Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

В жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. В заяві посилався на те, що 23.02.2018 року вони з відповідачем уклали шлюб, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, з квітня 2019 року вони разом не проживають, фактично шлюб носить формальний характер, у сторін різні погляди на життя, матеріальне забезпечення сім`ї. Непорозуміння привели до втрати почуттів та поваги один до одного, а тому просив шлюб розірвати. 17 грудня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, в позові просив розглядати справу без виклику сторін. Відповідач в судове засідання не з`явилая, повідомлялась про слухання справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті суду. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляду судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи в порядкуст. 280 ЦПК України, та вирішити її на підставі наявних доказів Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 лютого 2018 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] серії № [NUMBER] виданий Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №406. Від шлюбу сторони дітей не мають. Із позову встановлено, що подальше спільне проживання позивача та відповідача є неможливим. Відповідно достатті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першоюстатті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved