Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 23 липня 2015 року між публічним акціонерним товариством „МЕГАБАНК", правонаступником якого з 31.10.2018 року є акціонерне товариство „МЕГАБАНК" (далі - АТ „МЕГАБАНК"), та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № N92.11.000190 про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії. 08.06.2016 року укладено Додаткову угоду №1 до договору, відповідно якої розмір дозволеного ліміту овердрафту по картковому рахунку становить 10000 грн., процентна ставка за користування лімітом овердрафту, що нараховується на суму заборгованості - 36% річних, процентна ставка за користування лімітом у прострочений термін погашення - 60 % річних, комісія за зняття кредитних коштів - 2 %, датою встановлення ліміту овердрафту є 08.06.2016 року, а кінцевим терміном, до якого необхідно повернути отриманий кредит у повному обсязі - 10 година 06.06.2017 року. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач належно не виконувала взятого на себе зобов`язання, не було здійснено повернення кредитних коштів, тому відповідачу було перенесено заборгованість в розмірі 10000 грн. на рахунок простроченої заборгованості. Вона має заборгованість за договором з урахуванням Додаткової угоди у розмірі 29432,77 грн. (10000 грн. - заборгованість за овердрафтом, 19432,77 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за період з 30.09.2016 року по 18.01.2021 року, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 10 грудня 2021 року отримав копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви разом з додатками. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що згідно заявки [PERSON] на отримання грошових коштів в кредит 23 липня 2015 року між ПАТ „МЕГАБАНК" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № N92.11.000190 про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії (надання овердрафту) (а.с.4). 08 червня 2016 року укладено Додаткову угоду №1 до договору, відповідно якої розмір дозволеного ліміту овердрафту по картковому рахунку становив 10000 грн., процентна ставка за користування лімітом овердрафту, що нараховується на суму заборгованості - 36% річних, процентна ставка за користування лімітом у прострочений термін погашення - 60 % річних, комісія за зняття кредитних коштів - 2 %, датою встановлення ліміту овердрафту є 08.06.2016 року, а кінцевим терміном, до якого необхідно повернути отриманий кредит у повному обсязі - 10 година 06.06.2017 року (а.с.6). За розрахунком заборгованості станом на 19.01.2021 року відповідач має заборгованість за кредитом у розмірі 29432,77 грн. (10000 грн. - залишок кредиту, 19432,77 грн. - залишок нарахованих та несплачених відсотків ) (а.с.10). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності - строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до укладеного між сторонами договору позики, відповідач зобов`язувалась повернути позивачу борг в строк до 06 червня 2017 року. Таким чином, початком строку перебігу позовної давності є 07 червня 2017 року. Однак із позовом про захист свого порушеного права позивач звернувся до суду лише у листопаді 2021 року, тобто більше ніж через 4 роки після початку перебігу строку позовної давності. Оскільки сторони не укладали письмовий договір про збільшення тривалості позовної давності, а позивачем подано позов після спливу строків позовної давності, то у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України дана обставина є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн.. Зважаючи на те, що в задоволенні позову відмовлено, то на підставі п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed