися, у зв`язку із чим державним виконавцем, з урахуванням поданої заяви та внесенням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] різниці від початкової вартості майна в сумі 222 723,91 грн., складено 01.07.2016 року постанову та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, що стали підставою для видачі оскаржуваного свідоцтва та реєстрації речових прав на нерухоме майно, не визнані недійсними (не скасовані), їх результати є чинними, що виключає можливість визнання свідоцтва недійсним. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року у справі №925/797/17. Крім того, [PERSON] стверджує, що видані 09.09.2009 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом за р. №1-2835, №1-2839, №1-2837 на частку в статутному фонді фірми «Олімп» у формі ТОВ (по 1/3 частині кожному спадкоємцю), яка належала спадкодавцю [PERSON] , порушують його права. Згідно вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Позивачем [PERSON] необґрунтовано та недоведене, яким чином порушено його права у зв`язку з видачею 09.09.2009 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом за р. №1-2835, №1-2839, №1-2837 на частку в статутному фонді фірми «Олімп» у формі ТОВ. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed