Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінмарк», публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа без самостійних вимог [PERSON] про визнання недійсними договорів. Просить визнати недійсним договір №155/МК/2008-980 від 13.05.2019 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Фінмарк» купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором №155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року з дня його укладання; визнати недійсним договір № 911/04-19 к від 17.05.2019 року купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором №155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року, укладений між ТОВ «ФК «Фінмарк» та [PERSON] з дня його укладення. На обґрунтування свого позову вказала, що 20 вересня 2000 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.05.2010 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення суду. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені. Між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] 04.09.2008 року було укладено кредитний договір №155/МК/2008-980, за яким позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 685 985 грн. зі сплатою 20,9 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення до 04.09.2018 року. З метою забезпечення виконання договору, було укладено договір поруки з [PERSON] . Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ВАТ «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 86,2 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м. Загальна вартість житлового будинку, що є предметом іпотеки становить 125124, 00 гривень. Узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 891 782,00 гривень. За змістом статті З Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. ПАТ КБ «Надра» звернувся 17 серпня 2012 року до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2012 року було вирішено стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість за кредитним договором №155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року в сумі і 060 666 грн. 78 коп., в тому числі неустойку у виді пені в сумі 35 669 грн. 86 коп., тіла кредиту з урахуванням сплачених позичальником коштів в розмірі 673 451,75 гривень, відсотків за користування кредитом в розмірі 351 545,17 гривень, всього в сумі 1 060 666 грн. 78 коп. станом на 09.08.2012 року, судові витрати в сумі 3 219 гривен 00 коп. що підтверджується копією рішення суду. Тож, позивачем - публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» було фактично змінено строк виконання зобов`язань, а рішенням суду від 08.11.2012 року зафіксовано заборгованість в розмірі 1060 666 грн 78 коп. Рішення не оскаржувалось сторонами та набуло чинності 20.11.2012 року. З матеріалів справи позивачеві [PERSON] стало відомо про те, що 13.05.2019 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Фінмарк» (Новий кредитор) уклали договір №9І55/МК/2008-980 купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором, за яким первісний кредитор передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника, надалі за текстом «Позичальник», за кредитним договором №155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року з Додатковими угодами/договорами за наявності зазначеними у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників позичальника, спадкоємців позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки позичальника або які зобов`язані виконати обов`язки позичальника за кредитним договором, новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим договором. 17.05.2019 року між ТОВ «ФК «Фінмарк» та фізичною особою [PERSON] укладено Договір №911/04-19-к купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) за кредитним договором. Відповідно до п.2.1 ТОВ «ФК «Фінмарк» відступає шляхом продажу належні на підставі укладеного договору №155/МК/2008-980, а новий кредитор набуває належні первісному кредитору на підставі укладеного договору №І55/МК/2008-980 купівлі- продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором від 1З травня 2019 року з ПАТ «Комерційний банк «Надра», а [PERSON] набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги первісного кредитора до позичальників, за текстом «Позичальники», включаючи права вимоги до правонаступників позичальника, спадкоємців позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки позичальника або які зобов`язані виконати обов`язки позичальника за кредитним договором, договором поруки з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Таким чином, відповідно до вказаних вище оспорюваних договорів [PERSON] набула права вимагати сплати позичальником [PERSON] , поручителем [PERSON] грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку №1, а саме З 700 429,19 гривень, в тому числі основного боргу - 673 451, 75 гривень, відсотків - 1 316 474, 35 гривень, пені - 1 780 503, 09 гривень. Розмір пені перевищує основний борг на 254 %. Внаслідок неправомірного збільшення заборгованості у порівнянні з рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 08.11.2012 року, права [PERSON] грубо порушено відповідачами, оскільки обсяг її зобов`язань неправомірно збільшився більше ніж в два рази. Крім того, [PERSON] стала Іпотекодержателем за договором про відступлення прав за договором іпотеки, що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав. Відповідно до п.4 Договору № 911/04-19-к від 17.05.2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінмарк» та фізичною особою [PERSON] ціна договору склала 444 300 гривень без ПДВ, яка складає вказує на правову природу договору, який є договором факторингу. А тому, оспорюваний договір від 17.05.2019 року, укладений між ТОВ «ФК «Фінмарк» та фізичною особою [PERSON] договір №911/04-19-к купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) за кредитним договором є недійсним, оскільки предмет договору, а саме розмір грошових вимог не відповідає вимогам чинного законодавства та нормам ЦКУ ПАТ «Комерційний банк «Надра» відповідно до договору №155/МК/20О8-980 від 13.05.2019 року, та як наслідок ТОВ «ФК «Фінмарк» відповідно до договору № 911/04-19 к від 17.05.2019 року не мали права на відступлення права вимоги в розмірі З 770 429,19 гривень: основний борг - 673 451,75 грн., відсотки - 1 316 474, 35 грн., пені - 1 780 503,09 гривень, а тому оспорювані правочини є недійсними. Як наслідок, [PERSON] не може вимагати стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] , оскільки така заборгованість не відповідає дійсності станом на момент укладання оспорюваних правочинів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Представник відповідача ПАТ «Надра» в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив, в якому вказав, що позов вважає таким, що не підлягає задоволенню. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд України у постанові від 06.07.2015Р. У справі№6-301цс15. Постановою Верховного Суду від 21.11.2018р. у справі №161/5127/17 наведено правову позицію, що укладенні спірні договори про відступлення права вимоги відповідають вимогам статей 512, 513, 514 ЦК України та є договорами відступлення права вимоги, а не договором Факторингу, а отже, відсутні підстави, передбачені статтями 203,215 ЦК України, для визнання їх недійсними. Також, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.11.2016 №2526 «Про внесення змін до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2016 за №1611/29741), пункт 5.11 глави 5 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012 №2, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893), був викладений у наступній редакції «Реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу» і слова «між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок)» були з нього виключені. Тобто, придбавати право вимоги, за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання, шляхом проведення відкритого конкурсу, мають право не тільки банки та небанківські Фінансові установи, так і інші фізичні та юридичні особи, котрі не віднесені до банків та небанківських фінансових установ. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінмарк» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Направив до суду відзив, в якому вказав, що відповідно до Договору № 155/МК/2008-980 купівлі-продажу (відступлення) права вимоги від 13.05.2019 року. Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» набуло права вимоги за кредитним договором №155/MK/ 2008-980 від 04.09.2008 року та [PERSON] із забезпеченням за ним з урахуванням змін та доповнень до них. Відповідно до Договору №911/04-19-К купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 17.05.2019 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» відступило, а [PERSON] набула права вимоги за Кредитним договором із забезпеченням за ним з урахуванням усіх змін та доповнень до них. В свою чергу, договори купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором №155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року, укладені між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк», а в подальшому між ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» та [PERSON] є дійсними, рішення судів щодо їх недійсності відсутні, а при укладенні зазначених договорів було дотримано всіх необхідних вимог чинного законодавства України. Так, ані Договору № 155/МК/2008-980 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 13.05.2019 року, укладеному між первісним кредитором та новим кредитором, ані Договору №911/04-19-К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 17.05.2019, укладеному між новим кредитором та [PERSON] не притаманні такі з вищезазначених ознак договору факторингу: відсутній специфічний суб`єктний склад (наприклад клієнт та фактор, стор зазначеного договору позиціонують себе як цедент та цесіонарій); відсутній факт надання «клієнтові» відповідної «послуги», а тому й відповідної винагороди за її надання; відсутня ознака оплатності, так як вартість відступлення права грошової вимоги, за Кредитним договором, не є платою за надану останнім фінансову послугу, а інших оплат ані первісний кредитором на користь нового кредит ані відповідно новий кредитор на користь [PERSON] здійснювали; відсутнє посилання на вимоги до форми такого договору визначені у ст.. Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Окрім того, безпідставною є вимога позивача про визнання недійсності договору № 155/МК/2008-980 купівлі-продажу (відступлення) права вимоги 13.05.2019 року, посилаючись на недійсність підстав похідного від нього договору №911/04-19-К про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 17.05.2019, укладеного між новим кредитором та [PERSON] . Таким чином, з урахуванням вищезазначеного відсутні підстави для визнання недійсним договорів №155/МК/2008-980 купівлі-продажу (відступлення) права вимоги від 13.05.2019 року та договору №911/04-19-К купівлі-продажу (відступлення права вимоги від 17.05.2019. Також, на думку товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» позивачем не доведено факт порушення її законних прав укладеними договорами відступлення права вимоги за кредитним договором, з урахуванням факту розірвання шлюбу між нею [PERSON] та боржником за кредитним договором - [PERSON] (факти встановлені рішення Хмельницького міськрайонного суду у справі №2/2218/5878/11 від 22 вересня 2011). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 04.09.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №155/МК/2008-980, за яким позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 685 985 грн. зі сплатою 20,9 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення до 04.09.2018 року. З метою забезпечення виконання договору, було укладено договір поруки з [PERSON] . Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань між ВАТ «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 86,2 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м., загальна вартість житлового будинку, що є предметом іпотеки становить 125124, 00 гривень. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.11.2012 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року в сумі 1 060 666,78 грн., а також судовий збір в сумі 3219 грн. 13.05.2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» укладено договір №155/МК/2008-980 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, відповідно до п.1.1 якого сторони цим погоджуються, що за своєю правовою природою цей договір є правочином з купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, визначених у цьому договорі, первісним кредитором новому кредитору. Пунктом 2.1 цієї угоди встановлено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу майнових прав, оформлених протоколом №UА-ЕА-2019-02-26-000195-b від 16 квітня 2019 року, складеного ТзОВ «Національна електронна біржа», первісний кредитор передає у власність новому кредитору, а новий кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника, надалі за текстом «Позичальник», за кредитним договором №155/МК/2008-980 від 04 вересня 2008 року з додатковими угодами/договорами (за наявності) зазначеними у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників позичальника, спадкоємців позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки позичальника, або які зобов`язані виконати обов`язки позичальника, за кредитним договором. Додатком №1 до договору №155/МК/2008-980 купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 13 травня 2019 року визначено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та позичальника /поручителів/ заставодавців за такими договорами, в тому числі кредитний договір №155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року зі змінами та доповненнями - позичальник [PERSON] та договір поруки №155/1 від 04.09.2008 року поручитель [PERSON] . Згідно акту приймання-передачі оригіналів документів від 13.05.2019 року, ПАТ КБ «Надра» передав, а ТзОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» прийняв кредитну справу №155/МК/2008-980 [PERSON] в тому числі оригінали кредитного договору №155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року з додатком, додаткової угоди №1 до кредитного договору №155/МК/2008-980 від 04.09.2008 року, укладеної 30.11.2010 року з додатком №1 (графік повернення кредиту та сплати відсотків); договору поруки №155/1 від 04.09.2008 року,документи претензійно-позовної роботи з позичальником. 17.05.2019 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» та [PERSON] укладено договір №911/04-19-К купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, відповідно до п.1.1 якого сторони погоджуються, що за своєю правовою природою цей договір є правочином з передання первісним кредитором шляхом продажу прав вимоги, зазначених у даному договорі, новому кредитору (відступлення права вимоги). Згідно із п. 2.1 вказаного договору, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору (на підставі укладеного договору купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором №155/МК/2008-980 від 13 травня 2019 року з ПАТ «Комерційний банк Надра»), а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до позичальників, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників позичальників, спадкоємців позичальників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки позичальників або які зобов`язані виконати обов`язки позичальників, за кредитним договором, договором поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Сторони домовились, що відступлення первісним кредитором новому кредитору прав вимоги за договорами забезпечення, зокрема застави, договорами поруки, іншими договорами (за наявності), які були укладені у простій письмовій формі, здійснюються на підставі цього договору. [PERSON] сплатила кошти на виконання умов вказаного договору, що підтверджується квитанціями АТ КБ «Приватбанк» від 15.04.2019 року, від 25.04.2019 року, від 26.04.2019 року, від 02.05.2019 року, від 03.05.2019 року. Вказане встановлено також постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у справі №2218/17451/2012. Додатком № 1 до договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги №911/04-19-К від 17 травня 2019 року визначено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та позичальника/поручителів/заставодавців за такими договорами, - кредитний договір №155/МК/2008-980 від 04 вересня 2008 року, зі змінами та доповненнями, позичальник [PERSON] ; договір поруки №155/1 від 04 вересня 2008 року, поручитель [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України - зобов`язані є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги) сплатити гроші або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ч.1 ст.512 ЦК України визначено вичерпний перелік підстав для заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: відступлення права вимоги, правонаступництво, виконання обов`язку боржника поручителем або заставодержателем (майновим поручителем), виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні у обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Договір факторингу має такі ознаки: предметом є надання фінансової послуги за плату; мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсність правочину означає, що дії фізичних і юридичних осіб, хоча й спрямовані на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов`язків, але не створюють цих юридичних наслідків через невідповідність вчинених дій вимогам юридичного факту передбаченого законодавством. Згідно ч 4. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо вчинений правочин не відповідає хоча б одній із вказаних у ст. 203 ЦК України вимог, він може бути визнаний недійсним, за винятком вимоги про вчинення правочину у формі, встановленій законом (при порушенні цієї вимоги правочин є недійсним лише у випадках, встановлених законом). При цьому, на підставі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 7 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду. Питання продажу активів неплатоспроможних банків врегульовано Положенням щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженим рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.03.2016 № 388 і вартість права вимоги за Кредитним договором визначається відповідно до нормативно-правових актів Фонду. Відповідно до п. З розділу VI Положення початкова ціна активів (майна) банку, що ліквідується, не повинна бути нижчою за оціночну вартість, визначену незалежним суб`єктом оціночної діяльності на дату формування ліквідаційної маси, або на останню дату оцінки активів (майна). Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.11.2016 №2526 «Про внесення змін до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.12.2016 за №1611/29741), пункт 5.11 глави 5 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку (затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05 липня 2012 №2, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893), був викладений у наступній редакції «Реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу» і слова «між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок)» були з нього виключені. Придбавати право вимоги, за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання, шляхом проведення відкритого конкурсу, мають право не тільки банки та небанківські Фінансові установи, так і інші фізичні та юридичні особи, котрі не віднесені до банків та небаиківських фінансових установ. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі №346/1305/19 - Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що договори купівлі-продажу майнових прав і відступлення права вимоги за іпотечним договором за їхніми ознаками є договорами, за якими банк у зобов`язаннях за кредитним договором-1 і договором іпотеки замінений на позивачку як нового кредитора. Позивачка не набула право здійснювати фінансові операції відносно боржника, оскільки за умовами договорів купівлі-продажу майнових прав і відступлення права вимоги за іпотечним договором у неї виникло лише право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором-1 і за договором іпотеки. Отже, такі договори не можна кваліфікувати як договори факторингу. Вони є змішаними, бо містять елементи різних договорів (частина друга статті 628 ЦК України), зокрема ознаки договору купівлі-продажу права вимоги (за умовами якого продавець продав, а покупець придбав право вимоги на публічних торгах) і договору відступлення права вимоги (цесії) (за умовами якого первісний кредитор передав право вимоги новому кредитору). Тому помилковими є висновки судів попередніх інстанцій про те, що договір купівлі-продажу майнових прав містить ознаки договору факторингу. Позивачка у касаційній скарзі зазначила, що у процедурі ліквідації ПАТ «Дельта банк» відбулись електронні торги з продажу його майна. За результатами торгів, переможцем яких стала позивачка, вона на підставі договору купівлі-продажу майнових прав та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором отримала майнове право вимоги виконання кредитного договору-1 і договору іпотеки. Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що суб`єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов`язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (пункти 51-52)). Оскільки сторони договору купівлі-продажу майнових прав у процедурі ліквідації банку фактично уклали договір купівлі-продажу права вимоги, на виконання якого здійснена цесія, а її сторонами можуть бути будь-які фізичні або юридичні особи, висновок судів першої й апеляційної інстанцій про те, що відступлення права вимоги суперечить закону, є помилковим. Крім того, положення нормативно-правових актів, які врегулювали процедуру ліквідації банку, допускають продаж на конкурсних засадах майна банку, що перебуває у стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та за договорами забезпечення виконання зобов`язання будь-яким суб`єктам правовідносин, зокрема і без статусу банку або іншої фінансової установи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі №640/14873/19). З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду вважає, що продаж і відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання у процедурі ліквідації банку може відбутися на конкурсних засадах на користь будь-якої особи. Тому помилковими є висновки судів попередніх інстанцій про те, що позивачка як фізична особа в силу вимог закону не могла бути стороною договору купівлі-продажу майнових прав та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним договорів №155/МК/2008-980 купівлі-продажу (відступлення) права вимоги від 13.05.2019 року та договору №911/04-19-К купівлі-продажу відступлення права вимоги від 17.05.2019 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed