Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що їм на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Фактично житловим будинком позивачі користуються з 1988 року. Позивачі також користуються земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1031 га, на якій розміщений спірний будинок. Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим органом приватизації радгоспом «Жуківський» 02 березня 1994 року. В свідоцтві зазначено, що житловий будинок належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. [PERSON] у 2003 році уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Позивачам було відмовлено у реєстрації права власності, оскільки в свідоцтві про право власності на будинок не зазначені імена та по батькові трьох власників, а лише їх ініціали - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також в свідоцтві не вказані частки, що належать кожному із власників. Крім того, у свідоцтві про право власності на будинок у прізвищі « [PERSON] », « [PERSON] » зроблена помилка і прізвища записані як « [PERSON] », « [PERSON] ». Помилка в написанні прізвищ сталась внаслідок довільного перекладу прізвищ з російської мови. Таким чином, вищевказані невідповідності в свідоцтві про право власності перешкоджають вільному розпорядженню позивачами, як власниками, належним їм житловим будинком. З огляду на вищевикладене, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] просять суд встановити факт належності їм свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації радгоспом «Жуківський» 02 березня 1994 року та визнати за кожним з них право власності на ј частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. У своїх заявах позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, представник відповідача Згурівської селищної ради Третяк Д.О. позовні вимоги визнала повністю. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування підготовчого судового засідання не проводилось. Суд визнав можливим розглядати справу без участі сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наслідками підготовчого судового засідання. Обставини, викладені у позовній заяві підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в підготовчому судовому засіданні. Позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дошлюбне прізвище якої - [PERSON] (копія свідоцтва про одруження - а.с.11) та [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим органом приватизації радгоспом «Жуківський» 02 березня 1994 року. Свідоцтво видане відповідно до розпорядження органу приватизації радгоспому «Жуківський» від 28 лютого 1994 року № 28. Право власності зареєстроване в Переяслав-Хмельницькому МБТІ, про що вчинено запис в реєстрову Книгу № 1/30 (копія свідоцтва про право власності на житло - а.с.18-19, копії погосподарських книг - а.с.20-23, копія технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами - а.с.24-28). Фактично у житловому будинку позивачі проживають з 1988 року (копії погосподарських книг - а.с.20-23). Житловий будинок побудований у 1973 році. Згідно проведеної 30.06.2021 року технічної інвентаризації об`єкти, які відповідно до діючого законодавства вважаються об`єктами самочинного будівництва не виявлено (копія повідомлення КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» - а.с.29). Ринкова вартість житлового будинку становить 148611,00 грн (копія звіту про оцінку майна - а.с.32-49). Житловий будинок розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,1031 га, яка згідно державного акту серії ЯЖ № 230171 належить на праві власності [PERSON] (копія державного акту - а.с.50). Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на 01.07.2004 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. В свідоцтві про право власності ім`я та по батькові трьох власників написані зі скороченнями, тобто лише ініціали - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, у свідоцтві про право власності у прізвищі « [PERSON] », « [PERSON] » зроблена помилка і прізвища записані як « [PERSON] », « [PERSON] ». Помилка в написанні прізвищ виникла при міжмовних перетвореннях цього прізвища через посередництво відповідного російського запису й графічно відтворює фонетичні явища, які виявляються в його російській вимові, що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської двомовності (експертний висновок - а.с.31). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що в свідоцтві про право власності прізвища трьох власників, позивачів у даній справі, зазначені з помилкою, тобто не збігаються із їх прізвищами у паспортах. Також в свідоцтві щодо трьох власників замість їх імен та по батькові зазначені лише ініціали. В даному випадку належним способом захисту порушених прав позивачів є звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу у даній справі є необхідним позивачам для захисту їх прав як власників на вільне володіння, користування та розпорядження належним їм майном. Суд вважає за необхідне встановити факт належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації радгоспом «Жуківський» 02 березня 1994 року, позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також в свідоцтві про право власності вказано, що житловий будинок належить на праві власності позивачам у рівних долях, при цьому не зазначені конкретні частки, що належать кожному із власників. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Суд приходить до висновку, що оскільки долі позивачів у праві власності на житловий будинок є рівними, то частка кожного із співвласників становить по ј. Оскільки для позивачів існують перешкоди у вільному розпорядженні належним їм житловим будинком, захистити свої права вони можуть лише шляхом звернення до суду. Внести зміни до свідоцтва про право власності позивачі не мають можливості, оскільки на даний час радгосп «Жуківський», як орган приватизації не функціонує. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами. Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на вище вказане, суд вважає за необхідне визнати за кожним з позивачів право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За клопотанням позивачів, суд не застосовує до відповідача Згурівської селищної ради ст. 141 ЦПК України та понесені позивачами судові витрати залишає за ними.

Outcome: approved