Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

17 листопада 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Карлаш І.А. звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.; приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис № 123655 від 09 червня 2021 року про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 10 травня 2018 року в загальній сумі 26 346 грн. 72 коп. Постановою приватного виконавця Недоступа Д.М. від 03 листопада 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67364693. Постановою приватного виконавця Недоступа Д.М. від 05 листопада 2021 року звернуто стягнення на доходи позивача з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. Позивач вказує на відсутність повноважень у нотаріуса вчиняти виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, на факт стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, а також на те, що дана заборгованість не є безспірною, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду на 21 грудня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Разом із позовною заявою до суду представником позивача подано заяву про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. засвідчених копій всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 09 червня 2021 року за № 123655 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в сумі 26 346 грн. 72 коп. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року задоволено дану заяву. Також, разом із позовною заявою до суду представником позивача було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, що здійснюється на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. від 09 червня 2021 року за № 123655 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості в сумі 26 346 грн. 72 коп., у виконавчому провадженні № 67364693, до закінчення розгляду справи. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року дану заяву задоволено. В матеріалах справи міститься заява, в якій представник позивача просив розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання 21 грудня 2021 та 25 січня 2022 року не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки в суд не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 09 червня 2021 року вчинений виконавчий напис за реєстраційним номером 123655 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором № МТС-630919197 від 10 травня 2018 року в загальній сумі 26 346 грн. 72 коп. З виконавчого напису вбачається, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № МТС-630919197 від 10 травня 2018 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого на підставі договорів факторингу № 1 від 22 лютого 2021 року та № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року є ТОВ «ФК «Еліт-Фінанс». Постановою приватного виконавця Недоступа Д.М. від 03 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження № 67364693 за вищезазначеним виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М про стягнення з [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року заборгованості за кредитним договором № МТС-630919197 від 10 травня 2018 року за період з 23 лютого 2021 року по 03 червня 2021 року в загальній сумі 26 346 грн. 72 коп. Постановою приватного виконавця Недоступа Д.М. від 05 листопада 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. Частиною 1 ст. 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п. 2.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача і третіми особами відповідно до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. були надані відомості про безспірність суми заборгованості позивача. Згідно зі ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом «Про нотаріат». Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Ухвалу суду від 18 листопада 2021 року щодо витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.В. належним чином завіреної копії матеріалів нотаріальної справи, а саме документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 09 червня 2021 року за № 123655, приватним нотаріусом виконано не було. При цьому приватним нотаріусом не було надано жодних заперечень, письмових пояснень та документів з метою спростування позовних вимог. За змістом п. 2.3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. В матеріалах справи відсутні докази вручення нотаріусом повідомлення боржнику про наявність заборгованості, що є порушенням п. 2.3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Суд не має можливості перевірити документи для вчинення виконавчого напису з об`єктивних причин, зокрема, через невиконання приватним нотаріусом ухвали суду про витребування доказів, відсутності спростувань зі сторони нотаріуса. Таким чином, зважаючи на відсутність будь-яких спростувань зі сторони відповідача та третіх осіб, суд вважає доведеною позицію позивача та погоджується, що підстави вважати заборгованість безспірною на момент вчинення виконавчого напису були відсутні. Враховуючи відсутність відзиву відповідача на позовну заяву, ненадання останнім належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, а також ненадання приватним нотаріусом копії нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved