Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" на свою користь недоплачену суму страхового відшкодування матеріального збитку (витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу) за пошкодження транспортного засобу в сумі 21105,67 грн., стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позову вказала, що є власником автомобіля Toyota Camry, 2017 року випуску, державний номер [NUMBER] . 10.08.2021 р. на перехресті вулиці Некрасова та проспекту Сенявіна в місті Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був аварійно пошкоджений належний їй на праві власності автомобіль, який під час ДТП був під керуванням її батька [PERSON] . Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2021р. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як стало їй відомо, на час ДТП 10.08.2021 р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК "ВУСО" за полісом №202289691 від 23.12.2020 р. Вказаним полісом передбачена страхова сума за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 тис. грн., розмір франшизи 1500,00 грн. 13.08.2021 р. вона звернулася до страховика із письмовою заявою про відшкодування збитків, завданих ДТП 10.08.2021 р., а 25.08.2021р. - до Херсонської Торгово-промислової палати із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження за фактом ДТП. Згідно висновку експерта №АВє-292 від 02.09.2021 р. розмір збитку, внаслідок пошкодження транспортного засобу 10.08.2021 р. у результаті ДТП становить 84573,99 грн. Її витрати, у зв`язку з залученням експерта склали 2294,00 грн. Про проведення огляду автомобіля, 25.08.2021 р. експертом було повідомлено усі сторони. При проведенні експертом огляду автомобіля були присутні як [PERSON] так і представник страхової компанії. 29.10.2021 р. Страховою компанією в порядку відшкодування матеріальної шкоди було перераховано страхове відшкодування в розмірі 61968,32 грн. Листом від 29.10.2021 р. страховик повідомив, що обов`язок щодо відшкодування франшизи покладено на особу, відповідальність якої застрахована. 24.11.2021р. [PERSON] відшкодовано їй суму франшизи в розмірі 1500,00 грн., витрати на залучення експерта в сумі 2294,00 грн. та витрати з діагностики в сумі 900,00 грн. Вказує, що станом на день звернення до суду, страховиком не виплачено їй суму в розмірі 21105,67 грн., як різниця між визначеною вартістю матеріального збитку та сумою сплаченого страхового відшкодування. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.12.2021 року представником Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" подано відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що страховиком виконано приписи Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто оглянуто пошкоджений автомобіль, замовив та отримав звіт про визначення вартості матеріального збитку та відшкодував власнику колісного транспортного засобу матеріальні збитки в розмірі 61968,32 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу Е3, податку на додану вартість, франшизи. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №28773 від 12.10.2021 р., виготовленого ТОВ "ЕК "Фаворит-Ассистанс" на замовлення страхової компанії, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ TOYOTA CAMRY, д.р.н. [NUMBER] , станом на 17.08.2021 р. становить 72374,92 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ. Таким чином, належна сума страхового відшкодування власника КТЗ, яку перераховано на поточний рахунок позивачки 29.10.2021 р. складає 61968,32 грн. Після ремонту КТЗ позивачка має право надати документи страховику для відшкодування ПДВ в сумі 8906,60 грн., що був нею сплачений СТО, яка є платником такого податку. Позивачкою в позасудовому порядку, на власний розсуд замовлено і проведено експертне автотоварознавче дослідження з визначення вартості матеріального збитку. Вказує, що вимога про стягнення зі страховика 84573,99 грн. з ПДВ не ґрунтується на вимогах спеціального закону. Експертне дослідження є необ`єктивним, а розмір збитків значно завищеним, що свідчить на їх думку про можливу упередженість експерта. Заперечував проти вимог про стягнення судових витрат, не погоджується з їх правомірністю, вважає їх необґрунтованими, незаконними, непропорційними та такими, що не підлягають стягненню. Повідомили, що їх судові витрати можуть складати орієнтовно 15 тис. грн.; встановлено фіксований розмір гонорару адвоката 6 тис. грн. 23.12.2021 року представником позивачки подано відповідь на відзив, у якій вказав, що наданий представником відповідача звіт не може бути належним доказом розміру заподіяного матеріального збитку, оскільки він не відповідає нормам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність України" та вимогам методик. Наданий звіт не підписаний ані оцінювачем колісних транспортних засобів [PERSON] , ані керівником ТОВ "Експертна компанія "Фаворит Ассистанс", що унеможливлює використання будь-яких даних зі звіту. Крім того, у висновку звіту вказано про те, що інструментальні дослідження КТЗ не проводилися, тощо. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2021 року накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Постанова набрала чинності 24.09.2021 р. (арк. справи 8). Постановою встановлено, що 10.08.2021 р. близько 11-00 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] в м. херсоні на перехресті просп. А. Сенявіна та вул. Некрасова, при виїзді на нерегульоване перехрестя зі сторони просп. А. Сенявіна в бік вул. Некрасова не надав перевагу в рсі т/з BMW н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, після чого відбувся некерований рух т.з., який здійснив зіткнення з т.з. Toyota Camry н.з. [NUMBER] , чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (арк. справи 8). У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, яка експлуатує автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ СК "ВУСО" відповідно до страхового полісу № 202289691 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (арк. справи 9). 12.08.2021 року [PERSON] звернулася до ПрАТ СК "ВУСО" із заявою про виплату страхового відшкодування (арк. справи 10). 17.08.2021 р. [PERSON] надіслано на ім`я [PERSON] , ПрАТ СК "ВУСО" повідомлення про проведення огляду автомобіля (арк. справи 13). Згідно висновку №АВє-292 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу складеного 02.09.2021 року Херсонською Торгово-промисловою палатою, вартість матеріального збитку завданого з технічної точки зору власнику легкового автомобіля Toyota Camry 2,5і реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження 10.08.2021 р. у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання дослідження становить 84573,99 грн. (арк. справи 18-40). ПрАТ "СК "ВУСО" листом від 29.10.2021 р. за вих. №2162652 повідомлено [PERSON] про те, що 29.10.2021 р. страховою компанією прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 10.08.2021 р. з вини водія забезпеченого ТЗ Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] . На підставі п. 12.1 ст. 12 та п. 36.6 ст. 36 Закону сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Обов`язок щодо відшкодування франшизи покладений Законом на особу, відповідальність якої застрахована, тобто на [PERSON] (арк. справи 43). 29.10.2021 року [PERSON] звернулася до ПрАТ "СК "ВУСО" із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій просила відшкодувати невідшкодований матеріальний збиток у розмірі 22605, 67 грн. (арк. справи 44). Вказана заява отримана представником ПрАТ "СК "ВУСО" 02.11.2021 р. (арк. справи 45 зворотній бік). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 12.10.2021 р., наданої ПрАТ "СК "ВУСО", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 17.08.2021 р. дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ 72374,92 грн. (арк. справи 64-70). Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП та отримання позивачкою від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 61968,32 грн. Предметом спору є відшкодування матеріальної шкоди, яка в повному обсязі не сплачена страховиком через невірний розрахунок та суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна, у разі недостатності страхової виплати безпосередньо винуватцем ДТП. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Суд погоджується з доводами позивачки стосовно неприйняття до уваги розрахунку страховика, оскільки останній не містить підписів осіб, які проводили розрахунок, проведений без огляду транспортного засобу. Визначаючи розмір відшкодування страхового відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки, суд приймає за основу саме висновок експертного товарознавчого дослідження №АВє-292 від 02.09.2021 р. При цьому доводи відповідача щодо необізнаності експерта про кримінальну відповідальність спростовуються 4 абзацем Вступу висновку експерта (арк. справи 18). Звіт наданий відповідачем не є висновком експертизи. Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивачки в матеріалах справи відсутні. Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі №757/22706/15-ц (провадження № 61-4507св18) дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Так, згідно із висновком експертного товарознавчого дослідження АВє-292 №001998 від 02.09.2021р., вартість відновлювального ремонту склала 127384,68 грн., а вартість матеріального збитку 84573,99 грн. Таким чином, страховик повинний був виплати позивачці 83073,99 грн. (із розрахунку 84573,99 грн. майнового збитку за виключенням франшизи - 1500,00 грн.). Фактично виплачено 61968,32 грн., тобто страховиком недоплачено 21105,67 грн., яка підлягає стягненню з відповідача ПрАТ СК "ВУСО", що входить до суми страхового ліміту. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) підстав відступати від яких суд не вбачає. З огляду на задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., а також підтверджені витрати на надання правової допомоги за актом № 1 від 10.08.2021 р. на суму 4 050,00 грн. (арк. справи 49), актом № 2 від 23 грудня 2021 р. на суму 1 400,00 грн. (арк. справи 85) в загальній сумі 6 450,00 грн., оскільки відповідає приписам ст. 141 ЦПК України - вказані витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Обґрунтованих доказів не співмірності суми витрат на правову допомогу стороною відповідача не наведено. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved