Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни від 12 червня 2021 року за реєстровим № 76661 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в сумі 28443,30 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача витрати в сумі 1362 грн., які складаються з: судового збору, бедзпідставно отримані кошти - 996 грн. та 3500 грн.- витрати на правову допомогу. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 76661 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 28443,30 грн. 11 квітня 2013 року позивачем було відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки з ПАТ "Дельта Банк", право вимоги за яким нібито перейшло до ТОВ "Вердикт Капітал", строк кредитування був до 11 квітня 2014 року. Зокрема позивачем 11 квітня 2013 року було укладено договір добровільного страхування з ПрАТ "Страхова компанія "Дельта". Вказаний виконавчий напис був виданий на підставі заяви відповідача. Нотаріусом не повідомлено позивача про вчинення виконавчого напису. Таким чином, між [PERSON] та банком є спір щодо розміру заборгованості по договору, тому виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню. Крім того, 24 вересня 2021 року приватним виконавцем Баталіним С.С. було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса та під час здійснення виконання з заробітної плати [PERSON] було утримано кошти в сумі 966 грн., що підтверджується довідкою Головного будинку культури Каланчацької селищної ради Херсонської області. Ухвалою суду від 10.11.2021 року забезпечено позов. Ухвалою суду від 15.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.12.2022 року підготовче судове засідання закрито. Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги [PERSON] підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Крім того, надіслав на адресу суду віздив на позовну заяву, згідно якого, вважає, що доводи позивача не заслуговують на увагу та спростовуються тим, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов"язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Враховуючи вказане, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Крім того, представник позивача надіслав на адресу суду заяву про зменшення витрат на правничу допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних з наданням правової допомоги; детальний опис вчинених дій (наданих послуг). Надання суду вказаних документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правничу допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обгрунтованості. Заявлені витрати на правничу допомогу складають 3500 грн. Відповідач категорично не погоджується із даною сумою із врахуванням наступного. До позовної заяви не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 3500 грн. Третя особа приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася. Про дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Баталін С.С. в судове засідання не з"явився. Про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 76661 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 28443,30 грн. Крім того, 24 вересня 2021 року приватним виконавцем Баталіним С.С. було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом нотаріуса та під час здійснення виконання з заробітної плати [PERSON] було утримано кошти в сумі 966 грн., що підтверджується довідкою Головного будинку культури Каланчацької селищної ради Херсонської області. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що [PERSON] отримала лист з письмовою вимогою про усунення порушень за кредитним договором. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми боргу, який підлягають стягненню за виконавчим написом, безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та підпункту б) ч.2 п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.99 року № 1172 , а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, на момент ухвалення судом рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, із [PERSON] вже було стягнуто 966 грн. в порядку примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, що слідує з довідки з місця роботи позивача щодо утримання з заробітної плати на користь ТОВ "Вердикт Капітал". Однак, після ухваленого судом рішення правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі (на виконання виконавчого напису) перестали існувати. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року в справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року в справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року в справі № 904/2444/18. У даному випадку правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, за рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від [PERSON] відпала, і вказані кошти у сумі 966 грн. підлягають поверненню позивачу. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. П. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду за умов, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, судом встановлено, що представником позивача надано до суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 28 жовтня 2021 року та звіт про списання суми гонорару за надання послуг у вигляді складення процесуальних документів, усні консультації та представництво інтересів [PERSON] від 09.11.2021 року, згідно якого вбачається, що оплата за надання правової допомоги, складає 3500 грн. Крім того, до позовної заяви додано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 28.10.2021 року, згідно якого вбачається, що [PERSON] прийнято від [PERSON] 3500 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останньою і підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору в сумі 980 грн. та 454 грн. (забезпечення позову).

Outcome: approved