Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовом до АТ «Укртелеком», Придніпровський ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту (обтяження) з нерухомого майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.08.1995 року приватизував на підставі розпорядження органу приватизації Придніпровського райвиконкому №393 від 16.08.1995 року та набув право приватної спільної часткової власності на 1/2 частину квартири загальною площею 68,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , про що було видано Свідоцтво про право власності на житло. 17.10.2017 року [PERSON] та [PERSON] , яким належить дана квартира на праві спільної сумісної власності, уклали договір про визначення часток в праві спільної сумісної власності, та набули право спільної часткової власності і їхні частки є рівними, тобто по 1/2 частці. 13 січня 2021 року [PERSON] отримав в приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотеки, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з якої дізнався, що на його майно, а саме: на квартиру №121 (невизначена частка квартири) адреса: [ADDRESS] , 17.05.2007 року накладено обтяження у вигляді обтяження арешту нерухомого майна на підставі постанови, серія та номер: АА 650824, виданої 29.05.2008 року, видавник: Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ, ДВ Сутула В.А., реєстраційний номер обтяження 7316970, особа майно/право якої обтяжено [PERSON] . Також дізнався, що арешт на майно державний виконавець наклав на підставі виконавчого листа №24096 від 17.01.2008 року виданого Придніпровська районним судом м.Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь ВАГ "Укртелеком"' боргу в сумі 507,44 грн.. Вказана заборгованість була сплачена, але арешт майна не був знятий. У вересні 2021 року позивач звернувся до АТ «Укртелеком» з проханням про отримання інформації щодо заборгованості за наданні послуги та отримав відповідь про відсутність договору про надання телекомунікаційних послуг та відповідно відсутня інформація про заборгованість в оплаті. Також, після звернення до Придніпровського ВДВС отримана інформацію , що виконавче провадження, під час якого було накладено арешт на майно позивача - знищено, а згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно [PERSON] на виконані перебувало виконавче провадження №6118910 по виконанню виконавчого листа №2-4096 від 17.01.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ "Укртелеком" боргу у сумі 507,44 грн., яке 18.09.2009 року завершене на підставі п.8 ч.І ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції чинній на момент завершення (фактичне по виконання рішення). Враховуючи те, що в позасудовому порядку він позбавлений можливості зняти арешт з майна боржника, просить зняти арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] та виключити відповідний запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно №7316970 від 03.06.2008 року щодо нерухомого майна за об`єктом: квартира (невизначена частка квартири) за адресою [ADDRESS] . Позивач в судовому засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Сивов Ю.Ю. в судове засідання не з`явився. До початку розгляду справи по суті надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - АТ «Укртелеком» Суденко С.П. в судове засідання не з`явився. 12.01.2022 року через канцелярію суду подав відзив, в якому не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , вказуючи, що оскільки постановою державного виконавця виконавче провадження було закінчено в зв`язку з повним фактичним виконанням рішенням суду, в рамках якого було накладено арешт на майно, однак під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття решту з майна, крім того, згідно листа ДВС №54036 у відділі відсутні відкритті виконавчі провадження за якими є [PERSON] , наявність такого обтяження створює перешкоди у здійсненні позивачем його пава власності на майно та реалізації його законних прав та інтересів, тому АТ «Укртелеком» не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник відповідача Придніпровського ВДВС у м.Черкаси ЦМУЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з дублікатом від 28.12.2020 Свідоцтва про право власності на житло від 16.08.1995 р. , Орган приватизації Придніпровського райвиконкому посвідчив, що квартира за адресою [ADDRESS] . дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , з відображенням долі вартості квартири (будинку) при спільній частковій власності Ѕ частини, загальна площа квартири становить 68.3 кв.м. (а.с.5) Відповідно до дубліката Договору про визначення часток в праві спільної сумісної власності від 17 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . частка на квартиру є рівними, тобто по Ѕ частці у кожного.(а.с.6) З метою зняття арешту з майна [PERSON] звернувся до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). З наданої відповіді вбачається, що Виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем Сутулою В.А. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 травня 2008 року завершено. Вказаний арешт було накладено при виконанні виконавчого листа про стягнення з [PERSON] га користь АТ «Укртелеком» боргу в сум 507.44 грн. (а.с.9). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №240324749 від 13.01.2021 року, 03.06.2008 державним реєстратором: приватним нотаріусом Шипович Я.І., Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області на підставі постанови серія та номер:АА 650824, виданий 29.05.2008, видавник: Придніпровський ВДВС Черкаського МУЮ, ДВ Сутула В.А. про арешт майна боржника, [PERSON] було внесено відомості про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] .. Тобто, на теперішній час в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться записи про обтяження майна, власником якого є [PERSON] .. Крім того, відомості про наявність невиконаного зобов`язань на теперішній час, які стали підставою для накладення даної заборони, відсутні. Згідно відповіді № 13305515-вих-80D481 від 09.06.2021 року АТ «Укртелеком» станом на 09.06.2021 року Договір про надання телекомунікаційних послуг між [PERSON] та АТ «Укртелеком» відсутній та відповідно відсутня інформація про заборгованість в оплаті (а.с. 10). Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно з ч.1ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до п.3. ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). . Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Всупереч вимогам, викладеним вище, державний виконавець не вчинив дій, передбачених даною статтею, порушивши при цьому право [PERSON] на отримання у власність майна. Враховуючи те, що [PERSON] повністю погасив заборгованість за виконавчим провадженням, в рамках якого було накладено арешт на його майно, виконавче провадження на даний час завершено та на виконанні не перебуває, відділ державної виконавчої служби не має змоги зняти арешт із майна, що порушує права [PERSON] та законні інтереси, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved