Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 27 травня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 6 000, 00 грн. щомісяця та витребувати докази. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є інвалідом третьої групи та отримує соціальну допомогу у розмірі 1 712, 00 грн. щомісяця, якої не вистачає на проживання. Інших доходів не має. У зв`язку з хворобою не може працевлаштуватися. Проживає з мамою у приватному будинку та несе витрати на його утримання. Відповідач є сином позивача. Після розлучення з дружиною позивач сплачував аліменти на його утримання та додаткові витрати на його навчання, завжди виконував батьківські обов`язки та піклувався про сина на скільки це було можливо. Крім того, сину та дружині залишив свою квартиру. Наразі фінансове становище позивача є вкрай скрутним, при цьому відповідач є моряком та отримує заробітну плату в іноземній валюті, а тому на підставі ст. 202 СК України відповідач має обов`язок перед позивачем та повинен надавати допомогу на його утримання. У добровільному порядку відповідач такої допомоги не надає, а тому позивач змушений звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання у зв`язку з непрацездатністю. ІІ. Виклад позиції відповідача. 16.09.2021 року відповідач подав відзив на повну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі виходячи з наступного. Після того як батьки розлучилися, позивач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав. За рішенням суду припинено право позивача на 1/3 частку у спільному майні подружжя в квартирі [ADDRESS] , та матір сплатила йому вартість 1/3 частини у розмірі 70 400,00 грн.. З 2006 року відповідач навчався в Херсонському морехідному училищі рибної промисловості, а згодом в ВНЗ «Херсонський державний морський інститут» на платній основі. За час навчання позивач матеріальної допомоги не надавав. За викладених обставин, вважає, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків протягом усього часу, як до досягнення відповідачем повноліття так і за період його навчання. Крім того, відповідач наразі має на утриманні доньку та дружину, і не має постійної роботи та доходу, а тому аліменти у розмірі 6 000, 00 грн. сплачувати не має можливості. Зазначив, що позивачу інвалідність встановлено до 01.10.2021 року та має пролонгуватися. У віці 54 років він не є непрацездатним. Вказав, що батько працює у службі таксі без офіційного оформлення на своєму автомобілі і отримує дохід. ІІІ. Виклад позиції позивача у відповіді на відзив. 27.09.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому він позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Підтвердив, що між ним та колишньою дружиною був спір щодо квартири та виплати моральної компенсації. Вказав, що після розірвання шлюбу намагався надавати максимально можливу фінансову підтримку своєму сину, враховуючи свою нестабільну фінансову ситуацію. Зазначив, що якби був повідомлений належним чином про відкриття виконавчого провадження щодо сплати аліментів завчасно, а не після того, як був об`явлений у розшук та зупинений працівниками ДАІ, то відповідно, заборгованість по аліментам не виникла та увесь розрахунок був би сплачений вчасно. При цьому борг погасив одразу. Тверджень відповідача, що не допомагав фінансово під час навчання у Херсонському морехідному училищі рибної промисловості також не відповідає дійсності, про що свідчать квитанції. Наразі позивач дійсно потребує фінансової допомоги, бо інвалідність було подовжено, він постійно проходить лікування у медичних закладах та витрачає грошові кошти на лікування та знеболюючи засоби. Враховуючи складну економічну ситуацію в країні, позивачу, як інваліду, вкрай важко знайти біль-менш оплачувану роботу. Відтак, єдиним джерелом доходу є щомісячна соціальна допомога у розмірі 1712 грн., якої не вистачає на мінімальні потреби та сплату житлово-комунальних послуг. Окрім того, потрібно забезпечувати матір, яка теж потребує догляду та лікування. При цьому, відповідач є працездатною особою, ходить у рейси за контрактом, отримує дохід та може надати фінансову допомогу. ІV. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Судове засідання призначено на 12.07.2021 року. Витребувано докази з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. 18.06.2021 року з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшли витребувані докази. За клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 16.09.2021 року. 16.09.2021 року відповідач подав відзив на позов. За клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 20.10.2021 року. 27.09.2021 року позивач подав відповідь на відзив. 19.10.2021 року представник відповідача за ордером адвокат Смельська В.В. подала заяву про виклик свідків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.10.2021 року задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків. Судове засідання призначено на 03.11.2021 року. У зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці 03.11.2021 року справа не розглядалася, судове засідання призначено на 23.11.2021 року. За клопотанням позивача судове засідання відкладено на 21.12.2021 року. У зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 01.02.2022 року. У судовому засіданні 01.02.2022 року сторони надали пояснення по суті заявлених позовних вимог та заперечень проти заявленого позову, допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у письмових заявах по суті справи. Вказав, що звернувся до суду з позовом в силу крайньої необхідності та неможливості за станом здоров`я самостійно себе утримувати та забезпечувати. Проживає з мамою пенсіонеркою у приватному будинку, несе значні витрати на утримання матері та комунальні платежі за будинок. Коли син був малим допомагав йому та утримував як міг, ні в чому не відмовляв. Надавав грошові кошти у якому розмірі не пригадує, купував речі. Докази на підтвердження зазначеного надати не має можливості. Наразі син працює моряком та за інформацією з інтернету, особи на таких посадах отримують великі доходи та в іноземній валюті, а тому сума на утримання у розмірі 6 000, 00 грн. є тим мінімумом, який відповідач має можливість йому надавати. Зазначав, що матір, з якою він проживає, отримує пенсію, якої також замало для належного забезпечення та утримання матері. Має у власності автомобіль, на якому раніше здійснював пасажирські перевезення та працював як таксі. Вказав, що на теперішній час не працює та додаткових доходів від перевезень пасажирів не отримує. Не заперечував проти наявності у власності матері земельної ділянки, яка перебуває у оренді і за оренду якої сплачуються грошові кошти. Представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, вказала, що є всі законодавчо визначені підстави для задоволення позовних вимог. Представник відповідача за ордером адвокат Смельська В.В. заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказала, що відповідачем обов`язок по утриманню сина не виконувався, матеріальної допомоги на утримання та навчання від батька відповідач не отримував, доводилося оголошувати позивача в розшук, щоб той сплатив заборгованість за аліментами. Проти факту сплати боргу по аліментах, які стягувалися за рішенням суду до досягнення дитиною повноліття, не заперечує, але вказала, що такий борг був сплачений коли відповідачу виповнилося 19 років, а тому вважати їх сплату, як надання допомоги на утримання дитини, яка не досягла вісімнадцяти років не можна. Відповідач проживає у будинку разом зі своєю матір`ю, отримує свою пенсію та пенсію на матір, має автомобіль на якому таксує та отримує доходи від перевезень пасажирів. Крім того, у власності матері є земельна ділянка, яка здається в оренду і доходи від оренди також отримуються позивачем. За таких обставин, позивач не є особою у розумінні статті 202 СК України, який потребує допомоги, а тому підстави для стягнення аліментів з її довірителя відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень від учасників справи про проведення судового засідання і вирішення клопотань без його участі не надходило. За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача [PERSON] за наявності його представника у судовому засіданні. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. V. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 24.10.1989 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції зроблено актовий запис №1441 та 14.12.2006 року видано повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.02.1998 року у справі №2-449/98 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 05.12.2002 року відділом РАЦС Суворовського РУЮ у м. Херсоні зроблено актовий запис №608 та видано свідоцтва про розірвання шлюбу. Неповнолітню дитину [PERSON] , 1989 р.н. залишено з матір`ю [PERSON] . 03.07.2007 року державним виконавцем Комсомольського ВДВС Херсонського МУЮ надіслано розпорядження до бухгалтера приватного таксі 056 про стягнення з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати [PERSON] , після відрахування податків з 01.07.2007 року ј частини поточних аліментів та по ј до погашення богу у сумі 5 462, 72 грн. За заявою [PERSON] постановою державного виконавця Комсомольського ВДВС Херсонського МУЮ від 18.07.2007 року повернуто виконавчий лист №2-7204, виданий 24.11.2004 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі ј всіх видів заробітку. Згідно довідки Суворовського ВДВС Херсонського МУЮ від 22.08.2007 року станом на 22.08.2007 року заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання [PERSON] складає 5 821, 85 грн. 01.10.2007 року постановою державного виконавця Суворовського ВДВС Херсонського МУЮ об`єднано виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] та про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди. 01.10.2007 року державним виконавцем Суворовського ВДВС Херсонського МУЮ складено подання про оголошення розшуку боржника [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 14.09.2009 року у справі №2-5433/2009 припинено право [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] відшкодування вартості його частки у сумі 70 400, 00 грн. [PERSON] , 1989 року народження, з 03.08.2006 року до липня 2009 року навчався в Херсонському морехідному училищі рибної промисловості, що підтверджено довідкою училища та договором про проходження практики курсантами від 01.07.2008 року. З 2009 року по 2011 рік [PERSON] навчався у ВНЗ «Херсонський державний морський інститут» вартістю освітньої послуги 4 180, 00 грн., що підтверджено договором надання освітніх послуг від 25.08.2009 року. Згідно долучених до відзиву квитанцій, за навчання [PERSON] у 2009-2011 рр. оплачено 24 660, 00 грн. Платником у квитанціях зазначено [PERSON] . 23.10.2015 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що 23.10.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №1342 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , про що 09.04.2019 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено актовий запис №230 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . За інформацією з Головного центру обробки інформації ДПС України від 08.06.2021 року [PERSON] з 2016 року кілька разів на рік перетинає державний кордон України. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №562491 [PERSON] , [INFO] , встановлено третю групу інвалідності до 01.10.2021 року. Дата чергового переогляду 09.09.2021 року. Протипоказана тяжка фізпраця, нервово психічні перенапруження, довготривале перебування на ногах, у вимушеному положенні тіла, в несприятливих метеоумовах, робота яка вимагає точних рухів, утримання предметів. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №241555 [PERSON] , [INFO] , встановлено третю групу інвалідності до 01.10.2022 року. Дата чергового переогляду 13.09.2022 року. Протипоказана тяжка фізпраця, нервово психічні перенапруження, довготривале перебування на ногах, у вимушеному положенні тіла, в несприятливих метеоумовах, робота яка вимагає точних рухів, утримання предметів. Згідно довідки Суворовського РУСЗН м. Херсона №256 від 18.02.2021 року, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу інвалідам 3 групи. З вересня 2020 року по лютий 2021 року її розмір становить 10 443, 00 грн. [PERSON] , [INFO] з 31.10.2009 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] , що підтверджено довідкою про реєстрацію місця проживання з Херсонської міської ради від 03.03.2021 року та реєстраційним штампом на арк. 11 паспорту громадянина України [NUMBER] , виданого [PERSON] [PERSON] , 1939 р.н. є пенсіонером за віком, що підтверджено посвідченням № [NUMBER] , виданим Суворовським РУ ПФУ. Згідно квитанції б/н від 21.08.2008 року на рахунок Суворовського ВДВС Херсонського МУЮ сплачено 12 257, 43 грн.(арк..16) аналогічні за змістом чеки долучено позивачем до відповіді на відзив. Згідно чеків Укрпошти від 21.03.2009 року та 07.11.2008 року на ім`я [PERSON] перераховано по 800, 00 грн.(арк..16) аналогічні за змістом чеки долучено позивачем до відповіді на відзив. Згідно долучених до позову чеків та квитанцій, [PERSON] несе витрати на комунальні послуги, ліки та харчування за березень - травень 2021 року (а.с. 17-29). Свідок [PERSON] у судовому засіданні в ході допиту показала, що є колишньою дружиною позивача та матір`ю відповідача. Позивач допомоги на утримання сина не надавав. Аліменти отримала один раз коли за порадою державного виконавця було арештовано автомобіль бувшого чоловіка. Стосунки з сином у позивача не склалися. Свідок сама платила за навчання сина і в училищі і в університеті. Вказала, що позивач працює таксистом, бачила неодноразово сама у місті позивача на таксі з шашечкою та розповідали знайомі та друзі. Зі слів сестри позивача - [PERSON] знає, що той забирає у матері пенсію та гроші за оренду землі і витрачає на власні потреби. [PERSON] ходить в рейси раз на 4-6 місяців, невістка не працює бо перебуває у відпустці по догляду за дитиною, і як молодій сім`ї свідок надає допомогу сім`ї сина. Свідок [PERSON] повідомила що є сестрою позивача та тіткою відповідача. Вказала, що позивач покинув сім`ю і відтоді сину не допомагав. Свідку відомо, що колишня дружина поставила машину позивача на штрафмайданчик за несплату аліментів, а співмешканка виплатила ці борги, щоб у позивача була машина і можна було таксувати та заробляти гроші. Часто бачить у місті сіру машину позивача (жигулі) з шашечками. Зі слів матері знає, що та має пай 10 га. у Миколаївській області, Снігурівського району який здає в оренду і отримує дохід. Мама жалілася, що позивач забирає у неї усі гроші і пенсію близько 3 000, 00 грн. і за орендну плату за пай. Свідок [PERSON] повідомив, що є сватом позивача та тестем відповідача. Про дитинство відповідача та те чи допомагав йому позивач раніше не обізнаний. Вказав, що позивач сам повідомляв йому напередодні, що таксує. Місяць тому бачив особисто автомобіль позивача біля центрального ринку з шашечками. Свідок повідомив, що відповідач стабільного доходу не має, оскільки працює моряком. Контракти не стабільні, оскільки робота є коли її пропонує роботодавець. Перед кожним рейсом треба гроші на документи. Діти живуть у однокімнатній квартирі бабусі, свого житла не мають, а тому сім`я свідка та мати відповідача допомагають їм фінансово. Вказав, що відповідач має машину марки «мазда». Про вартість машини та доходи відповідача не обізнаний. VІ. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203 СК України). Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Зі змісту положень ч.3 ст.75 СК України непрацездатним вважається той з батьків, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Водночас доведення потреби в матеріальній допомозі являється процесуальним обов`язком саме позивача. Потреба у матеріальній допомозі означає недостатність коштів, необхідних для підтримання нормальної життєдіяльності особи, а тому потреба в матеріальній допомозі має визначатися відповідно до встановленого законом прожиткового мінімуму. Щодо потреби у матеріальній допомозі, то вона має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тому, з урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК України, положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при визначенні потреби у матеріальній допомозі треба виходити з критеріїв, закріплених в ч.4 ст.75 СК України. Критерії визначення потреби у наданні матеріальної допомоги передбачені у ч.4 ст.75 СК України, відповідно до якої один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. З аналізу зазначених норм закону вбачається, що встановлення необхідності отримання матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. КЦС у складі ВС у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №301/160/17 у своїх висновках вказав, що при вирішенні справи у подібних правовідносинах необхідно виходити з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Враховуючи вищевикладене, обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі наявності складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. У разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі ВС від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Згідно з п.21 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, лише в тому разі якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Вони також звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Ухилення від виконання батьківських обов`язків обов`язково означає умисне діяння (дію або бездіяльність), у результаті якого обов`язки по утриманню та/або вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі або не виконуються взагалі. Зазначені вище обставини мають підтверджуватися належними та допустимими доказами і бути всебічно оцінені судом під час розгляду справи. Такими доказами, зокрема можуть бути судове рішення у кримінальному провадженні за статтею 164 КК України або документи, які стали підставою для призначення дитині тимчасової державної допомоги, відповідно до положень Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189. Наявність факту ухилення також може бути підтверджена рішенням суду про стягнення заборгованості за аліментами або довідкою органу ДВС про наявність такої заборгованості. Зазначений висновок викладено у постанові КЦС у складі ВС від 04 вересня 2019 року у справі № 466/8913/16-ц. Наявними в матеріалах справах доказами підтверджено, що позивач обов`язок по утриманню сина виконував неналежним чином та не у повному обсязі, періодично мав заборгованість по сплаті аліментів, оголошувався державним виконавцем у розшук, що засвідчує у свою чергу про ухилення платника аліментів від належного виконання свого батьківського обов`язку щодо надання допомоги на утримання свого неповнолітнього сина. Суд критично ставиться до тверджень позивача, що начебто матір дитини перешкоджала позивачу у наданні такої допомоги добровільно дитині та у спілкуванні із дитиною, оскільки зазначене спростовується як свідченнями свідків так і наявними в матеріалах доказами із матеріалів виконавчого провадження. Не знайшли також свого підтвердження в ході розгляду справи належними та допустимими доказами і твердження позивача про оплату ним навчання відповідача як у училищі так і у вищому учбовому закладі, тобто у період вже після досягнення відповідачем повноліття та продовження навчання. Викладені у позові обставини щодо того, що позивач, виконуючи свій батьківський обов`язок по утриманню дитини, залишив дружині та сину квартиру спростовуються, обставинами, встановленими у рішенні Суворовського районного суду м. Херсона від 14.09.2009 року у справі №2-5433/2009, з якого вбачається, що позивач у якості компенсації належної йому 1/3 частини квартири отримав від колишньої дружини грошові кошти, що у тому числі підтверджено самим позивачем у судовому засіданні, у розмірі 8 000,00 доларів США.. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що йому встановлено третю групу інвалідності, тобто він отримав статус непрацездатної особи, за станом здоров`я не може працювати, отримує лише державну соціальну допомогу, розміру якої не вистачає на забезпечення життєдіяльності. Разом з тим, посилання позивача на неможливість працювати за станом здоров`я спростовується довідкою МСЕК від 10 березня 2021 року, відповідно до якої позивачу встановлюються певні обмеження щодо виду та характеру праці, однак не зазначається про її заборону. Крім того, сам по собі факт непрацездатності не породжує безумовного обов`язку повнолітньої дитини утримувати своїх батьків, оскільки в даному випадку визначальним є саме потреба батька в матеріальній допомозі. При цьому матеріали справи не містять доказів відсутності у позивача додаткового заробітку чи доходу, більше того допитані у судовому засіданні свідки повідомили, що позивач отримує дохід від таксування, неодноразово бачили його авто з відповідним розпізнавальним обладнанням, а з свідчень свідка [PERSON] вбачається, що про такі обставини він знає зі слів самого позивача, з чого суд робить висновок про неправдиві пояснення позивача про ці обставини. Крім того не спростовано позивачем свідчень свідків та твердження відповідача про наявний дохід отриманий від передачі в оренду земельної ділянки, яка належить матері позивача. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Встановивши, що позивачем в ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами наявності у сукупності ознак, за яких відповідач зобов`язаний надавати допомогу на утримання позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. VІІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із позовом судовий збір не сплачувався з підстав визначених ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Враховуючи, що в ході розгляду справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, правові підстави для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду відсутні.

Outcome: dismissed