Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

14 травня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути солідарно з відповідачів на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 76792,73 грн., інфляційні витрати в сумі 3919,71 грн. та 3% річних у розмірі 1668,24 грн. а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідачі, у свою чергу, не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ними виникла заборгованість за період з 01.03.2014 року по 31.03.2021 року у сумі 76792,73 гривні. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. 09 вересня 2021 року через канцелярію суду від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій вони просили суд відмовити у частині позовних вимог, які заявлені поза межами строку позовної давності. 27 жовтня 2021 року через канцелярію суду від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких вони зазначають, що наданий позивачем розрахунок зроблено не правильно та без урахування фактичних виплат. В частині періоду з 01.03.2014 по 01.04.2018 застосувати строки позовної давності, а в частині за період з 01.04.2018 по 01.03.2021 позовні вимоги необґрунтовані, оскільки позивачем не враховані оплати відповідачів, а саме 30.12.2020 року - 200,00 грн, 27.01.2021 року - 2000,00 грн., 01.03.2021 - 2500,00 грн., 28.05.2021 - 1000,00 грн, 30.06.2021 - 3000,00 грн. 01.07.2021 - 5000,00 грн, 02.04.2021 - 2000,00 грн. 11.10.2021 - 5000,00 грн. Оскільки позивачем не враховані раніше здійснені оплати, то відповідачі позбавлені можливості перевірити правильність нарахування інфляційних витрат та 3% річних, а тому у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на електрону пошту суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечувала. Відповідачів [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Так, судом було встановлено, що згідно Довідок про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.05.2021 року та 01.06.2021, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 4, 14,15,16,17) Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.03.2014 року по 31.03.2021 року в розмірі 76792,73 грн. (а.с. 5-6) Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржниками не погашена. Відповідно до ст 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Приписами ст. 68 ЖК України, встановлено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. № 1875-ІV, обов`язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005року №630. Згідно п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно вимог п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Але, відповідачі, отримуючи надані їм послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачують, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.03.2014 року по 31.03.2021 року в розмірі 76792,73 грн. Окрім того, позивач просив суд стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 3919,71 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1668,24 грн., що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги. (а.с. 7) Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідачів за послуги теплопостачання за період 01.03.2014 року по 31.03.2021 року складає в розмірі 76792,73 грн., інфляційні витрати в розмірі 3919,71 грн., 3% річних у розмірі 1668,24 грн. Відповідачі просили суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що позовна заява подана до суду 14 травня 2021 року та беручи до уваги, що позивачем без поважних причин пропущений строк позовної давності, тому позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, з урахуванням строків позовної давності у відповідачів є заборгованість за період з 01 квітня 2018 по 01 березня 2021 року у розмірі 45930,34 грн., а також інфляційні витрати у розмірі 3919,71 грн, 3% річних у розмірі 5587, 95 грн. Твердження відповідачів, що сплачені ними виплати не були враховані не знайшли свого підтвердження, оскільки оплати за 31.12.2020 в розмірі 200,00 грн., 27.01.2021 в розмірі 2000,00 грн., та 01.03.2021 в розмірі 2500,00 грн. були враховані позивачем, що підтверджується розрахунком про заборгованість. (а.с.5-6) Що стосується стверджень відповідачів про врахування оплат, які були ними здійснені 30.06.2021, 01.07.2021, 02.04.2021, 29.05.2021, 11.10.2021, то згідно копій квітинці,дані сплати були здійснені за поточні нарахування оплати комунальних послуг з теплопостачання, а саме за період, який не входить до позовних вимог. Будь-якого контррозрахунку відповідачами суду надано не було, клопотання про призначення економічної експертизи не заявлено. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 березня 2014 року по 31 березня 2018 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском трирічного строку позовної давності. Отже, сума заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 квітня 2018 по 31 березня 2021 року становить у розмірі 45930,34 грн, інфляційні витрати у розмірі 3919,71 грн, 3% річних у розмірі 1668,24грн., а всього 50518,29 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2270,00 грн., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч.1 ст.141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі в сумі 1392 грн. 03 коп.(50518,29*2270/82380,68) На підставі викладеного і

Outcome: partial