Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у Вінницькій області звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Уланівська територіальна громада про відшкодування матеріальної шкоди. На обґрунтування своєї позиції посилалається на те, що 11.08.2020 складено протокол про адміністративне правопорушення №001373 відносно [PERSON] про те, що останній 11.08.2021 о 22:20 год. на р. Снивода поблизу с. Уланів Хмільницького району Вінницької області здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову - сіткою з жилки в кількості 1 шт. В результаті лову виловлено рибу: Карась сріблястий - 19 екз, Щука - 2 екз, Короп - 2 екз, Амур білий - 1 екз, Товстолоб - 1 екз, загальною вагою - 3,3 кг., чим наніс збитки рибному господарству на суму 2125 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача 2125 грн. заподіяної шкоди. Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження, надавши відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Представник Уланівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами. Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 85 КУпАП (копія на а.с. 8). На підставі вказаного протоколу Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області була винесена постанова по справі, відповідно до якої [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 340 грн (копія на а.с. 10). Відповідно до розрахунку розміру шкоди заподіяної державі, загальна сума заподіяної шкоди становить - 2125 (копія на а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Аналогічні положення закріплено ст.ст.3,5 Закону України «Про тваринний світ», ст. 39 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Згідно з п.9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року №1126, вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом, які затверджуються Держкомрибгоспом за погодженням з Мінекобезпеки. Пунктом 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, визначено, що забороняється лов водних живих ресурсів, зокрема: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; без наявності відповідних документів, що дають право на здійснення лову в окремих водоймах. Відповідно до ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ч.4, ч.5 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вина відповідача у порушенні правил рибальства встановлена постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09.09.2020 , що набрала законної сили. З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлена протиправність дій [PERSON] , якими завдано шкоду державним інтересам шляхом незаконного вилову цінних видів водних біоресурсів, суд дійшов висновку про наявність підстав для її відшкодування. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача 2 270 грн. понесених документально підтверджених витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved