Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Керівник Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Покровської селищної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням у сфері охорони навколишнього природного середовища. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України. Вирок набрав законної сили 26.06.2021 року. Вироком суду встановлено, що [PERSON] , 04.10.2020 року близько 10:00 години, за попередньою змовою з [PERSON] , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою незаконної порубки захисних лісових насаджень, на автомобілі марки «ВАЗ-2102», згідно технічного паспорту серії [NUMBER] , зареєстрованого на ім`я [PERSON] , державний реєстраційний номер 55-42 ДП-Е, зеленого кольору, який перебував у тимчасовому користуванні [PERSON] , до якого був приєднаний автомобільний причеп без маркування та реєстрацій документів висотою 1,2 м, довжиною 2,5 м, шириною 1,6 м, який перебував у тимчасовому користуванні [PERSON] , прибули у лісосмугу, яка знаходиться на південній околиці с. Водяне Покровського району Дніпропетровської області. Власником лісосмуги, яка розташована на південній околиці с. Водяне Покровського району Дніпропетровської області, є Покровська селищна рада, після чого, не маючи спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного або лісового квитка, тобто, не маючи права здійснювати заготівлю деревини, здійснювати спеціальне використання лісових ресурсів, без проведення обліку уповноваженими органами дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, без встановлення йому строків здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строків і способів очищення лісосік від порубкових решток, без здійснення плати, яка нараховується за використання лісових ресурсів, а також не маючи спеціального дозволу на заготівлю деревини під час проведення рубок, діючи за попередньою змовою, незаконно, умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, заздалегідь заготовленим знаряддям, яке було необхідне для здійснення зпилу та розпилу стовбурів дерев, а саме, за допомогою бензопили марки «ZОМАХ» модель «МС 5601» та бензопили марки «ЕLTOS» модель «БП-52», які заздалегідь приготували для вчинення кримінального правопорушення, здійснили незаконне спилювання сироростучих (живих) дерев ясену та сироростучих (живих) дерев акації, а саме: - незаконно зрубали 2 (два) дерева акації зі стовбурами діаметром в місці зрізу 30 см та 53 см відповідно та незаконно зрубали 4 (чотири) дерева ясену зі стовбурами діаметром в місці зрізу: 20 см, 26 см, 28 см та 30 см відповідно, після чого за допомогою вказаних бензопил розпиляли вищевказані стовбури на колоди. Після чого [PERSON] та [PERSON] були виявлені працівниками Покровського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 246 КК України - «Незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, вчинена за попередньою змовою групою осіб». Внаслідок протиправних, умисних дій [PERSON] та [PERSON] державі в особі Покровської селищної ради завдано істотної матеріальної шкоди у сфері охорони природного навколишнього середовища на загальну суму - 33 156,09 грн. (тридцять три тисячі сто п`ятдесят шість гривень дев`ять копійок), що підтверджується висновком судово-економічної експертизи №432/4326-20 від 20.10.2020 року. У зв`язку з тим, що відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] матеріальна шкода, заподіяна внаслідок знищення або пошкодження дерев, до цього часу не відшкодована в добровільному порядку, вона підлягає стягненню з відповідачів у судовому порядку. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Вирок суду в апеляційному порядку відповідачем не оскаржувався та набрав законної сили 26.06.2021 року. З огляду на зазначене, вина відповідачів у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу встановлена вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 року та в силу вимог ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок відповідачів відшкодувати шкоду, заподіяну незаконною порубкою лісу. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідачів шкоду, заподіяну державі в розмірі 33 156,09 грн. Прокурор Литвиненко В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник Покровської селищної ради надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення просить винести на розсуд суду. Відповідач [PERSON] телефонограмою повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] телефонограмою повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 року, у справі № 189/1255/20, який набрав законної сили 26.06.2021 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1(один) рік (а.с. 9-16). Згідно копії висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 4325/4326-20 від 20.10.2020 року за матеріалами кримінального провадження № 12020040540000365, розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев в лісосмузі, яка розташована на західній околиці с. Нововодяне Покровського району Дніпропетровської області становить 33 156,09 (а. с. 24). Згідно інформації виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області № 1655/0/2/21 від 11.08.2021 року, яка надана на запит Синельниківської окружної прокуратури, добровільно сплачені кошти від [PERSON] та [PERSON] на рахунки селищної ради не надходили (а. с. 27). Відповідно до інформації відділу № 4 управління у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 59/55-21 від 10.08.2021 року, що надана на запит Синельниківської окружної прокуратури, земельна ділянка з кадастровим номером 1224255100:02:001:004 (розташована на території Покровської селищної ради), зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. (а.с. 30). Згідно інформації Покровської селищної ради № 1717/0/2-21 від 19.08.2021 року та доданих до неї матеріалів, земельна ділянка, яка знаходиться на південній околиці с. Водяне Синельниківського (Покровського) району Дніпропетровської області, належить до комунальної власності Покровської селищної ради (а.с.33-40). Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Пунктом 1 ч.1 ст. 105 Лісового кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Статтею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 108 Лісового кодексу України, незаконно добута деревина та інші лісові ресурси підлягають вилученню в установленому порядку. В разі неможливості вилучення незаконно добутої деревини та інших лісових ресурсів стягується їх вартість. За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України). Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі №61-24141 св 18. Відповідно до ст.13 Конституції України, ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.142 Конституції України, ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 7 ч.3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Отже, з огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення відповідачами шкоди завданої кримінальним правопорушенням позивачу, суд вважає, що Покровська селищна рада є належним позивачем у даній справі, оскільки незаконну порубку дерев здійснено на її території. Вина [PERSON] та [PERSON] у завданні майнової шкоди, внаслідок незаконної порубки дерев, встановлена вироком суду, який набрав законної сили. Розмір завданої шкоди розраховано відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу». Враховуючи наведене, суд вважає, що шкода, завдана природному навколишньому середовищу неправомірними діями відповідачів підлягає, відшкодуванню у повному обсязі. Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ст. 266 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Судом в ході судового розгляду встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, які полягали у незаконній порубці лісових насаджень на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, державі завдано матеріальну шкоду в розмірі 33 156, 98 гривень. У зв`язку з цим, обов`язок по відшкодуванню шкоди необхідно покласти на відповідачів у солідарному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору (п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів, кожного окремо, слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі по 1 135,00 гривень, оскільки відшкодування судових витрат у солідарному порядку законом не передбачено.

Outcome: approved