Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.08.1999 року у Ясинуватському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ в Донецькій області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 115, який рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04.04.2019 року у справі №587/2981/18 було розірвано. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбане нерухоме майно. Позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільно нажитого майна подружжя мотивуючи це тим, що вирішити питання стосовно поділу спільного майна в досудовому порядку йому не вдалося. В судове засідання позивач не з`явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка у судове засідання теж не з`явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З посвідчення (а.с. 5), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що позивачем є [PERSON] , [INFO] , особа з інвалідністю 2 групи з дитинства. З договору, експрес-оцінки (а.с. 6-7), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачка 01.04.2011 року придбала у приватну власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 21,6 кв.м., житловою площею 12,0 кв.м., вартістю 168 000 грн. станом на 01.10.2018 року. З договору, експрес-оцінки (а.с. 8-10), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачка 21.10.2009 року придбала у приватну власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м., вартістю 985 000 грн. станом на 24.10.2019 року. З договору, експрес-оцінки (а.с. 6-7), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачка 12.07.2011 року придбала у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136300:04:009:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вартістю 180 000 грн. станом на 01.10.2018 року. З договору, експрес-оцінки (а.с. 14-16), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачка 12.07.2011 року придбала у приватну власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 34,55 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м., вартістю 185 000 грн. станом на 01.10.2018 року. З договору, витягу, експрес-оцінки (а.с. 17-19), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивач 02.02.2006 року придбав у приватну власність будинок [ADDRESS] загальною площею 187 кв.м., житловою площею 130 кв.м., вартістю 250 000 грн. станом на 01.10.2018 року. З договору, витягу, експрес-оцінки (а.с. 20-23), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідачка 08.02.2011 року придбала у приватну власність складські приміщення, що знаходяться під [ADDRESS] загальною площею 2 585,6 кв.м., вартістю 586 000 грн. станом на 01.10.2018 року. Зі свідоцтва, рішення (а.с. 71-73), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 07.08.1999 року Ясинуватським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис №115, який рішенням Сумського районного суду Сумської області від 04.04.2019 року було розірвано. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована, між сторонами мають місце сімейні правовідносини і позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що 07.08.1999 року між сторонами був зареєстрований шлюб, за час якого було придбано нерухоме майно, а саме: -квартира [ADDRESS] загальною площею 21,6 кв.м., житловою площею 12,0 кв.м.; -квартира [ADDRESS] , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м.; -земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136300:04:009:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -квартира [ADDRESS] загальною площею 34,55 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м.; -будинок [ADDRESS] загальною площею 187 кв.м., житловою площею 130 кв.м.; -складські приміщення, що знаходяться у будинку [ADDRESS] загальною площею 2 585,6 кв.м. 04.04.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. 10.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільно нажитого майна та просив визнати за ним право власності на: -квартиру [ADDRESS] загальною площею 21,6 кв.м., житловою площею 12,0 кв.м.; -квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м.; -земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910136300:04:009:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Крім того, позивач просив визнати за відповідачкою право власності на: -квартиру [ADDRESS] загальною площею 34,55 кв.м., житловою площею 16,7 кв.м.; -будинок [ADDRESS] загальною площею 187 кв.м., житловою площею 130 кв.м.; -складські приміщення, що знаходяться під [ADDRESS] загальною площею 2 585,6 кв.м. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи і не були оспорені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно вимог ст.ст. 355, 359 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності, доходи від використання майна, що є у спільній власності, надходять до складу спільного майна. Згідно вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно вимог ст.ст. 60-61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. До об`єктів права спільної сумісної власності подружжя відносяться зокрема, заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно вимог ст.ст. 69-71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою. Суд враховує те, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, заяви про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення її розгляду. Крім цього, суд приймає до уваги те, що позивач не заперечує проти ухвалення рішення у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Також суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданніне були спростовані доводи позивача про проживання сторін в шлюбі, придбання ними в цей час спільного майна, а відповідачкою не було оспорено позовних вимог та не надано суду доказів, які б підтвердили існування обставин, які обґрунтовують відмову в задоволенні позову. Тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовільнити. Розподіл судових витрат суд вважає необхідним здійснити на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved