Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

05.01.2022 року представник позивача звернулася до суду із даною позовною заявою, вказуючи, що 02.07.2021року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65960196 на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. 04.06.2021 року за № 6434 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» код ЄДРПОУ 34186061 за кредитним договором № 101354539 від 09.11.2012 року заборгованості в розмірі 15576,16 гривень. Представник позивача вважає дії відповідача незаконними та необґрунтованими, а виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на вищевикладені обставини та на ст. ст. 15,16,18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України « Про нотаріат», ст. ст. 4, 12, 76-81, 141, 264-265, 268 ЦПК України, просить суд визнати виконавчий напис № 6434, що вчинений приватним нотаріусом міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною 04.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» код ЄДРПОУ 34186061 за кредитним договором № 101354539 від 09.11.2012 року заборгованості в розмірі 15576,16 гривень таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 06.01.2022 року зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. 06.01.2022 року ухвалою Володарського районного суду Київської області вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Одночасно від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокії Юріївни витребувано копію нотаріальної справи ( належним чином завірені копії ) про вчинення виконавчого напису про вчинення виконавчого напису зареєстрований в реєстрі за № 6434 від 04.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» код ЄДРПОУ 34186061 за кредитним договором № 101354539 від 09.11.2012 року заборгованості в розмірі 15576,16 гривень. 18.01.2022 року на запит суду надійшла копія виконавчого напису та документи, на підставі яких було видано виконавчий напис. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Треті особи своїм правом на надання пояснень не скористалися. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.07.2021року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Аллою Вікторівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65960196 ( а.с.10) на підставі виконавчого напису вчиненого 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. в реєстрі за № 6434 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» код ЄДРПОУ 34186061 за кредитним договором № 101354539 від 09.11.2012 року заборгованості в розмірі 15576,16 гривень ( а.с.24). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку документів. При цьому цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 04.06. 2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. При цьому, суд бере до уваги, що на запит суду ненадано кредитний договір нотаріально завірений тощо та, який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц. Крім того, розмір боргових зобов`язань позивача перед відповідачем, який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є безспірним, про що позивач зазначає у позовній заяві. Слід також зазначити, що відповідач не спростував доводи позивача, не скористався своїм правом та не подав відзив і не надав доказів того, що позивач отримав вимогу про усунення порушень за кредитним договором, а отже позивач був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved