Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивач, від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Воронін Ігор Олександрович звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь стягнуті за виконавчим написом нотаріуса № 5116 від 14 травня 2021 року грошові кошти в сумі 12\~740,80 грн як такі, що отримані без достатньої правової підстави та 4\~000,00 грн витрат на професійну правову допомогу. На обґрунтування позову позивач зазначає, що 4 липня 2020 року між [PERSON] , [INFO] , та Акціонерним товариством «Банк Форвард» був укладений кредитний договір № 200277464.Так, 06.07.2020 на розрахунковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] банком були перераховані грошові кошти в сумі 58\~376,64 грн, які складались з 49\~980,00 грн як суми кредиту і 8\~396,64 грн як страхова премія, яка згодом була перерахована на розрахунковий рахунок Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» «Арсенал Лайф» № [NUMBER] . Кредитний договір від 04.07.2020 був погашений [PERSON] достроково, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку [PERSON] . Разом з тим, у червні 2021 року, [PERSON] дізнався, що банківська картка заблокована, в зв?язку із тим, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. було відкрито виконавче провадження № 65520743 від 20.05.2021 і винесена постанова про арешт коштів та постанова про примусове стягнення грошових коштів на підставі виконавчого напису № 5116 від 14 травня 2021 року. 02 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою про визнання виконавчого напису № 5116 від 14 травня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 937/7537/21 позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» були задоволені, виконавчий напис № 5116 визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили 25.11.2021. З 02 червня 2021 року з банківських рахунків [PERSON] здійснювались відрахування грошових коштів на погашення заборгованості, загальна сума відрахувань становить 12\~740,80 грн. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем АТ «Банк Форвард» суми у розмірі 12 740,80 грн було стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису, який судовим рішенням був визнаний таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала. На думку позивача, якщо у нього дійсно існує заборгованість перед відповідачем, така повинна бути погашена у інший спосіб, аніж шляхом утримання коштів, стягнутих у виконавчому провадженні № 65520743. Позивач [PERSON] в судове засідання, призначене на 03.02.2022 на 09:30 годин, не з`явився, від його представника адвоката Вороніна І.О. надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають, просять задовольнити вимоги в повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» в судове засідання, призначене на 03.02.2022 на 09:30 годин, не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви від представника відповідача про відкладення судового засідання та про проведення судового засідання за його відсутності не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки, відзив на позовну заяву не подав, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в судове засідання, призначене на 03.02.2022 на 09:30 годин, не з`явилася з невідомої суду причини, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. в судове засідання, призначене на 03.02.2022 на 09:30 годин, не з`явилася з невідомої суду причини, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та у зв`язку з неявкою представника відповідача та третіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з вимог ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Відповідно до\~ст. 76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 4 липня 2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Банк Форвард» був укладений кредитний договір № 200277464 на суму 58\~376,64 грн, яка складається з 49\~980,00 грн як суми кредиту і 8\~396,64 грн як страхова премія /а.с.7-10/. Відповідно до умов Договору строк кредитування складає 1464 дні, з 04.07.2020 по 06.07.2024. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріальною округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 5116 від 14 травня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АБ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 15\~275 грн. 26 коп. Позивач [PERSON] 02 серпня 2021 року звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою про визнання виконавчого напису № 5116 від 14 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріальною округу Буждиганчук Є.Ю., таким, що не підлягає виконанню. В заочному рішенні суду від 25 жовтня 2021 року (справа № 937/7537/21) було зазначено, що 20.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. була винесена постанова ВП\~№ 65520743 про відкриття провадження щодо стягнення заборгованості з позивача на користь АТ «Банк Форвард». Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 25.10.2021 року позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард» були задоволені, виконавчий напис № 5116 визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили 25.11.2021 /а.с.14-15/. З 02 червня 2021 року з банківських рахунків [PERSON] відраховувались грошові кошти на погашення заборгованості. Відповідно до виписки з особистого рахунку [PERSON] , номер банківського рахунку [NUMBER] , були відраховані грошові кошти, як погашення арештованої суми в наступних розмірах: 134,08 грн від 02.06.2021; 2334,58 грн від 24.06.2021; 1867,66 грн від 23.07.2021; 1867,66 грн від 20.08.2021; 1867,66 грн від 23.09.2021; 2334,58 грн від 23.10.2021; 2334,58 грн від 24.11.2021 /а.с.11-13/. В загальній сумі відрахування склало 12\~740,80 грн. Таким чином, на підставі виконавчого напису № 5116 від 14 травня 2021 року з [PERSON] було стягнуто грошову суму у загальному розмірі 12\~740,80 грн. Вирішуючи вказаний спір, суд виходить з наступного: Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом визнано виконавчий напис № 5116 від 14 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріальною округу Буждиганчук Є.Ю., щодо стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 15 275,26 грн таким, що не підлягає виконанню. Тобто правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню\~стаття 1212 ЦК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду\~від 06 жовтня 2021 у справі № 623/363/20, провадження № 61-3007св21 (ЄДРСРУ № 100214638), від 08 вересня 2021 року у справі\~№ 206/2212/18, провадження № 61-5624св19 (ЄДРСРУ № 99714125) від 08 вересня 2021 року у справі\~№ 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі\~№ 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі\~№ 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі\~№ 910/1531/18, відступати від висновків яких суд підстав не вбачає. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем\~АТ «Банк Форвард» суми у розмірі\~12\~740,80 грн було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Таким чином, позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 12\~740,80 грн підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Право на правничу допомогу гарантовано статтями\~8, 59 Конституції України. Згідно з вимогами ст.137\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно із\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідно до договору про надання правової допомоги від 03.07.2021, представником [PERSON] є [PERSON] (а.с.30). Оплата за надані юридичні послуги в сумі 4\~000,00 грн підтверджується безпосередньо договором про надання правової допомоги від 03.07.2021, згідно якого сторони погодили, що вартість юридичних послуг складає 4\~000,00 грн та додатком № 1 до договору актом про надання юридичної допомоги (а.с.31). Згідно вимог\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення пропорційності, зокрема забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій. Дослідивши документи, які надані на підтвердження вартості наданих послуг у справі, суд встановив, що позивачем доведено, що розмір понесених витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягають повному задоволенню, у розмірі 4 000,00 грн.

Outcome: approved