Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

В листопаді 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" (далі ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ") звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що відповідач є побутовим споживачем природного газу, який постачався за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що [PERSON] оплату за надану послугу з газопостачання здійснював несвоєчасно, позивач просить суд стягнути з нього заборгованість, яка утворилась станом на 1 квітня 2021 року, в сумі 6315,43 грн. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені належним чином, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Судом встановлено, що [PERSON] являється побутовим споживачем природного газу, який постачався за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своїми діями підтвердив приєднання до умов публічного договору постачання газу, а саме: здійснювала часткову оплату за послуги споживання природного газу та відкрив особовий рахунок [NUMBER] , що підтверджується витягом фінансового стану особового рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно із довідкою-розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості відповідача за спожитий природний газ станом на 1 квітня 2021 року становить 6351,57 грн. Станом на 3 березня 2021 року послуги з постачання природного газу [PERSON] припинено у зв"язку із заборгованістю по оплаті . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) та Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Статтею 162 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання споживачем. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12, від 25.11.2014 року у справі № 3-184гс14 При цьому також враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс1, згідно якої споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Згідно пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора газорозподільних систем та /або документально підтвердження споживання природного газу. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору присуджує до стягнення з відповідача.

Outcome: approved