Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

29 листопада 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» засобами поштового зв`язку направило до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 07 грудня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року було постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 17 вересня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 22037000408144, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 74\~360 гривень 00 коп. строком на 36 місяців до 17 вересня 2023 року зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі: з 17 вересня 2020 року по 16 липня 2021 року 3 % від суми кредиту, з 17 липня 2021 року по 16 квітня 2022 року 2,5 % від суми кредиту, з 17 квітня 2022 року по 16 січня 2023 року 1,5 % від суми кредиту, з 17 січня 2023 року по 17 вересня 2023 року 0,925 % від суми кредиту, та процентної ставки за користування кредитом на строкову заборгованість у розмірі 0,001% річних та 56 % річних на прострочену заборгованість, а відповідач зобов`язаний кредитні кошти повернути, сплатити відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди та інші зобов`язання за кредитним договором. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 21 жовтня 2021 року за кредитним договором № 22037000408144 від 17 вересня 2020 року складає 88 116 гривень 94 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 88 116 гривень 94 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55\~760 гривень 30 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 11 535 гривень 28 коп., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 00 гривень 56 коп., простроченої комісії у розмірі 20 820 гривень 80 коп., а також судовий збір у розмірі 2 270 гривень. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22037000408144, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредитні кошти у розмірі 74 360 гривень 00 коп. строком з 17 вересня 2020 року до 17 вересня 2023 року, а відповідач зобов`язується повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,001% річних на строкову заборгованість та 56 % річних на прострочену заборгованість і сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі: з 17 вересня 2020 року по 16 липня 2021 року 3 % від суми кредиту, з 17 липня 2021 року по 16 квітня 2022 року 2,5 % від суми кредиту, з 17 квітня 2022 року по 16 січня 2023 року 1,5 % від суми кредиту, з 17 січня 2023 року по 17 вересня 2023 року 0,925 % від суми кредиту, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів і комісії за кредитним договором № 22037000408144 від 17 вересня 2020 року, внаслідок чого станом на 21 жовтня 2021 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 88\~116 гривень 94 коп. (а.с. 9-10). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.\~2\~ЗУ «Про\~банки і\~банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст.\~89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 22037000408144 від 17 вересня 2020 року у розмірі 88 116 гривень 94 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55\~760 гривень 30 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 11 535 гривень 28 коп., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 00 гривень 56 коп., простроченої комісії у розмірі 20 820 гривень 80 коп. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] складає 90 386 гривень 94 коп. (88 116 гривень 94 коп. + 2\~270 гривень 00 коп. = 90 386 гривень 94 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved