Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

07.09.2021 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на те, що 03.07.2008 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 333/08-ФЛ. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань додатково укладено договір застави, за яким в заставу банку передано автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] . Через невиконання тривалий час [PERSON] своїх кредитних зобов`язань Павлоградським міськрайонним судом було задоволено позов банку про стягнення заборгованості на загальну суму 2143127,82 грн. 04.06.2015 року вказаний автомобіль, який перебував у заставі АТ «Банк «Фінанси та Кредит», державним виконавцем оголошено у розшук. 25.12.2015 року даний автомобіль було виставлено на реалізацію через прилюдні торги системи СЕТАМ. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2016 року в межах кримінального провадження №12015040650005346 від 25.12.2015 року накладений арешт на автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем. Постановою від 31.12.2018 року слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Страшко Д.С. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12015040650005346 від 25.12.2015 року закрите за відсутністю події кримінального порушення. Питання про зняття арешту з автомобіля в зазначеній постанові вирішене не було і вирішити вже неможливо у зв`язку з закриттям кримінального провадження, про що зазначено в ухвалі слідчого судді від 16.08.2019 року. Позивач зазначає, що відповідно до Акту від 27.06.2019 року про проведення електронних торгів з реалізації рухомого майна, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим В.І., він є власником автомобілю марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. №1341 від 27.06.2019 року знято арешт із вказаного автомобіля в рамках виконавчого провадження № 58520537 щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до акту видачі майна переможцю електронних торгів від 01.07.2019 року зазначений автомобіль фактично переданий йому у володіння. Наразі, він як законний власник вказаного автомобіля, з огляду на арешт, накладений на нього під час досудового слідства у кримінальному провадженні, не може здійснити державну реєстрацію права власності на належне йому та набуте на законних підставах майно, в наслідок чого позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд. Посилаючись на зазначене, просив суд зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13.01.2016 року по справі №201/363/16-к, на автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 07.09.2021 року зазначена справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. Ухвалою судді від 09.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді від 09.09.2021 року за клопотанням позивача витребувано з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області належним чином завірену копію постанови від 31.12.2018 року слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області Страшко Д.С. про закритті кримінального провадження № 12015040650005346; витребувано з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська належним чином завірену копію ухвали слідчого судді від 13.01.2016 року по справі № 201/363/16-к про арешт майна. 01.11.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено про невизнання позовних вимог позивача з проханням відмовити в їх задоволенні. В обгрунтування заперечень на позову у Відзиві зазначено, що арешт на автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , дійсно був накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13.01.2016 року в межах кримінального провадження №12015040650005346 від 25.12.2015 року, а тому й питання про зняття такого арешту врегульовані КПК України і вирішуватись повинно слідчим суддею. Позивач не надав підтвердження того, що він звертався до слідчого судді із клопотанням про зняття арешту з транспортного засобу та не надав до суду жодного доказу приналежності останньому автомобіля марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , а тому у нього відсутні правові підстави для зняття арешту. Розглянувши справу, дослідивши докази у справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Судом встановлено, що 03.07.2008 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 333/08-ФЛ. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено договір застави, за яким в заставу банку передано автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] . Через невиконання тривалий час [PERSON] своїх кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором рішенням Павлоградського міськрайонного суду було задоволено позов банку про стягнення з позичальниці заборгованості на загальну суму 2143127,82 грн. 04.06.2015 року вказаний автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , який перебував у заставі АТ «Банк «Фінанси та Кредит», постановою державного виконавця оголошено у розшук. 25.12.2015 року вказаний автомобіль було виставлено на реалізацію через прилюдні торги системи СЕТАМ. Відповідно до Акту від 27.06.2019 року про проведення електронних торгів з реалізації рухомого майна автомобіля марки Porsche модель Cayenne, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , що належить боржнику [PERSON] , затвердженого 27.06.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцовим І.В., переможцем електронних торгів по реалізації арештованого рухомого майна вказаного автомобіля визнано [PERSON] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова І.В. від 27.06.2019 року, в межах виконавчого провадження № 58520537, знято арешт із автомобіля марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , що належить боржнику [PERSON] , припинено розшук вказаного автомобіля, оголошений приватними виконавцями та органами державної виконавчої служби-державними виконавцями; скасовано інші заходи примусового виконання рішення, які були застосовані органами державної виконавчої служби-державними виконавцями, приватними виконавцями. Підставою здійснення зазначених дій в постанові зазначено надходження 27.06.2019 року на адресу приватного виконавця повідомлення ДП «СЕТАМ», протокол № 412460 проведення електронних торгів, відповідно до якого було реалізовано на прилюдних електронних торгах рухоме майно боржника, а саме вищевказаний автомобіль, та зазначено переможця торгів, яким було перераховано на депозитний рахунок приватного виконавця кошти за купівлю вказаного транспортного засобу. Відповідно до Акту видачі майна переможцю електронних торгів від 01.07.2019 року державне підприємство «СЕТАМ» передало переможцю електронних торгів [PERSON] автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] (без технічного паспорту). При намаганні здійснити державну реєстрацію права власності на зазначений автомобіль позивачу стало відомо, що на цей автомобіль накладено арешт в межах кримінального провадження, в наслідок чого він був позбавлений можливості здійснити реєстрацію автомобіля на своє ім`я та у повному обсязі користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, в зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом. Судом також встановлено, що в провадженні слідчого відділення ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 12015040650005346, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2015 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 388, ч.2 ст. 388 КК України. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2016 року в межах кримінального провадження №12015040650005346 від 25.12.2015 року за клопотанням слідчого Жовтневого відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції м. Дніпропетровська Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Власенкова А.С. був накладений арешт на автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , шляхом заборони відчуження та розпорядження цим автомобілем. Постановою слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Страшко Д.С. від 31.12.2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12015040650005346 від 25.12.2015 року закрите за відсутністю події кримінального порушення. Питання про зняття арешту з автомобіля в зв`язку з винесенням вказаної постанови вирішене не було. \~Стаття 124 Конституції України\~передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу. Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього\~Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя\~статті 3 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Частиною першою\~статті 1 КПК України 2012 року\~встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються\~главою 17 КПК України 2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 ЦПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна. Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За змістом\~статті 173 цього Кодексу\~питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Згідно із частиною третьою\~статті 174 КПК України 2012 року\~прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначене судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта\~статті 174 КПК України 2012 року). Частини третя та четверта\~статті 174 КПК України 2012 року\~регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Разом з цим, у даній справі кримінальне провадження закрив постановою слідчий, який згідно з приписами\~КПК України 2012 року, на відміну від прокурора, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування. Згідно із частиною третьою\~статті 26 КПК України 2012 року\~слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Окремою формою судової діяльності відповідно до\~ КПК України 2012 року\~є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення. Відповідно до змісту п.18 ч.1\~статті 3\~КПК України\~2012\~року на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті\~173\~і\~174\~цього\~Кодексу). Крім того, у\~КПК України немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього\~Кодексу. Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому\~КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Отже, виходячи з наведених положень законодавство, [PERSON] як володілець та користувач майна - автомобіля, який він придбав на електронних торгах, має передбачене законом право на заявлення клопотання про скасування зазначеного арешту, чим спростовують доводи відповідача, викладені у Відзиві на позов, що недоведеності права позивача на звернення до суду із даним позовом. Судом встановлено, що, зважаючи на те, що постановою слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області Страшко Д.С. від 31.12.2018 року було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12015040650005346 від 25.12.2015 року, питання про зняття арешту з автомобіля марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , вирішено не було, тому [PERSON] звернувся до слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з клопотанням про скасування арешту з рухомого майна автомобіля марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , накладеного на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2016 року в межах кримінального провадження №12015040650005346 від 25.12.2015 року. Разом з цим, ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.08.2019 року у задоволенні клопотання [PERSON] про скасування арешту з автомобіля марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , було відмовлено з посиланням на те, що постановою слідчого від 31.12.2018 року вказане кримінальне провадження закрито, чинний КПК України не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею норм процесуальних норм у припиненій кримінальній справі, закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє кримінальні процесуальні відносини; після прийняття означеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, втрачає відповідну концептуальну властивість. Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали, при чому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами. Тому будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закритті втрачають кримінальний процесуальний статус, арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обтяження права особи користуватися належним їй майном, тому дані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Також вказано на те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що грунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції і вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено, тому даною ухвалою [PERSON] роз`яснено, що відповідні вимоги про скасування арешту майна (фактично про звільнення майна з-під арешту) підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому. \~ \~ \~ \~В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Іиталії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань; для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. \~ \~ \~ \~Таким чином, враховуючи наявність накладеного арешту на автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, держаний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , неможливість скасування цього арешту у позасудовому порядку, в тому числі шляхом звернення з відповідним клопотанням до слідчого судді в порядку КПК України, відсутності в зв`язку з цим можливості зареєструвати за собою в установленому законом порядку право власності на автомобіль, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом для захистом своїх порушених прав володільця цим автомобілем. З огляду на встановлені обставини, зважаючи на те, що кримінальне провадження, для забезпечення якого було застосовано арешт зазначеного автомобіля, закрито і підстави в застосуванні такого заходу забезпечення провадження відсутні, з урахуванням того, що в установленому законом порядку правомірність придбання позивачем вказаного автомобіля на електронних торгах ніким не оспорювалася та він на законних підставах володіє та користується цим автомобілем і він, як його володілець здійснив передбачені законом заходи щодо скасування цього арешту, звернувшись з відповідним клопотанням до слідчого судді, в чому йому було відмовлено, суд вважає, що для поновлення прав та інтересів позивача його позовні вимоги про зняття арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13.01.2016 року по справі №201/363/16-к (провадження 1-кс/201/201/2016) на автомобіль марки «Porsche Cayenne», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , шляхом заборони відчуження та розпорядження автомобілем, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, зважаючи на клопотання позивача, суд вважає необхідним витрати по справі віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved