Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 29 липня 2006 року. Від шлюбу в них народилась одна дитина: син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначала у позові, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. За час спільного проживання між ними постійно виникали сварки, вони втратили будь-яку повагу один до одного, і вони вже не проживають нормальним сімейним життям більше шести місяців. Тому вважає, що їх шлюб існує лише формально й подальше збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам та намірам. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Крім того, позивачка вказувала на те, що відповідач являється працездатним, і має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Однак, їй невідомо про його доходи, тому позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 4200 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. У підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю. Зазначив, що проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечує. Не заперечує також щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 4200 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб 29 липня 2006 року, який на даний час існує лише формально, оскільки між подружжям виникла неприязнь один до одного, шлюбні відносини припинені. Від шлюбу у сторін народилась одна дитина: син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні та вихованні. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід , розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не заперечує щодо задоволення позову у частині стягнення аліментів в розмірі 4200 грн., тому суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 4200 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати, які понесла позивачка, слід стягнути з відповідача на її користь, а також слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved