Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 02.11.2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який за рішенням Глибоцького районного суду від 22.10.2013 року був розірваний. Вказує на те, що за час шлюбу в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з небажанням відповідача утримувати дітей, вона була змушена звернутися до суду про примусове стягнення з нього аліментів. 12.08.2019 року рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей, які [PERSON] не сплачує. Відповідач, як батько малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] з 2013 року і по теперішній час не виконує свої батьківські обов`язки щодо їх виховання та розвитку, не відвідує їх, не приймає участі у їх вихованні, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток та загалом не цікавиться ними, не спілкується та не бачиться. На підставі наведеного, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути із відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надіслав на адресу суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей, у зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків як батько. Справу просив розглянути у його відсутності та у відсутності позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи, відзиву на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі, просять розглянути справу у відсутності представника міської ради. А тому, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважити дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ч.ч.1, 4 ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 8 Європейської Конвенції захисту прав людини та основних свобод проголошує «1. Кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб». Отже, для вирішення питання, чи є втручання обґрунтованим згідно з п.2 статті 8, слід врахувати, чи переслідувало втручання законну мету і якщо так, чи було втручання необхідним, зокрема, чи було воно адекватною реакцією на суспільну необхідність, що не потребує зволікань. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Як вбачається з роз`яснень, які містять в п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Судом встановлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22.10.2013 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Крім того, судом встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12.08.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1200, 00 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 07.05.2019 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2021 року борг [PERSON] зі сплати аліментів складає 64 257,00 грн. Рішенням виконавчого комітету Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області №227 від 12.12.2021 року та висновком органу опіки та піклування вирішено визнати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним, та духовним життям дітей, не цікавиться їхнім розвитком, що у сукупності суперечить інтересам дітей та може їм зашкодити. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських прав. Тому, ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення батьківських прав відносно малолітніх: [PERSON] , та [PERSON] , він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються зокрема із судового збору. У разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на відповідача (ст. 141 ЦПК України). За таких обставин, враховуючи, що судом задоволено в повному обсязі позов [PERSON] , а тому понесені нею судові витрати на сплату судового збору, у сумі 908 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача - [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved