Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Представник позивача 06.12.2021 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позички в розмірі 10\~322,40 грн та судового збору в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 26.12.2018 між кредитною спілкою «Монастирище - Агро - Кредит» (далі по тексту КС «Монастирище-Агро-Кредит») та [PERSON] (далі по тексту Позичальник) було укладено договір позички № 4926. Згідно з умовами договору № 4926 від 26.12.2018 КС «Монастирище-Агро-Кредит» було надано позичку в сумі 10\~500,00 грн строком на 12 місяців до повного виконання зобов`язань «Позичальником». Кредитні кошти [PERSON] отримала згідно видаткового касового ордеру № 332 від 26.12.2018 в КС «Монастирище-Агро-Кредит», а своє зобов`язання щодо повернення кредиту виконала частково, порушуючи умови договору позички № 4926 від 28.12.2018. У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань щодо заборгованості по кредиту у встановлений термін, та з метою досудового врегулювання спору, кредитна спілка неодноразово нагадувала боржнику про необхідність в терміновому порядку погасити суму боргу за отриманим кредитом, але їхні пропозиції боржник не взяв до уваги, заборгованість не погасив. Згідно договору № 4926 від 26.12.2018 відповідач порушив графік платежів. В результаті, станом на 02.12.2021, борг становить 8\~622,83 грн. Оскільки, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних виникає за кожний місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Отже, боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 1\~199,22 грн та 3% річних від простроченої суми, що становить 500,35 грн. На момент подання позовної заяви вище вказаний Договір не було визнано недійсним або пролонгованим. Таким чином зобов`язання є чинними (дійсними). В результаті незаконних дій [PERSON] КС «Монастирище - Агро - Кредит» були спричинені збитки в сумі 10\~322,40 грн, які на даний час не відшкодовано. Просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь КС «Монастирище-Агро-Кредит» 12\~592,40 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом - 8\~622,83 грн; інфляційні втрати - 1\~199,22 грн; 3% річних від простроченої суми - 500,35 грн та судовий збір - 2 270,00 грн. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.02.2022 вирішено проводити заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача кредитної спілки «Монастири - Агро - Кредит» Римаренко О.М. не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлялась у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, у зв`язку із зайнятістю на роботі. Позов підтримує повністю. В судове\~засідання\~відповідач\~ [PERSON] \~повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена за місцем своєї реєстрації; жодних заяв чи клопотань не подавала, правом на надання відзиву на позов не скористалася. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до \~ст. 280-283 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серія КС № 528 від 12.10.2004, кредитна спілка «Монастирище - Агро - Кредит», що знаходиться за адресою вул. Леніна, 103 м. Монастирище Черкаської області, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 26323737, зареєстрована як фінансова установа відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 2484 від 12.10.2004, реєстраційний номер 14101076 (а.с. 29). Між кредитною спілкою «Монастирище - Агро - Кредит» в особі голови правління Шолудька В.О. та відповідачем [PERSON] 26.12.2018 був укладений договір позички № 4926, згідно з яким сторони узгодили умови договору шляхом його підписання (а.с.6). Відповідно до змісту договору позички № 4926 від 26.12.2018 між сторонами укладено договір позики, за змістом якого відповідачу було надано в позику грошові кошти в сумі 10\~500,00 грн зі сплатою 0,13 % від суми залишку позички, за кожен день користування позичкою, але не раніше ніж за сім днів (п. 3.1 Договору), який відповідач зобов`язалась погасити до 26.12.2019 (а.с.6). Згідно з видатковим касовим ордером № 322 від 26.12.2018, [PERSON] видано кредит згідно договору № 4926 від 26.12.2018 в сумі 10\~500,00 грн (а.с.9). Таким\~чином,\~позивачем\~надано\~відповідачу\~ [PERSON] \~споживчий\~кредит\~в\~сумі 10\~500,00\~грн,\~що\~підтверджено\~видатковим\~касовим\~ордером\~№\~322\~від\~26.12.2018\~(а.с.\~9). Згідно з п. 4.2. Договору погашення позички та відсотків відбувається в такому порядку: першочергово відсотки, а в наступну чергу основна сума позички (а.с.6). Відповідно до карточки платежів за договором заборгованість за кредитом (фактично отриманими коштами) відповідачем [PERSON] в повній мірі не погашена (а. с. 10). Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед позичальником [PERSON] виконав належним чином надав кредит по договору, що підтверджується видатковим касовим ордером. Відповідно до видаткового касового ордеру № 322 від 26.12.2018 та виписки по кредиту вбачається, що позичальник [PERSON] користувалась кредитними коштами, вносила грошові кошти у рахунок погашення заборгованості за договором (а. с. 9, 10). Факт підписання сторонами договору позички № 4926 від 26.12.2018 та отримання коштів відповідачем [PERSON] не спростовано, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами. При цьому, відповідно карточки платежів по гривневому кредиту до договору кредиту № 4926 від 26.12.2018 (а.с. 10) заборгованість за кредитом відповідачем [PERSON] не погашена. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку кредитній спілці не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржниками обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 8\~622,83 грн. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути компенсаційні складові його вартості, зокрема,\~інфляційні втрати в розмірі 1\~199,22 грн та три проценти річних від простроченої суми 500,35 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові\~Великої\~Палати\~Верховного\~Суду\~від\~28.03.2018\~у\~справі\~№\~444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в Договорі позики № 4926 від 26.12.2018. Умовами договору не передбачено відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми можуть бути стягнуті у відповідності до закону після спливу визначеного договором строку кредитування (ст. 625 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості інфляційні втрати нараховані за період з 27.12.2019 до 31.10.2021 та складають 1\~199,22 грн. (а.с. 16 -17). Як вбачається зі змісту договору позички договір укладено на строк з 26.12.2018 до 26.12.2019. Таким чином, інфляційні втрати нараховані поза межами строку кредитування на суму заборгованості станом на дату закінчення строку дії договору, що відповідає правовій позиції викладеній у Постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. З розрахунком заборгованості позивача суд погоджується. Розрахунок заборгованості трьох процентів річних нараховано позивачем за формулою 8\~622,83 (сума заборгованості) * 3% * 707 (кількість днів) / 365 (днів) = 500,35 грн. Кількість днів за які позивач просить стягнути три процента річних складає 707 днів, які розраховані із 27.12.2019 до 02.12.2021 (а.с. 12 - 13). З розрахунком заборгованості позивача суд погоджується. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 1\~199,22 грн, та стягнення трьох процентів річних у розмірі 500,35 грн підлягають до задоволення. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимогами про стягнення заборгованості за договором позики непогашеного тіла кредиту в розмірі 8\~622,83 грн, інфляційних втрат у розмірі 1\~199,22 грн, трьох процентів річних у розмірі 500,35 грн, всього 10\~322,40 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню із відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved