Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов 27.07.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) в якому просить стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів на місяць, але не менше ніж 50% і встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подані заяви до повноліття доньки [PERSON] - до [INFO] . Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісячно, але не менше 50% від встановленої законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення сином [PERSON] 23-х років - до [INFO] (при умові продовження навчання). Стягнути на її користь компенсацію 1/2 частини вартості навчання сина [PERSON] , [INFO] у Одеському державному аграрному університеті у розмірі 39100 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 06.11.1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №956. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні. Також, мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається на стаціонарі, за контрактом, на 2-му курсі Одеського державного аграрного університету. Оскільки син навчається, він обмежений у можливості забезпечувати себе та потребує допомоги не лише від неї, але й від батька. Загальна вартість навчання складає 78200 гривень. З цієї суми, позивачем вже сплачено 14900 гривень. Розмір решти складає 63300 гривень. Підставою для звернення позивачем з позовною заявою до суду стало те, що відповідач не надає належної допомоги в утриманні дітей. Відповідач є працездатним, має можливість надавати дитині належну матеріальну підтримку, достатню для всебічного та гармонійного розвитку дітей. Позивачу не відомо про місце роботи та розмір доходу відповідача, оскільки він приховує цю інформацію. Інших дітей у позивача чи у відповідача немає. На підставі вказаного позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом. 26.11.2021 року (вхід. ЕП №22239) від представника відповідача [PERSON] адвоката - Ленець О.В., який діє на підставі ордеру серії ВН № 1073759 від 12.10.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги щодо стягнення аліментів на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , задовольнити частково - стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, в задоволенні інших позовних вимог відмовити у повному обсязі. У відзиві на позов вказує, що позивачка не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком. Оскільки, відповідач на теперішній час не має місця роботи, стабільного заробітку. З 04.12.2020 року відповідач працював інженером-конструктором в ПП «Айтекс», однак 05.11.2021 року трудові відносний припинені за п.1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін). Про зазначене свідчить копія трудової книжки та копія наказу №65/к/тр (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту). Відповідач наразі в пошуку роботи, стабільного заробітку не має. До того ж, за час роботи відповідач не зміг сформувати жодних накопичень, котрі можливо було спрямувати на допомогу сину. Заробітна плата «на руки» в ПП «Айтекс» становила 5200,00 грн., чого ледве вистачало на базові потреби. Вказане доводить копія Довідки ПП «Айтекс» №12 під 21.09.2021 року. Окрім повнолітнього сина він має дочку 2016 року народження. По можливості відповідач сплачує аліменти на малолітню дитину, про що можуть свідчити копії квитанцій АТ КБ «Приватбанк» від 15.07.2021 року на суму 700 гривень, 20.07.2021 року на суму 800 гривень, від 11.11.2021 року на суму 1000 гривень. Орієнтовний розмір щомісячних витрат на аліменти на дочку становить 1500-2000 гривень. Також, відповідач вимушений допомагати своїй матері-пенсіонерці [PERSON] , [INFO] , котра в вересні-жовтні 2021 року хворіла на гостру респіраторну вірусну інфекцію Сovid-19. На лікування були витрачені суттєві грошові копни. Згідно зі ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Цінним майном відповідач не володіє та у нього немає ні автомобіля, ні нерухомого майна. Відповідач проживає на підставі усної домовленості (раніше проживав із сім`єю) в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Відповідач сплачує за користування комунальними послугами до 2000 гривень на місяць. Так, в листопаді 2021 року вже було сплачено 2700 гривень, на що вказують квитанції АТ КБ «Приватбанку» від 11.11.2021 року на суму 1500 гривень, від 11.11.2021 року на суму 200 гривень, від 11.11.2021 року на суму 1000 гривень. Факт тривалого часу проживання у вказаній квартирі можливо прослідкувати через квитанції про сплату комунальних послуг віл 07.07.2020 року на суму 260 гривень від 15.09.2019 року на суму 516,64 гривень. Також у відповідача маються фінансові навантаження, які створюють заборгованості за декількома кредитними договорами. Відповідно до виписки від 20.11.2021 року по кредитній картці в банку ПУМБ, заборгованість складає 36 015,35 гривень. З довідки АТ «Райффайзен Банк» від 23.11.2021 року вбачається наявність заборгованості в розмірі 25 539,02 гривень за Кредитним договором №010/0549/82/0068398 від 19.07.2017 року. В АТ «Райффайзен Банк» є також другий кредит. Заборгованість станом на 30.04.2021 року складала 26 891,16 гривень. Таким чином, відповідач не має цінного майна, має борги у банках, несе витрати на матеріальну допомогу малолітній дитині, похилій матері. Відповідач є безробітним, заощадження відсутні, залишок наявних грошей дозволяє лише харчуватися та сплачувати комунальні послуги. Щодо стягнення витрат на навчання повнолітньої дитини, представник відповідача зазначає, що витрати на навчання входять до складу аліментів і не є окремими витратами, що підлягають стягненню. Вони є лише елементом визначення розміру аліментів. Позивачка просячи стягнути окремо витрати на навчання фактично маскує їх під передбачені СК України додаткові витрати, однак не враховує неможливість застосування подібного механізму у випадку стягнення аліментів на повнолітню дитину. Окрім цього, вимога про стягнення з відповідача 1/2 частини вартості навчання за Договором в сумі 39100,00 гривень (1/2 від 78200,00 гривень) взагалі с передчасною, так як не має жодних підтверджуючих доказів, що: 1) дитина буде продовжувати навчання па денній формі навчання; 2) не відбудеться зміна в вартості навчання; 3) вартість за навчання дитини буде сплачуватись саме позивачкою. До того ж, задля задоволення вимоги щодо стягнення половини витрат на навчання має бути сукупність двох факторів: документальне відображення вартості навчання та доказ їх сплати. Відсутність одного з елементів є підставною для відмови. Окрім копії Договору, позивачка взагалі не надає жодних доказів оплати навчання, чим можуть слугувати чеки та квитанції. До позову додана Довідка про навчання на 1-му курсі, тому невідомо чи продовжив [PERSON] навчатися на 2-му курсі. При цьому з Довідки вбачається потенційне закінчення навчання 30.06.2024 року, а позивачка просить стягувати аліменти до 24.05.2026 року. Представник відповідача наголошує на тому, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 року. В рішенні вказано про відсутність у сторін спільного господарства, шлюбних відносин на дату подання позову (позов подано 27.07.2021 року). За таких обставин є підстави вважати вартість навчання за 1-й курс сплачено за рахунок спільних коштів подружжя. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З урахуванням обов`язкових для дослідження обставин згідно ст. 182 СК України, реальної можливість оплати аліментів близько 1500 гривень на місяць, виходячи з фінансових можливостей відповідача, вбачаються підстави часткового задоволення позову в цій частіші в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно. 12.01.2022 року (вхід. № 1570) від представника позивача [PERSON] адвоката - Бикова Д.Ю., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 1643 від 24.12.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. У відповіді на відзив вказує, що не відповідає дійсності ствердження відповідача про те, що позивачка не довела існування юридичних фактів щодо стягнення юридичних фактів щодо стягнення аліментів на підставі ст. 199 СК України. Оскільки, позивачка додала до свого позову копію договору № 24750 про навчання [PERSON] у Одеському державному аграрному університету, копію довідки № 217 від 19.07.2021 року. Також до вказаної відповіді на відзив надано копії документів, які позивачка не мала в момент подання позову, а саме копію довідки № 88 від 30.11.2021 року про навчання [PERSON] на 2 курсі Одеського державного аграрного університету, копію витягу з наказу № 145 від 22.06.2020 року, копію платіжного документу про оплату навчання [PERSON] за півроку 2-го курсу навчання. Доводи відповідача щодо відсутності цінного майна, наявність боргів та кредитів у банківських установах, наявність іншої дитини, похилої матері, відсутність офіційного працевлаштування жодним чином не є підставою для несплати у достатньому розмірі аліментів на дитину та стягнення витрат на навчання повнолітньої дитини. Ствердження позивача про згоду сплати аліментів на малолітню дитину у розмирі 1500 гривень або 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно не відповідають вимогам діючого законодавства та не є достатнім розміром для забезпечення належного рівня життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Тільки рекомендований розмір аліментів на дітей до 6 років з 01.12.2021 року складає 1921 гривень. Крім того, малолітня дитина позивачки часто хворіє, що потребує значних матеріальних витрат на ліки та реабілітацію. Відповідачем надані до суду кілька квитанцій про нібито сплату аліментів на малолітню дитину. Однак, сплачені суми у розмірі 700 гривень, 800 гривень, 1000 гривень, є значно меншими встановленого мінімуму та не зрозуміло чим, або ким розраховані самі такі розміри коштів та більшість квитанцій надані без цільового призначення - аліменти, у призначення платежу вказано - перерахунок особистих коштів для поповнення картки. Дослідженими копіями квитанцій встановлено, що вказані платіжні документи не містять відомостей у підтвердження призначення платежу саме по аліментах. 13.01.2022 року (вхід. ЕП № 487) від представника відповідача [PERSON] адвоката - Ленець О.В., до суду надійшли заперечення в яких вказує, що згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З конструкції вказаної норми, а також судової практики вбачається необхідність збігу певних юридичних фактів задля можливості стягнення аліментів на повнолітню дитину: 1) досягнення особою 18 років, 2) продовження навчання, 3) потреба у матеріальній допомозі, 4) можливість батьків надавати таку допомогу. Фактичну можливість матеріальної допомоги зі сторони відповідача на утримання повнолітнього сина позивачка не доводить, як і саму потребу у матеріальній допомозі. Ще у відзиві було наголошено на тяжкому фінансовому становищі відповідача, що унеможливлює допомогу старшому синові: 1) необхідність утримання малолітньої дочки, 2) необхідність утримання матері-пенсіонерки, 3) відсутність роботи, 4) необхідність обслуговування чималих боргових зобов`язань, 5) відсутність цінного майна. Витрати на навчання входять до складу аліментів і не є окремими витратами, що підлягають стягненню. Вони є лише елементом визначення розміру аліментів. При цьому позивачка просить стягнути як аліменти, так і окремо витрати на навчання. Відповідач вже наголошував про неможливість прогнозування подальшого навчання [PERSON] . Надана довідка № 88 від 30.11.2021 року дійсна до 31.01.2022 року і вказує лише на навчання у 1 семестрі 2 курсу. Оскільки, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 року шлюб між сторонами було розірвано та в рішенні вказано про відсутність у сторін спільного господарства, шлюбних відносин на дату подання позову (позов подано 27.07.2021), тому вартість навчання за 1-й курс сплачено за рахунок спільних коштів подружжя і вимога про їх стягнення є лише наміром нажитися на відповідачеві. Наданий представником позивачки витяг з наказу №145 від 22.06.2020 року лише вказує на вартість навчання в цілому, однак не підтверджує фактичні оплати. Надана квитанція від 22.08.2021 року про оплату навчання у розмірі 8450,00 грн. здійснена [PERSON] . За цих обставин постає питання, хто є дійсним платником за навчання, позивачка чи син сторін самостійно себе утримує. Щодо аліментів на малолітню дитину, то відповідач зазначав на можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно і це обґрунтовано. Оскільки, відповідач наразі є безробітним, тому розрахунок аліментів за таких умов відбувається за ч. 2 ст. 195 СК України (із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості). Середня заробітна плата в Одесі складає близько 12 000 гривень, тому 2000,00 гривень є 1/6 частиною. Орієнтовно така сума і сплачується щомісячно позивачці в добровільному порядку, що відповідає законодавчим вимогам і не є меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стосовно хвороб дитини та витрат на їх лікування, то ці витрати є додатковими в розумінні ст. 185 СК України і не включаються поняттям аліментів. До того ж надалі докази не дають повного розуміння з цього приводу. Надано замовлення декількох аналізів, однак не надано жодного документа стосовно поставленого діагнозу та призначень певних препаратів лікарем. Чеки з аптек не надають можливості встановити для кого придбавалися ліки та ким. Заяви (клопотання) учасників справи 12.10.2021 року (вхід. № 48805) до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] адвоката - Ленець О.В. в якій просив надати можливість ознайомитись з матеріалами справи. (а.с. 24) 15.11.2021 року (вхід. № 55335) до суду надійшла заява від позивача в якій просила розглянути справу без її участі. (а.с. 30) 15.11 2021 року (вхід. ЕП № 21351) до суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Ленець О.В. в якій просив відкласти судове засідання призначене на 15.11.2021 року на іншу дату. (а.с. 32) 04.01.2022 року (вхід. ЕП № 8) до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Бикова Д.Ю. в якій просив ознайомитись з матеріалами справи. (а.с. 90) Інші процесуальні дії у справі Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 року, цивільну справу № 521/11201/21, передано на розгляд судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 06.11.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , про що зроблений актовий запис № 956, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради від 06.11.1999 року (а.с. 3) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2021 року у справі № 521/11231/21 шлюб між сторонами було розірвано (а.с 57) В період шлюбу у сторін народились діти: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER] , актовий запис № 376, виданого Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси від 04.06.2003 року та донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) У судовому засіданні, судом встановлено та сторонами визнано, що донька - [PERSON] , [INFO] є рідною донькою позивача та відповідача. Відповідно до довідки серії ІЕФ № 217 від 19.07.2021 року, виданої деканом Одеського державного аграрного університету - [PERSON] , син - [PERSON] є студентом 1-го курсу, інженерно-економічного факультету Одеського державного аграрного університету, форма навчання денна, контрактна. Термін навчання з 30.09.2020 року до 30.06.2024 року. Вказана довідка дійсна до 31.08.2021 року (а.с. 4) З договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою № 24750 від 14.09.2020 року вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 78 200 гривень (а.с. 9-11) Відповідно до довідки серії ФЕУ № 88 від 30.11.2021 року, виданої деканом Одеського державного аграрного університету - [PERSON] , син - [PERSON] є студентом 2-го курсу, факультету економіки та управління Одеського державного аграрного університету, форма навчання денна, контрактна. Термін навчання з 30.09.2020 року до 30.06.2024 року. Вказана довідка дійсна до 31.01.2022 року (а.с. 98) Згідно додатку 1 Витягу з наказу № 145 від 22.06.2020 року «Про встановлення плати за навчання на контрактній основі денної форми здобуття освіти для здобуття освітнього ступеню бакалавр на основі ПЗСО» вартість навчання за 1 курс 2020-2021 роки складається у розмірі 14900 гривень, за 2-й курс 2021-2022 роки складається у розмірі 16900 гривень, за 3-й курс складається у розмірі 21500 гривень, за 4-й курс складається у розмірі 24900 гривень (а.с. 97) Згідно квитанції № 6ХХА-36КВ-1ЕМ0-47СХ від 22.08.2021 року, оплата за навчання [PERSON] , 2 курсу, факультет інженерно-економічний за пів року навчання складає 8450 гривень. Платником згідно вказаної квитанції є [PERSON] (а.с. 99) З особової картки обліку сплати за навчання станом на 12.01.2022 року вбачається, що сплата за навчання за 1 семестр 2020 року (01.10.2020 року) складає 7450 гривень, за 2 семестр 2021 року (01.02.2021 року) складає 7450 гривень та за 1 семестр 2021 року (01.09.2021 року) складає 8450 гривень (а.с. 113) На підтвердження того, що донька - [PERSON] , [INFO] хворіє, позивачем надано результати лабораторних досліджень із зазначенням переліку проведених аналізів та їх вартість, а також копії квитанції про покупку ліків (а.с. 100-103) Згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 08.04.1975 року, відповідач працював у ПП «Айтекс» з 04.12.2020 року на посаді інженера-конструктора (а.с. 55-56) На підставі наказу № 65/к/тр (Розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), відповідач припинив свою діяльність у ПП «Айтекс» з 05.11.2021 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 57) Відповідно до довідки за вих. № 12 від 21.09.2021 року, виданої директором ПП «Айтекс», дохід відповідача на підприємстві за період з 01.03.2021 року по 31.08.2021 року склав 39060,00 гривень. Щомісячний розмір заробітної плати складав 5200,30 гривень (а.с. 58) На підтвердження того, що у відповідача є мати похилого віку, надано копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] та копію свідоцтва про його народження серії [NUMBER] в якому вказано у графі «Батьки» мати відповідача - [PERSON] (а.с. 62-63) Крім того на підтвердження того, що мати відповідача хворіла на гостру респіраторну вірусну інфекцію Covid-19 надано копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2624 (а.с. 64) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 286634756 від 24.11.2021 року у відповідача відсутнє будь-яке нерухоме майно (а.с. 65) Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66900018 від 30.08.2016 року, власником квартири де фактично проживає відповідач за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 65) З наданих відповідачем копій квитанцій вбачається, що за оплату житлово-комунальних послуг за вище вказаною адресою місця його проживання здійснюється ним самостійно та він зазначений платником житлово-комунальних послуг (а.с. 68-72) Відповідно до виписки АТ «ПУМБ» по кредитній карті за період 01.10.2021-30.10.2021 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 36015,35 гривень (а.с. 73) З довідки АТ «Райффайзен Банк» за вих. № В1-23/2/8253 від 23.11.2021 року вбачається наявність заборгованості у відповідача за Кредитним договором №010/0549/82/0068398 від 19.07.2017 року в розмірі 25 539,02 гривень (а.с. 74) В АТ «Райффайзен Банк» у відповідача є також другий кредит у розмірі 26 891,16 гривень. Відповідно до копій виписки з АТ «Приватбанк», відповідач здійснював переказ коштів позивачці на утримання їх спільної доньки із зазначенням призначення платежу: аліменти за травень 2021 року частина 1 у розмірі 400 гривень та за травень 2021 року частина 2 у розмірі 1000 гривень; аліменти за червень 2021 року частина 1 у розмірі 700 гривень та червень 2021 року частина 2 у розмірі 800 гривень; аліменти за липень 2021 року частина 1 у розмірі 700 гривень та за липень 2021 року частина 2 у розмір 300 гривень; аліменти за серпень 2021 року частина 1 у розмірі 350 гривень; аліменти за жовтень 2021 року частина 1 у розмірі 1005 гривень та за жовтень 2021 року частина 2 у розмірі 255 гривень; аліменти за листопад 2021 року частина 1 у розмірі 750 гривень (а.с. 111-112) Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком дитини - [PERSON] та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що відповідають інтересам дитини, тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 4) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 5) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини 1 статті 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наданих відповідачем документів, судом встановлено, що він тимчасово офіційно не працевлаштований, має на утриманні мати похилого віку, рухомого та нерухомого майна не має, а також має заборгованість у банківських установах. При цьому відповідач зазначив, що його дохід складає приблизно 5800 гривень на місяць, крім того, він активно зайнятий пошуком нової роботи з більшою заробітною платою. За станом здоров`я вважає себе здоровим та працездатним, однак щодо сплати аліментів на утримання повнолітнього сина який навчається, відповідач стверджував, що за сина він оплатив перший внесок у сумі 7450 грн., а потім вони з дружиною розірвали шлюб, а тому він не має далі утримувати повнолітнього сини та оскільки вони почали проживати окремо не може йому допомагати. Разом з цим, суд вважає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім того, у позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 частини вартості за навчання сина у Одеському державному аграрному університеті у розмірі 39100 гривень. Як, вбачається з договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою № 24750 від 14.09.2020 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 78 200 гривень. Вказана позивачем сума стягнення компенсації 1/2 частини вартості за навчання сина у Одеському державному аграрному університеті у розмірі 39100 гривень є грошовою сумою, яка буде стягуватись у майбутньому, тобто позивачем було розраховано загальну суму за весь строк навчання шляхом ділення (78 200 гривень ? 2 = 39100 гривень). В матеріалах справи міститься квитанція про сплату за навчання 2 курсу, факультет інженерно-економічний за пів року навчання у розмірі 8450 гривень. Згідно з довідкою про сплату за навчання від 12.01.2022 року, за навчання [PERSON] здійснено оплату 09.09.2020 року у сумі 7450 грн.; 16.01.2021 року у сумі 7450 грн.; 25.08.2021 року у сумі 8450 грн. Суд вважає, що витрати (09.09.2020 року у сумі 7450 грн.; 16.01.2021 року у сумі 7450 грн.) на навчання входять до складу аліментів (до досягнення повноліття [PERSON] [INFO] ) та аліментів дитини яка продовжує навчання (в даному випадку позов подано до суду 27.07.2021 року) не є окремими витратами, що підлягають стягненню. Вони є лише елементом визначення розміру аліментів. Тому, позовна вимога щодо стягнення компенсації 1/2 частини вартості за навчання сина у Одеському державному аграрному університеті у розмірі 39100 гривень не підлягає задоволенню у зв`язку з її не обґрунтованістю. Враховуючи встановлені судом обставини, приймаючи до уваги що відповідач тимчасово офіційно не працевлаштований, має на утриманні мати похилого віку, рухомого та нерухомого майна не має, а також має заборгованість у банківських установах, при цьому відповідач зазначив, що його дохід складає приблизно 5800 гривень на місяць, крім того, він активно зайнятий пошуком нової роботи з більшою заробітною платою, станом здоров`я відповідача, який вважає себе здоровим та працездатним. Також суд враховує перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст.7 СК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до закінчення навчання дитини у вищому навчальному закладі, тобто до 30.06.2024 року, а в разі продовження навчання, не довше ніж до досягнення ним 23 років, тобто до 24.05.2026 року при умові продовження навчання. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В даному випадку позов подано до суду 27 липня 2021 року. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30). Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

Outcome: partial