Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну порядку сплати та розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] , на утримання якого із позивача стягнуто за рішенням суду від 01.12.2015 року по справі № 638/16721/15-ц, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову. Рішення суду позивач, виконує добровільно, також добровільно приймає участь у додаткових витратах на утримання дитини. З 12 квітня 2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням, у зв`язку із чим на даний час не працює і не має стабільних доходів, з яких можливо було б сплачувати аліменти. Також позивач повідомив, що на ім`я дитини ним відкрито у АТКБ "Приватбанк" рахунок, на який ним перераховуються кошти, які син витрачає на задоволення власних потреб. На думку позивача, дитина в повній мірі може розумно користуватись отриманими коштами та самостійно спрямовувати кошти на задоволення власних духовних потреб. Позивач просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, змінити розмір аліментів, призначених заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 року по справі № 638/16721/15-ц та стягнути з [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 2000 грн (дві тисячі грн 00 коп). Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, однак звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №477, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції від 09.02.2007 року. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/16721/15-ц від 01.12.2015 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІН [NUMBER] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 01.10.2015 року. З 12.04.2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням, що підтверджується заявою про звільнення від 11.04.2014 року та трудовою книжкою. Згідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічна норма зазначена у ст. 180 СК України, відповідно до якої, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, розмір аліментів, визначений рішенням суду може бути змінено. Так, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для неприйняття визнання відповідачем позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в цій частині. Щодо позовних вимог про зазначення отримувачем коштів дитини, а не матері, суд зазначає, що ця вимога виходить за межі розгляду цієї справи та правовідносин щодо зміни способу стягнення аліментів, а тому не може бути задоволена судом у спосіб, який зазначено позивачем.

Outcome: partial