Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, в обґрунтування якої зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , яка знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, утримання та експлуатацію якого здійснює Виробничий кооператив «Житлово-експлуатаційний кооператив «Новобуд-Комфорт» та відповідно є виконавцем на цьому будинку на підставі договору №6/10/12 від 01 жовтня 2012 року про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від та Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] від 13 вересня 2018 року. Відповідно до пункту 1 Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] , від 13 вересня 2018 року управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. «Новобуд-Комфорт» власними силами, а також із залученням відповідних підприємств на договірній основі забезпечує утримання будинку і прибудинкової території, виступаючи колективним споживачем (замовником) житлово-комунальних послуг. Відповідач як співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, та здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком, а відсутність договору не звільняє відповідача від оплати заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території а саме: прибирання сходових кліток прибирання прибудинкової території, вивезення побутових відходів, прибиранні підвалів, технічних поверхів та покрівель, технічного обслуговування ліфтів технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання централізованого опалення, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, дератизації, дезінсекції обслуговування димовентиляційних каналів, поточного ремонту конструктивнії елементів внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання водовідведення, централізованого опалення та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території, прибирання та посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду протиожеледними сумішами, освітлення місць загального користування енергопостачання для ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації. За період з 01 червня 2018 року по 01 червня 2021 року відповідач має заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка станом на 30 червня 2021 року становить 6263,99 грн, що підтверджується довідкою про заборгованість, виданою «Новобуд-Комфорт». Крім того, згідно ч. 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення також три проценти річних від простроченої суми, у загальному розмірі 1376,12 грн інфляційних втрат та 564,27 грн - 3% річних за весь час прострочення. 10 червня 2021 року «Новобуд-Комфорт» та [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору за зобов`язаннями до відповідача щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Тому у позивача у справі замість виробничого кооперативу виникло право стягнути з відповідача вищевказані грошові кошти. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 8204,38 гривень, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач відзиві на позовну заяву не подав, однак у заяві від 21 січня 2022 року просив у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що позивачем не надано доказів переходу до нього права грошової вимоги до [PERSON] за житлово-комунальні послуги. В судове засідання сторони не з`явилися, позивач у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 16 липня 2021 року. За договором №6/10/12 про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і спору від 01 жовтня 2012 року, укладеним між АК «Агросерсвіс-Україна» та ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт», будівельна компанія доручила надавати організації ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] . ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг по будинку [ADDRESS] . Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , від 13 вересня 2018 року Виробничий кооператив «Житлово-Експлуатаційний Кооператив «Новобуд-Комфорт» зобов`язався надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 12, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Відповідно до статті 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі - Правила). Згідно з пунктом 7 зазначених Правил власник квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями. Із наданого позивачем до суду розрахунку вбачається, що за період з червня 2018 року до червня 2021 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 8023,68 грн основного боргу. Також на підтвердження своїх вимог позивачем надано копію договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , від 13 вересня 2018 року, укладеного між ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» та уповноваженою співвласниками особи - [PERSON] , який діє на підставі протоколу загальних зборів від 13 вересня 2018 року. Разом з тим, матеріали справи не містять належним чином засвідченої копії протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , від 13 вересня 2018 року, в якому було б зазначено про наділення [PERSON] повноваженнями на укладення відповідного договору, а також зазначено про результати розгляду співвласниками вказаного питання, зокрема, щодо прийняття рішення про встановлення розміру витрат на управління будинком, спорудами та прибудинкової території у розмірі, визначеному договором від 13 вересня 2018 року. Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирного будинку фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Згідно ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування ("за", "проти", "утримався"), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики. У протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника). Згідно з частинами 1-3 статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Враховуючи, що договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] , від 13 вересня 2018 року з боку співвласників підписаний [PERSON] , однак позивачем доказів того, що збори співвласників багатоквартирного будинку було проведено та прийнято відповідне рішення, яким уповноважено [PERSON] на укладення зазначеного договору на дійсних умовах, не надано, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Долучений до письмових пояснень від 01 лютого 2022 року доказ, а саме копію протоколу загальних зборів співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , проведених 13 вересня 2018 року, суд не приймає з огляду на таке. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В позовній заяві відсутнє зазначення про неможливість надання будь-якого доказу під час подання позовної заяви. За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду. Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Враховуючи, що позивачем належним чином не обґрунтовано неможливість подати зазначений доказ у вказаний строк, визначений ч. 2 ст. 83 ЦПК України, або поважність причин неподання цього доказу з позовною заявою, суд вважає, що матеріали справи не містять доказів щодо наділення [PERSON] повноваженнями на укладення зазначеного договору від 13 вересня 2018 року на визначених договором умовах, а тому відсутні підстави вважати, що у відповідача [PERSON] виникло зобов`язання зі сплати ВК «ЖЕК «Новобуд-Комфорт» заборгованості за житлово-комунальні послуги за тарифами і у розмірі, які заявлено позивачем. Окрім того, як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що 10 червня 2021 року ВК ЖЕК «Новобуд-Комфорт» та [PERSON] уклали договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору за зобов`язаннями до відповідача щодо стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Тому у позивача у справі замість виробничого кооперативу виникло право стягнути з відповідача вищевказані грошові кошти. Відповідно до п.1.1 договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] (надалі іменується «Боржник») на загальну суму 8204,38 грн, яке включає заборгованість за зобов`язанням щодо сплати даних грошових коштів первісному кредитору за період з 01.06.2018 року по 01.06.2021 року, зокрема: щодо оплати житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 6263,99 грн, щодо сплати трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 564,27 грн, інфляційне збільшення боргу у розмірі 1376,12 грн. Згідно з п. 1.3 договору наявність зобов`язання боржника перед первісним кредитором підтверджується: копією договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01.10.2017 року; довідкою про заборгованість № б/н виданою ВК « ЖЕК Комфорт-Новобуд»; копією кошторису витрат за послугу управління багатоквартирним будинком. Пунктом 2.1. визначено, що право вимоги, що відступається за цим договором, складає 8204,38 грн. Відповідно до п.2.2. за відступлення права вимоги новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредитору кошти у розмірі та у строк, погоджений сторонами у додатку № 1 до даного Договору. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. До подібних висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 та Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21), від 03 листопада 2021 року у справі № 755/10072/19 (провадження № 61-4688св21). На необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення прав вимоги за кожним договором посилався і Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11 (провадження № 61-10005св21). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України, не надано доказів, що до нього перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 8204,38 грн, що також є підставою для задоволення позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому немає підстав для стягнення судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed