Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Рух справи 05.04.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, датована 31.03.2021, в якій заявник просить визнати [PERSON] ( [INFO] , уродженця с. Зибіно, Борисівського району, Белгородської області, Російської Федерації) безвісно відсутнім. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12.04.2021 дану заяву прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 31.05.2021. Протоколом автоматичного визначення присяжних від 16.04.2021 для розгляду даної справи визначено присяжних Задорожного О.Г. та Заречанського А.М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31.05.2021 розгляд даної заяви відкладався на 26.07.2021. Задоволено заяву про допит свідків у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26.07.2021 розгляд справи відкладався на 26.10.2021. У судовому засіданні 26.10.2021 було опитано свідків, розгляд справи відкладено на 25.01.2022 у зв`язку з визнанням явки заявника обов`язковою для дачі особистих пояснень. У судових засіданнях 26.07.2021, 26.10.2021 брав участь представник заявника, якому оголошувався склад суду та роз`яснювалось право на відвід. Відводів складу суду не заявлено. Міськрада у судові засідання не з`являлась. Судом враховано, що в матеріалах справи наявний відзив, в якому Міськрада, зокрема, просить розглядати справу за відсутності її представника. У судове засідання, призначене на 25.01.2021 учасники судового провадження не з`явились. Від представник заявника 20.01.2022 надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі заявника оскільки останній за своїм фізичним станом є лежачим хворим, та не може бути присутнім у судовому засіданні, про що свідчить консультативний висновок № 11 від 11.01.2022 Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5, за змістом якого громадянину [PERSON] ( [INFO] ) встановлено діагноз «деменція при хворобі Альцгеймера», висновок «перебуває у постійно лежачому стані, не здатний до самообслуговування». Враховуючи наведене, розумні строки розгляду справи, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними матеріалами справи. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування заяви Заява, що є предметом розгляду, обґрунтована наступним : «18 січня 1985 року, моя рідна мати [PERSON] [INFO] взяла шлюб із моїм вітчимом [PERSON] [INFO] , відповідно чого відділом записів актів цивільного стану Жовтневого району м. Києва було зроблено відповідний запис № 33 що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого відділом записів актів цивільного стану Жовтневого району м. Києва від 18 січня 1985 року. [PERSON] , вважав мене за власного сина та виконував роль глави сім`ї. Проживали ми за адресою [ADDRESS] . 30 березня 1994 року, квартира в якій проживала моя сім`я, була приватизована в рівних долях моєю матір`ю [PERSON] та моїм вітчимом [PERSON] , у зв`язку з чим органом приватизації Жовтневої районної держадміністрації м. Києва було зроблено відповідний запис у реєстровій книзі № 2918 що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого органом приватизації Жовтневої районної держадміністрації м. Києва від ЗО березня 1994 року. Через скрутне матеріальне становище, в 1995 році, вітчим [PERSON] поїхав на заробітки до Російської Федерації, а саме до її столиці Москви. Поїздка планувалася на невизначений але короткий термін, з метою заробітку коштів та повернення до дому. З того часу, зв`язок з вітчимом [PERSON] був перерваний, останній так і не повернувся до дому та не надав жодної звістки про своє місце знаходження. Самостійні пошуки моєї матері [PERSON] залишилися безрезультатними. На протязі всього часу відсутності [PERSON] , моя мати [PERSON] неодноразово зверталася в 90-х та 2000 роках до правоохоронних органів з метою встановлення місце знаходження [PERSON] але у відповідь отримувала лише формальні відповіді щодо неможливості встановлення місця перебування останнього. Нажаль на сьогоднішній день відомостей щодо звернень моєї матері [PERSON] до правоохоронних органів з приводу розшуку та встановлення місце знаходження вітчима [PERSON] через дуже тривалий проміжок часу жодні відомості не збереглися (відповідь додаю). Від [PERSON] так і не надійшло жодної,звістки про його місцезнаходження чи стан здоров`я. Протягом всього часу відсутності [PERSON] , моя мати [PERSON] не припиняла пошуки, які нажаль так і не надали ніякого результату. З метою встановлення місцеперебування [PERSON] , моя мати [PERSON] писала листи та зверталася на проект «Жди меня» за адресою: 127427, РФ, м. Москва, вул. Академіка Корольова, 12 . Протягом тривалого часу мою мати не покидала надія що [PERSON] знайдеться цілим та неушкодженим, мати [PERSON] продовжувала підтримувати зв`язок із телевізійним проектом «Жди меня» та все виявилося марним. [INFO] мати [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] виданого відділом реєстрації смертей у м. Києві та зроблено відповідний актовий запис № 3266 від 18 лютого 2005 року. Навіть після смерті матері [PERSON] , я намагався відшукати свого вітчима [PERSON] та встановити можливе місцезнаходження останнього, через своїх знайомих та правоохоронні органи, мені так і не вдалося відшукати [PERSON] . В січні 2021 року, мною було повторно направлено заяву до чергової частини Солом`янського УП ГУНП в місті Києві щодо розшуку та встановлення місця знаходження [PERSON] але як зазвичай безрезультатно. В квартирі за адресою [ADDRESS] , станом на сьогодні, проживаю я - [PERSON] та моя дружина [PERSON] . Вже більше 25-ти років немає жодної звістки чи інформації про стан або здоров`я мого вітчима [PERSON] . Враховуючи вік [PERSON] , а станом на сьогоднішній день йому виповнилось 106-ть років, то саме за вище зазначених обставин які вказують на наявність підстав вважати останнього безвісно відсутнім стало за необхідне звернутися до суду із вказаною заявою. З метою успадкування частки вище вказаного житла яка юридично належить моєму вітчиму [PERSON] на праві приватної власності постала необхідність у визнанні особи безвісті відсутньою, тому я вимушений звертатися до суду, оскільки фактично в квартирі за адресою [ADDRESS] , проживаю я - [PERSON] та моя дружина [PERSON] . Будь-які інші особи або ж рідні які володіють інформацією про стан здоров`я або перебування [PERSON] відсутні. Оскільки в останнього немає близьких родичів коло яких визначене законом, то в даному випадку відсутній спір на право успадкування частки житла належної моєму вітчиму [PERSON] . В порядку цивільного судочинства за необхідності відомості вказані мною можуть підтвердити жителі міста Києва [PERSON] та [PERSON] . Дані особи були особисто знайомі з [PERSON] та підтримували приятельські відносини з останнім. Також [PERSON] та [PERSON] можуть підтвердити намір [PERSON] поїхати на тимчасові заробітки до Москви з подальшим поверненням до дому. За останні декілька років, в даній квартирі було проведено ряд необхідних ремонтних робіт, з метою підтримки житла в належному стані. Було проведено ремонтні роботи із заміни зношених труб системи теплопостачання, замінено електропроводки по всій квартирі на більш сучасні, оштукатурювання тріщин на стінах та багато іншого. Як результат було витрачено значну суму грошових коштів. Крім того, останні 25 років мені самостійно доїздиться сплачувати комунальні платежі за вказане житло.» Щодо правової позиції Міськради 02.06.2021 від Міськради надійшов відзив у справі (а.с. 46-47), в якому зазначається наступне: «Згідно із частиною першою статті 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до статті 306 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 Цивільного процесуального кодексу України). Пунктом третім частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Заявник просить визнати [PERSON] [INFO] , безвістно відсутнім. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Частиною першою, другою статті 77 Цивільного процесуального кодексу У країни визначено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на докази в матеріалах справи, просимо суд ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради». Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Як зазначає заявник та підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серії [NUMBER] (а.с. 12) матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 18.01.1985, 18.01.1985 між [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) було укладено шлюб (а.с. 11). Отже, [PERSON] був вітчимом заявника. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1994 № [NUMBER] квартира [ADDRESS] (загальною площею 45,38 кв.м.) була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та члену її сім`ї [PERSON] (а.с. 10). Як свідчить свідоцтво про смерть № [NUMBER] від 18.02.2005 (а.с. 13) [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 3266. В матеріалах справи наявна заява від 14.01.2021 за підписом [PERSON] , адресована Солом`янському управлінню поліції ГУНП у місті Києві в якому ставиться питання про надання відповідно до ст.ст. 10, 12, 13, 14, 16, 19 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» інформації щодо звернень його матері, [PERSON] , [INFO] , починаючи з 1995-го року до чергової частини Солом`янського РУ ГУ МВС України в місті Києві, щодо пошуку безвісно зниклого чоловіка [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Також наявна відповідь від 22.01.2021 Солом`янському управлінню поліції ГУНП у місті Києві (а.с. 16) з якої вбачається, що згідно інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» заяв та повідомлень в Солом`янському управлінню поліції ГУНП у місті Києві не зареєстровано. Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва, станом на 25.05.2021 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації - 03.02.2005), [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації - 16.10.2008) /а.с. 32/. Відповідно до інформації Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.08.2021 (а.с. 93) проведеною перевіркою реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу (а.с. 96), на підставі спільної заяви подружжя від 15.03.1994 шлюб між [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) було розірвано - актовий запис № 229, дата складання - 20.04.1994. У судовому засіданні 26.10.2021 свідок [PERSON] ( [INFO] ) надав свідчення за змістом яких був знайомий з заявником ( [PERSON] ) по роботі, 10-11 років назад [PERSON] розповідав йому про те, що в нього пропав вітчим і що він намагається його розшукати. У судовому засіданні 26.10.2021 свідок [PERSON] ( [INFO] ) засвідчила, що є сусідкою заявника ( [PERSON] ), пам`ятає його матір, яка проживала за адресою: [ADDRESS] , її чоловіка ( [PERSON] ) бачила приблизно у 1995 році за вказаною адресою та з тих пір більше не бачила. У судовому засіданні 26.10.2021 свідок [PERSON] ( [INFO] ) засвідчила, що є сусідкою заявника ( [PERSON] ), пам`ятає його матір, яка проживала за адресою: [ADDRESS] , її чоловіка ( [PERSON] ) ніколи не бачила. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч 1 ст. 43 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Статтею 44 ЦК України визначено, що на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 523/2320/19 (провадження № 61-1971св21: «Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.» За змістом постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 363/360/18 (провадження № 61-19779св19) виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Разом з тим, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 467/1274/18 (провадження № 61-10753св20) вказано, що: «При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18)». Суд враховує, що згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно з ст.. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експерта; показаннями свідків. Встановивши, що [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] з метою успадкування частки належної йому квартири, суд під час розгляду справи з`ясував та дійшов висновку про те, що: - переважна частина обставин, викладених у заяві [PERSON] не підтверджується будь-якими доказами у справі, в т.ч. те, що місцем постійного проживання [PERSON] була саме квартира [ADDRESS] , оскільки, зокрема, встановлено, що мати заявника та [PERSON] 20.04.1994 розлучились, а показаннями свідків факт проживання [PERSON] за вказаною адресою достеменно не підтверджено; - будь-яких доказів щодо того, що заявником (до 2021 року) чи раніше його матір`ю (за життя) вчинялись заходи щодо розшуку [PERSON] ( [INFO] ) заявником не надано; - презумпція, що особа є живою, з огляду на вік особи, яку заявник просить визнати безвісно відсутньою, в даній конкретній справі є маловірогідною до застосування; - щодо наявності саме у заявника, а не у сторонніх осіб правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою, у суду виникли певні сумніви з огляду на наявну в матеріалах справи довідку Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5, за змістом якої заявнику - [PERSON] ( [INFO] ) встановлено діагноз «деменція при хворобі Альцгеймера». При цьому, суд звернув увагу на те, що вся поштова кореспонденція, яка направлялась на адресу заявника ( [ADDRESS] ) поверталась відділом поштового зв`язку з поміткою «адресат відсутній», а по номеру телефону, який зазначено заявником для зв`язку з ним ( [NUMBER] ) вмикається автовідповідач «Дом «Ріа», що є сайтом з пошуку нерухомості. При цьому будь-яких пояснень з цього питання заявником на виконання ухвали суду від 26.07.2021 не надано. Зважаючи на зазначені обставини в сукупності та наведені правові положення, суд дійшов висновку про неможливість задоволення заяви [PERSON] про встановлення безвісно відсутнім [PERSON] ( [INFO] ). Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed