Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивачі, від імені та в інтересах яких діє представник - адвокат Чеботар Н.А. звернулись до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просять: визнати, що об?єкт нерухомості по [ADDRESS] є об?єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та визнати за позивачем, [PERSON] , право власності на 1/2 частину будівлі А-1, загальною площею 159,4 кв.м та основною 96,65 кв.м, 1/2 частину навісу-Б, 1/2 частину огорожі № 1,1/2 частину огорожі № 2 та 1/2 частину замощення, яка знаходиться за [ADDRESS] ; визнати за позивачем, [PERSON] , право власності на 1/6 частину будівлі А-1, загальною площею 53,13 кв.м та основною 32,21 кв.м, 1/6 частину навісу-Б, 1/6 частину огорожі №1, 1/6 частину огорожі №2 та 1/6 частину замощення, яка знаходиться за [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті її чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину будівлі А-1, загальною площею 53,13 кв.м та основною 32,22 кв.м, 1/6 частину навісу-Б, 1/6 частину огорожі №1, 1/6 частину огорожі №2 та 1/6 частину замощення, яка знаходиться за [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті його батька, [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що з 28 липня 1990 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У період їхнього шлюбу та на сумісні кошти, 19.07.2005 ними було придбано нерухоме майно - 3/100 частини комплексу, що знаходиться по [ADDRESS] , який було зареєстровано за її чоловіком, [PERSON] . Між позивачем та її чоловіком на час придбання зазначеного майна ніяких інших домовленостей не було, а також не було і шлюбного договору. Позивач вважає, що зазначений об?єкт є їхньою з чоловіком спільною сумісною власністю та долі у цьому майні є рівними, тобто кожному з них належить по 1/2 частині цього комплексу. [INFO] її чоловік, [PERSON] , помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 3/50 частини комплексу по [ADDRESS] , яка належала йому на праві спільної сумісної власті разом з позивачем на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2005 та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 7813302 від 19.07.2005. Законними спадкоємцями першої черги за законом на відкриту спадщину, тобто 3/50 частини комплексу [ADDRESS] є: позивач [PERSON] - дружина померлого, інший позивач по даній справі [PERSON] - рідний син померлого, відповідач [PERSON] - рідний син померлого, [INFO] , в інтересах якого діє як законний представник його матір [PERSON] . Інших спадкоємців за законом та заповітом немає. Після смерті [PERSON] всі зазначені спадкоємці у встановлений законом шестимісячний строк прийняли вищевказану спадщину в рівних частках шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального кругу Запорізької області Мозгіної О.П. Однак, позивачі не мають можливості оформити спадщину, оскільки постановою зазначеного приватного нотаріуса від 11.12.2020 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв?язку з тим, що у свідоцтві про право власності, яке було видано 19.07.2005 Мелітопольським міськвиконкомом Запорізької області вказано, що комплекс складається з будівлі А-1, загальною площею 320,7 кв.м, а основною площею - 209,1 кв.м, а у відповіді КП «ММБТІ», отриманою нотаріусом після проведеної інвентаризації, загальна площа комплексу стала складатися з будівлі А-1, площею - 318,8 кв.м, а основною площею - 193,3 кв.м, що свідчить про те, що ідеальна частина цього майна на теперішній час не відповідає реальній, а також на теперішній час змінилась характеристика об?єкта, тобто площі та будови. А тому нотаріус не може в свідоцтві про право на спадщину вказати реальну частку та характеристику об?єкту, яка є на теперішній час, що підтверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 11.12.2020. У зв?язку з вищезазначеними обставинами, позивачі були вимушені звернутися до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання, призначене на 07.02.2022 на 09.30 годин, не з`явились, від їхнього представника - адвоката Чеботар Н.А. надійшла заява з проханням слухати справу за їх відсутності та постановити заочне рішення, на задоволенні позовних вимог наполягають в повному обсязі. Відповідач ні в підготовчі засідання, ні в судове засідання, призначене на 07.02.2022 на 09.30 годин, не з`явився, до суду повернувся конверт з судовою повісткою, направлений за адресою його проживання: [ADDRESS] , причина повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою», про що зазначено в довідці поштового відділення. У відповідності до ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] , яка діє як законний представник в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилась в судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини неявки, відзив на позовну заяву не подала, позивачі не заперечують проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - орган опіки та піклування - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання, призначене на 07.02.2022 на 09.30 годин, не з`явився, від представника надійшла заява з проханням прийняти рішення на підставі наявних у справі документів та в інтересах малолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачів про слухання справи за їх відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 липня 1990 року [PERSON] уклав шлюб з позивачем [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 28.07.1990 міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 1010 /а.с.14/. У період шлюбу, 19.07.2005, ними було придбано на сумісні кошти нерухоме майно - 3/100 частини комплексу, що знаходиться по [ADDRESS] , який було зареєстровано за чоловіком - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2005 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 7813302 від 19.07.2005 /а.с.16-17/. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, 3/100 частки комплексу складаються з: приміщення 20,21,28,27,19,18,17,16,15,22 в будівлі А-1, загальною площею 4,5 кв.м, 5,3 кв.м, 1,5 кв.м, 2,5 кв.м, 6,0 кв.м, 10,7 кв.м, 14,4 кв.м, 23,8кв.м, 16.5 кв.м, 5,7 кв.м відповідно /а.с.16/. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть, видане 21.04.2017 Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 693 /а.с.13/. Після його смерті відкрилась спадщина на частину комплексу по [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності. Спадкоємцями першої черги за законом на відкриту спадщину є: позивач [PERSON] - дружина померлого, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 28.07.1990 міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 1010 /а.с.14/; інший позивач по даній справі [PERSON] - рідний син померлого, що підтверджується копією свідоцтва про його народження, виданого повторно 05.05.2017 Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 792 /а.с.15/; відповідач [PERSON] , в інтересах якого діє як законний представник [PERSON] - рідний син померлого, [INFO] , що підтверджується актовим записом про його народження № 659 від 09.06.2010, складеним Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується інформацією, виданою начальником Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 06.04.2021 /а.с.20/ та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження /а.с.75-78/. Інших спадкоємців за законом та заповітом немає. Після смерті [PERSON] зазначені спадкоємці у встановлений законом шестимісячний строк звернулись до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального кругу Запорізької області Мозгіної О.П. з заявами про прийняття спадщини, що підтверджується витягом зі спадкової справи [PERSON] , померлого [INFO] /а.с.66-90/. Однак, оформити спадщину позивачі не змогли, оскільки постановою приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального кругу Запорізької області Мозгіної О.П. від 11.12.2020 їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, враховуючи свідоцтво про право власності від 19.07.2005 та відповідь КП «ММБТІ» від 14.09.2017 на запит нотаріуса, у якій вказано, що за [PERSON] зареєстровано 3/100 часток комплексу, але у зв`язку з виділенням декількох будівель та споруд в окремі адреси, ідеальна частка не відповідає реальній. Також змінилась характеристика об`єкта, площі та будови. Оскільки неможливо в свідоцтві про право на спадщину вказати реальну частку та характеристику об`єкта і в подальшому зареєструвати право власності, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено /а.с.19/. Згідно відповіді КП «ММБТІ» від 14.09.2017 право власності на 3/100 часток комплексу будівель та споруд, розташованого по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 19.07.2005. У зв`язку з виділенням декількох будівель та споруд в окремі адреси, ідеальна частка не відповідає реальній. Відповідно до листа Управління містобудування та архітектури від 13.03.2013 № 6-105/3 на підставі рішення виконкому Мелітопольської міської ради Запорізької області № 89/4 від 31.07.2001 «Про присвоєння порядкових адресних номерів об`єктам нерухомості юридичних і фізичних осіб», враховуючи дислокацію об`єктів по [ADDRESS] , комплексу, який складається з будівлі А-1, загальною площею 320,7 кв.м, а основною площею - 209,1 кв.м, навісу Б, замощення І, огорожі № 1 та № 2 присвоєно новий адресний номер - [ADDRESS] . За даними акту обстеження, складеного фахівцем КП «ММБТІ» від 08.09.2017 встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташована будівля А-1, загальною площею 318,8 кв.м, а основною нежитловою площею - 193,3 кв.м, навіс Б, замощення І, огорожі № 1 та № 2 /а.с.18/. Отже, це свідчить про те, що ідеальна частина цього майна на теперішній час не відповідає реальній, а також змінилась характеристика об?єкта, тобто площі та будови. Тому, у зв?язку з уточненням лінійних розмірів та підрахунку площі приміщень, зробленим «КП ММБТІ» відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», загальна площа будівлі А-1 (для спадщини) становить - 318,8 кв.м, основна площа - 193,3 кв.м. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Стаття 328 ЦК України вказує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це є її процесуальним обов`язком. Майно, оформлене на одного з подружжя все одно є об`єктом спільної сумісної власності і підлягає поділу судом, оскільки не входить до переліку майна, передбаченого ст. 57 СК України - "майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка." Судом встановлено, що 3/100 частини комплексу, що знаходиться по [ADDRESS] було придбано позивачем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] у період шлюбу, а отже вказане майно належало їм на праві спільної сумісної власності подружжя і частки співвласників були рівними. Жодних домовленостей між [PERSON] та [PERSON] з приводу поділу вищевказаного майна не існує. Доказів іншого суду надано не було. Таким чином, беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що кожному з них належало по Ѕ частині спірного об`єкта нерухомості, тобто по 3/200 частини кожному (3/100 : 2 = 3/200), а отже на праві власності [PERSON] , як дружині, належить 3/200 частини будівлі А-1, загальною площею 318,8 кв.м та основною 193,3 кв.м, 3/200 частини навісу-Б, 3/200 частини огорожі № 1, 3/200 частини огорожі № 2 та 3/200 частини замощення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Як вбачається з вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодекс, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено в ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишив, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 3/200 частини комплексу по [ADDRESS] , тому доля спадкоємців складається з 1/200 частини будівлі А-1, 1/200 частини навісу-Б, 1/200 частини огорожі № 1 та № 2 та 1/200 частини замощення (3/200 частини : 3 = 1/200 частини). Позивачі [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] (рідний син померлого) прийняли спадщину після смерті [PERSON] , шляхом подання заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального кругу Запорізької області Мозгіної О.П. /а.с. 67, 71/. [PERSON] - ще один рідний син померлого, [INFO] , в інтересах якого діє як законний представник його матір [PERSON] , прийняв спадщину після смерті батька у відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, позивачам в порядку спадкування за законом як спадкоємцям належить по 1/200 частини будівлі А-1, 1/200 частини навісу-Б, 1/200 частини огорожі № 1, 1/200 частини огорожі № 2 та 1/200 частини замощення кожному. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , яка діє як законний представник в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , про визнання права власності на Ѕ частину майна у спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності на спадкове майно підлягають частковому задоволенню, в зв?язку з невірним розрахунком долей спадкодавців, зазначених в позовній заяві. На підставі викладеного,

Outcome: partial