Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Четверта Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Позов обґрунтовується тим, що батько позивачки [PERSON] помер [INFO] . Проте про його смерть позивачка дізналась у березні 2021 року, коли пішла на кладовище на день народження бабусі і побачила поруч з її могилою могилу свого батька [PERSON] , де була вказана дата смерті [INFO] . Дізнавшись, вона стала телефонувати на його номер телефону і на номер телефону відповідачки, яка підтвердила факт смерті батька, а на питання, чому вона не повідомила її про цю страшну подію, відповіла, що не хотіла, щоб позивачка знала про смерть батька та не претендувала на спадщину, на яку вона одна має право бо вважає її незаконнородженою дитиною і ділити з нею спадок вона не хотіла. Дізнавшись про такі обставини, позивачка звернулась до державного нотаріуса за місцем свого проживання, де їй повідомили, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита у Четвертій Дніпровській державній нотаріальній конторі. Проте, звернувшись до нотаріуса Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , як спадкоємиця першої черги в силу ст. 1261 ЦК України, їй повідомили про необхідність надати оригінал свідоцтва про смерть батька, якого позивач не мала, тому звернулась до Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою про видачу дублікату чи повторного свідоцтва про смерть батька [PERSON] , який помер [INFO] , але зазначений документ вона не отримала, оскільки у свідоцтві про народження позивачки ім`я батька вказано [PERSON] , тоді як ім`я померлого [PERSON] , тобто мається розбіжність у написанні імені батька [PERSON] та [PERSON] , що пов`язано з довільним перекладом імен з російської на українську мови. Тому для отримання свідоцтва про смерть батька позивачці рекомендували звернутися до суду та встановити факт родинних відносин між нею та батьком. 10.04.2021 державним нотаріусом Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій зазначено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку на прийняття спадщини, та було роз`яснено, що місце останньої реєстрації спадкодавця та місце реєстрації на день смерті батька були різними, тому питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька або проживання разом зі спадкоємцем на момент його смерті, може бути вирішено судом. До того ж зазначено про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом отримав інший спадкоємець. Після отримання постанови нотаріуса, позивач отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за довідкою № 255230121 від 04.05.2021, згідно якої стало відомо, що спадщину на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] отримала одноособово відповідачка, на підставі свідоцтва про право на спадщину за №3-1041 від 23.06.2020, виданого державним нотаріусом Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори, що зареєстровано в державному реєстрі за №37010128 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 775809712101). Позивачка намагалася поспілкуватися з відповідачкою та вирішити спір мирним шляхом, але безрезультатно, тому вона звернулася до суду з зазначеним позовом і просила суд встановити юридичний факт того, що позивачка є дочкою [PERSON] , 1957 року народження, померлого [INFO] , визначити додатковий тримісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , з моменту вступу рішення у законну силу, внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою Дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1041 від 23.06.2020 на ім`я [PERSON] на спадкове майно - домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за № 775809712101, номер запису права власності - 37010128. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також витребувано з Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 07 липня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 26 січня 2021 року справу розглянуто з ухваленням рішення. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сорока Т.В. підтримала позовні вимоги у повному обсязі, позов просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Отримавши особисто у приміщенні суду копію позовної заяви 09.11.2021, не скористалася своїм правом надання відзиву на позов. Представник третьої особи - Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, надавши заяву щодо розгляду справи за його відсутності, просив вирішити справу згідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 08 липня 2019 року, актовий запис №1301. За своє життя [PERSON] заповіту не залишив. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Водночас, у свідоцтві про смерть, ім`я батька позивачки зазначено « [PERSON] », тоді як в свідоцтві про народження позивача в графі «батько» російською мовою вказано « [PERSON] ». На теперішній час, позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею не подано документи, які підтверджують родинні стосунки між нею та спадкодавцем, оскільки наявні розбіжності в написанні імені батька в свідоцтві про народження позивачки. Дані розбіжності не можна виправити в позасудовому порядку, тому заявник звернулася до суду. Встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, оскільки надає право реалізувати свої спадкові права. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт родинних відносин підтверджується наданими письмовими документами, а також показами допитаних свідків. Так, свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є матір`ю позивача і померлий [PERSON] , є батьком позивачки, але у свідоцтві про народження російською мовою ім`я батька записано, як [PERSON] , тоді як у свідоцтві про смерть ім`я записано, як [PERSON] , що, на її думку, пов`язано з довільним перекладом імені з російської на українську мови. Також свідок пояснила суду, що вона та позивачка підтримували гарні стосунки з бабусею [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач була проти стосунків доньки з батьком. У зв`язку з карантинними засобами, пов`язаними з пандемією KOVID19 , позивачка не відвідувала могилу бабусі у 2020 році. У березні 2021 року вона разом з позивакою пішли на кладовище на день народження бабусі і побачили поруч з її могилою могилу [PERSON] , де була вказана дата смерті [INFO] . Ніхто не повідомив позивачку про смерть батька. Свідок вирішила поспілкуватися з відповідачкою, але остання по телефону вказала їй про те, що не хотіла, щоб донька знала про смерть батька та не претендувала на спадщину, на яку вона одна має право бо , на її переконання, позивач є незаконнородженою дитиною і ділити спадок вона не хотіла. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою померлої бабусі позивача [PERSON] , дружила з нею багато років. Відповідачка умисно не повідомила доньку про смерть батька, щоб остання не претендувала на спадщину. Коли була жива бабуся [PERSON] , то позивачка спілкувалася з нею та з батьком, але тоді, коли не було вдома відповідачки, яка завжди була погано налаштована проти позивачки, вважаючи її незаконнонародженою дитиною. Свідок [PERSON] суду пояснила, що тривалий час була квартальною, часто спілкувалася з [PERSON] . Позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] . Крім того, що за своє життя [PERSON] казала, що хоче залишити будинок онукам, проте у неї викрали документи. Про смерть [PERSON] ніхто не знав із сусідів і свідок, як квартальна, дізналася про це лише десь через півроку після смерті останнього. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає зі студентських часів і на його очах був роман з [PERSON] , потім сім`я, народилася донька, позивач по справі. Судом також встановлено, що у квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори з питанням прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори від 10.04.2021 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку на прийняття спадщини, та було роз`яснено, що їй необхідно звернутися до суду і визначити додатковий строк для прийняття спадщини або встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин, позивач звернувся до суду та просив надати додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Із дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 504/2019, відкритої після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі у встановлений строк заяви про прийняття спадщини прийняла його дружина [PERSON] , яка 23.06.2020 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 3-1041, виданого державним нотаріусом Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори, що зареєстровано в державному реєстрі за № 37010128, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 775809712101. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини згідно до ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 цієї статті часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ч.2 цієї статті - не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За вимогами ч.ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.2 цієї статті - якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року, прийнятому у справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3 ст. 1272 ЦК України) у подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Даної правової позиції підтримується і Верховний суд (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №520/10377/17 від 17 червня 2020 року, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №766/16770/17 від 18 березня 2020 року, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №286/27/18 від 26 лютого 2020 року). По справі № 565/1145/17 Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року зазначив, що необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця або наявність заповіту є достатньо поважною причиною для задоволення позовних вимог про призначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, суд враховує введення в Україні карантинних заходів, згідно з якими у 2020 році заборонялося відвідування кладовища на поминальні дні. Також, допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт необізнаності позивача про смерть батька і ставлення відповідача до неї, як доньки померлого [PERSON] . Відповідач [PERSON] не надала належних доказів на спростування встановлених судом обставин. Дослідженими у судовому засіданні фотографіями також підтверджено факт того, що могили [PERSON] та [PERSON] знаходяться поруч, що, на думку суду, свідчить про те, що позивачка дійсно могла побачити могилу батька, навідавшись у березні 2021 року до могили своєї бабусі. За встановлених обставин, суд вважає, що строк на прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою Дніпровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1041 від 23.06.2020 на ім`я [PERSON] на спадкове майно - домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за № 775809712101, номер запису права власності - 37010128, суд вважає, що вони заявлені передчасно, оскільки внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце у разі, коли відсутня згода спадкоємців на внесення змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку. Зважаючи на правову позицію Верховного Суду, який в постанові від 13.11.2019 (судова справа № 758/5329/15, провадження № 61-18376св18) відзначив, що передбачений ст. 1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним. Позивачка наразі не зверталася до нотаріуса з зазначеною заявою, оскільки у неї було відсутнє право, у зв`язку з пропуском строку на звернення о нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому такі позовні вимоги є передчасними і судом не встановлено тих обставин, що права позивача порушені, що не позбавляє [PERSON] права звернутися до суду з новим позовом у разі порушення її прав. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме - слід встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , перебували в родинних відносинах один з одним, як донька та батько, а також встановити додатковий строк [PERSON] для подання заяви для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] строком у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В іншій частині позову відмовити, як передчасно поданого. У відповідності до вимог ст..141 ЦПК України та відповідно до результату розгляду справи, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1362 грн. 00 коп.

Outcome: partial