Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

08 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача Дніпровської міської ради, третя особа: Друга дніпровська держнотконтора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року від Другої дніпровської держнотконтори було витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду по суті. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона є рідною сестрою [PERSON] . На підставі договору дарування від 02 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П., [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є її чоловік, [PERSON] , і син - [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . Таким чином, домоволодіння [ADDRESS] є відкритою спадщиною після смерті [PERSON] . Інших живих родичів немає, окрім позивача. Просила суд визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Представник позивача у своїй заяві до суду справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач Дніпровська міська рада свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового розгляду повідомлена в порядку ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причини не направлення свого представника судові не повідомила, у своїй заяві до суду від 29 листопада 2021 року представник відповідача просила справу розглядати за її відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Третя особа Друга дніпровська держнотконтора свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини не направлення представника не повідомила, у своїй заяві до суду просила справу розглядати за відсутності її представника, рішення ухвалити відповідно до чинного законодавства України. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування жилого будинку від 02 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. і зареєстрованого в реєстрі за № 2095, [PERSON] належить жилий будинок [ADDRESS] (а.с. 6), право власності на який у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» (а.с. 7, 8-9). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 15). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 16). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 61). 17 липня 2019 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті небожа - [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 60 оберт). Постановою Другої дніпровської державної нот контори від 24 грудня 2019 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] (а.с. 69). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших учасників справи, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачами виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинна подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які вона посилається як на підставу для задоволення її вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, як сторона по справі, зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з приписами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач стверджує, що померла [PERSON] , після смерті якої вона бажає оформити спадщину шляхом визнання права власності на належний їй житловий будинок, є її рідною сестрою. Всупереч зазначеним твердженням доказів родинних зв`язків стороною позивача до матеріалів справи надано не було. Також [PERSON] у позовній заяві зазначає, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , був, як стверджує позивач, її чоловік - [PERSON] , і син - [PERSON] . При цьому доказів родинних стосунків між ними позивачем також до матеріалів справи надано не було, клопотання про їх витребування також не заявлено. Крім цього, у матеріалах справи спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відсутня. Клопотання про її витребування стороною позивача також заявлено не було, тому суд позбавлений можливості встановити коло спадкоємців після смерті [PERSON] , адже позивачем стверджується, що окрім неї, спадкоємці [PERSON] відсутні. При цьому позивачем заявлено позовну вимогу про визнання права власності на спірний житловий будинок саме в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Так само у матеріалах справи відсутня копія спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відповідно до копії відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 1415-13741 від 12 грудня 2019 року, станом на день відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з нею проживав і був зареєстрований [PERSON] (а.с. 63). Також судові не надано доказів, що [PERSON] позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на належний їй житловий будинок [ADDRESS] , оскільки нотаріусом не було відмовлено позивачеві у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. З урахуванням зазначених обставин, у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивачеві у задоволенні позовних вимог було відмовлено, судовий збір, який нею було сплачено при поданні позову до суду, підлягає віднесенню за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed