Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

07 грудня 2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви й до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви й до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування вказаних позовних вимог зазначила, що 23.06.2020 вона з відповідачем уклали шлюб, від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося з причин взаємного непорозуміння, спільне господарство між ними не ведеться. Позивач з дитиною проживає окремо. Вихованням та забезпеченням дитини займається позивач. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що заявлені позовні визнає у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 23 червня 2020 року Самарським районним у місті Дніпрі відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 90. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9) Так, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи що відповідач інших дітей на утриманні не має, а також те, що обов`язок з утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків у рівних частинах, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів, на думку суду, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Отже, з урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 07 грудня 2021 року. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами 2,4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно вимог ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. (Постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Судом встановлено, що позивач здійснює догляд за малолітньою донькою, яка не досягла трирічного віку, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до статті 48 Конституції України, відповідно до яких кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що останній має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а отже позивач має право на отримання аліментів на її утримання щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. до досягнення їхньою спільною дитиною [PERSON] трьох років. Крім того, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Outcome: approved