Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

В вересні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом,в якому зазначає, він є власником будинку [ADDRESS] . Відповідачі були зареєстровані у спірному житловому приміщенні за його згодою як члени сім`ї власника(дочка та онук) ,проте з 2014 р.у будинку не мешкають,їх речі у будинку відсутні,участі у витратах на утримання житла відповідачі не приймають. На час звернення позивача до суду з цим позовом,відповідачі постійно мешкають у Російській Федерації,спірного житла не потребують. Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідачів порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю,позивач просять суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідачів такими,що втратили право користування спірним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позову,зазначивши,що у 2014 р.його дочка [PERSON] з сім`єю переїхала на постійне проживання у Російську Федерацію,де влаштувалась на роботу,забрала із собою сина [PERSON] ,повертатись у спірний будинок,який є його власністю,намірів не має,але добровільно реєстрацію у належному йому будинку вони не припинили,що порушує права власника ,так як перешкоджає оформити субсидію,вирішувати інші питання стосовно спірного житла. Відповідачі в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин,викликалися за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляли,відзив на позов не подавали. Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідачів розміщена на офіційному сайті «Судова влада». Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про дату,час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивачів ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідка,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що позивач з 31.01.1997 р. є власником будинку [ADDRESS] ,яке виникло на підставі нотаріально посвідченого правочину. Право власності зареєстровано в ОП ЗМБТІ 03.03.1997 р. З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на спірне житлове приміщення у встановлений законом спосіб,підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані. В спірному житловому приміщенні зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] ,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради . Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.405 ч.2 ЦК України,член сім`ї власника втрачає право користування житловим приміщенням,якщо протягом більше одного року не користується ним без поважних причин. Свідок [PERSON] ,який є рідним братом позивача,в суді показав,що відповідачі,які доводяться йому племінницею та онуком відповідно,сім років тому переїхали до родичів у Ростовську область,де влаштувались на роботу,мають житло,повертатись до будинку ,де зареєстровані,намірів не мають. Аналогічні відомості викладені у акті № 116 та 117 від 27.08.2021 р. обстеження спірного будинку ,де зазначено,що по [ADDRESS] зареєстровані ,але не проживають з 2014 р. [PERSON] та [PERSON] ,що підтвердили сусіди,акт завірений головою квартального комітету № 115. З досліджених доказів суд встановив,що відповідачі не користуються житлом,яке є власністю позивача, без поважних причин,звільнили його за власним бажанням,у такий спосіб на свій розсуд розпорядилися своїм правом щодо цього помешкання. Встановлені судом обставини не спростовані відповідачами під час судового розгляду справи. Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачами за спливом визначеного ст.405 ч.2 ЦК України строку наразі відсутні,їх реєстрація у будинку створює перешкоди позивачу як власнику у користуванні та розпорядженні власністю. На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved