Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що сторони з 31.07.1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано райвідділм РАЦС міста Чорнобай Черкаської області, актовий запис №35. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що у період перебування у шлюбі сторонами було набуто нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1250 га, розташовану по [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7124982500:01:001:0085, яка зареєстрована за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №532533 від 17.06.2006 року; земельну ділянку площею 0,2750 га, розташовану по [ADDRESS] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7124982500:01:001:0063, яка зареєстрована за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №268601 від 04.05.2005 року та житловий будинок [ADDRESS] , який зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] виданого на підставі рішення виконкому Геронимівської сільської ради 23.02.2007 року. В період шлюбу, 24 липня 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є ПАТ «ОТП Банк», був укладений кредитний договір №ML F00/173/2007 року. Надалі нерухоме майно, яке є предметом спільної сумісної власності подружжя було передано в іпотеку даному банку. За умовами договору іпотеки відповідачем було передано іпотекодержателю, передано: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві власності; земельну ділянку [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15 червня 2016 року в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Рішення суду набрало законної сили, відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 09.09.2020 року №707/1086/15-ц провадження №61-41256св18. Позивач вказує, що оскільки вищевказане нерухоме майно набуте відповідачем під час шлюбу, просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, загальною площею 0,125 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 7124982500:01:001:0085, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку, загальною площею 0,275 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 7124982500:01:001:0063, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства та визнати за нею право власності на 1/2 частку об`єкту спільної сумісної власності. У судовому засіданні представник позивача адвокат Давигора С.А. позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, щодо задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи АТ "ОТП Банк" адвокат К.Г. Стратілатов щодо позовних вимог [PERSON] заперечив, у задоволенні позову просив відмовити повністю з підстав, що вказані у письмових поясненнях, які містяться у матеріалах справи. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. у судове засідання не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядку, про що підтвердження у матеріалах справи. Будь які пояснення від приватного виконавця щодо позовних вимог [PERSON] до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно кредитного договору № ML-F00/173/2007 від 24.07.2007 року АТ «ОТП Банк» надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 300000 доларів США зі сплатою процентів річних за користування кредитом з щомісячним графіком повернення кредиту та кінцевим строком погашення до 24.07.2031 року. (а.с.79-82) На забезпечення виконання договору кредиту укладеного між АТ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № РСL-F00/173/2007, за умовами якого [PERSON] передав АТ «ОТП Банк» в іпотеку в забезпечення виконання своїх зобов`язань за Договором кредиту житловий будинок та дві земельні ділянки, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . (а.с.20) 24.07.2007 року позивач [PERSON] надала приватному нотаріусу заяву про те, що вона надає своєму чоловіку [PERSON] згоду на передачу в іпотеку придбаних ними в період зареєстрованого шлюбу житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та земельних ділянок площею 0,2750 га та 0,1250 га, які розташовані в [ADDRESS] , під взяття ним кредиту у ЗАТ «ОТП Банк». (а.с83) Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.12.2012 року у справі № 2320/3560/2012 встановлено факт неналежного виконання боржником своїх зобов`язань по кредитному договору №ML-F00/1 73/2007 від 24.07.2007 р. та стягнуто заборгованість за цим кредитним договором в сумі 277442,25 доларів США. Рішення суду набрало законної сили.(а.с.84-85) 10.04.2019 року приватним виконавцем Плесюком О.С. було відкрито виконавче провадження № 58868119 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, а саме: пре стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором, в сумі 277442,25 доларів США. (а.с.110) Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.10.2019 року у справі № 2320/3560/12 задоволено подання приватного виконавця Плесюка О.С. та надано дозвіл на примусове проникнення до житлового будинку з надвірними спорудами та земельних ділянок, що знаходяться за адресою [ADDRESS] .(а.с.111) Згідно постанови від 10.07.2020 року ВП№58868119 приватним виконавцем було проведено опис та арешт майна боржника та було описано наступне майно боржник житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,125га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер №7124982500:01:001:0085 та земельну ділянку площею 0,275га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер №7124982500:01:001:0063. (а.с.112-114) Суд констатує, що у матеріалах справи відсутні будь які докази сплати коштів боржником на користь АТ «ОТП Банк» у порядку погашення заборгованості за кредитним договором № ML-F00/1 73/2007 від 24.07.2007 року. Сторонами не спростовано твердження представника банку щодо нездійснення погашення боржником заборгованості понад 9 років та наявність заборгованості [PERSON] перед кредитором у розмірі 277442,25 доларів США, що еквівалентно 7391671,91грн, що перевищує вартість спірного майна. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд і дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно із ч.1 та ч.3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. На підставі вказаних чинних норм законодавства, враховуючи правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 01.11.2018 року у справі № 205/9626/16 та постанові Верховного Суду від 14.09.21 року у справі № 6-539цс16, суд прийшов до висновку, що до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна мають бути враховані і боргові зобов`язання подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклав з АТ "ОТП Банк" кредитний договір № ML-F00/173/2007 від 24.07.2007 року та в подальшому у рахунок забезпечення виконання кредитних зобов`язань уклав договір іпотеки № РСL-F00/173/2007, за письмової згоди його дружини [PERSON] , а тому є законні підстави вважати що [PERSON] діяв в інтересах сім`ї та отримані кредитні кошти було використано також в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Враховуючи наявність боргу [PERSON] перед кредитором АТ "ОТП Банк" у розмірі 277442,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 27.09.2021 року еквівалентно 7.391.671,91грн., що перевищує вартість спірного майна, а тому вимога позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного майна суперечить вимогам законодавства України та, у разі її задоволення, може порушити права третьої особи АТ "ОТП-банку". Крім того, суд звертає увагу на той факт, що визнання відповідачем позову є таким, що суперечить інтересам кредитора та направлене на створення перешкод кредитору у здійсненні стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-F00/173/2007 від 24.07.2007 року та направлене на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необгрунтовані, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed