Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 01.11.2021 року позивач ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" суму заборгованості за Договором надання фінансових послуг №18030-125823 від 31.10.2018 року в загальному розмірі 70957,27 грн., а також стягнути судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою від 24.11.2021 року провадження у справі відкрито. Матеріали справи містять заяву представника позивача щодо розгляду справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав, повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» посилається на те, що сторони уклали Договір про надання фінансових послуг №181030-125823 на суму 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. На момент 15.11.2018 року термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, та станом на 27.09.2021 року загальний розмір заборгованості становить 70957,27 грн. На підставі викладеного позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань до суду не надав, повідомлявся належним чином. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 31.10.2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та відповідачем[PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 181030-125823, згідно з яким [PERSON] ознайомившись з Додатком 2 до кредитного договору - Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на Офіційному сайті pzaim.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними, просить ТОВ надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 3000,00 грн. Розмір затвердженої суми 3000,00 грн. та перерахувати його на вказані реквізити. Строком на 16 днів до 15.11.2018 року та зобов`язується повернути кредит у розмірі 3000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 960,00 грн. Розмір процентів: 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних). Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 31.10.2018 р. При виникненні заборгованості зобов`явується сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого Строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15й день - 5,02%, на 30й день - 7,67%, у порядку, що передбачені розділом 4 Умов. Відповідно до довідки, виданої ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" вих. № 726 від 28.09.2021 року грошові кошти за договором були перераховані на картку відповідача № [NUMBER] . З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, станом на 27.09.2021 року заборгованість [PERSON] становить 67320,00 грн., з яких: тіло - 3000,00 грн., відсотки - 63780,00 грн., пеня - 1500,00 грн. Окрім того позивачем нараховані 3 відсотки річних в розмірі - 2960,58 грн. та збитки від інфляції - 676,69 грн. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами 31.10.2018 року було укладено угоду про надання кредиту, відповідач не здійснив повернення коштів у строк, визначений у договорі, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач [PERSON] не скористався своїми процесуальними правами на подання відзиву, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved