Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач-1) та [PERSON] (надалі по тексту - Позивач-2) звернулися до суду із позовом до Київської міської ради (надалі по тексту - Відповідач), в якому просили визнати за [PERSON] право власності на 1/ 2 частку в гаражному боксі № [NUMBER] , площею 19, 7 кв.м. в автомобільно-гаражному кооперативі «Дружба», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Товарна, 10 в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/ 2 частку в гаражному боксі № [NUMBER] , площею 19, 7 кв.м. в автомобільно-гаражному кооперативі «Дружба», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Товарна, 10 в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивачі є дочками покійного [PERSON] . [INFO] їх батько, [PERSON] помер. Після смерті батька, у встановлений шестимісячний строк, подано до Шостої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої вказаною нотаріальною конторою 22.10.2018 року було заведено спадкову справу номер 674/2018, номер у Спадковому реєстрі: 63179411. 15.10.2019 року Позивачі звернулися до Шостої київської нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: гаражному боксі № [NUMBER] , площею 19, 7 кв.м. в автомобільно-гаражному кооперативі «Дружба», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Товарна, 10 (надалі по тексту - Гаражний бокс). 15.10.2019 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Федунів О.М. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою було відмовлено Позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька на гаражний бокс, у зв`язку із ненаданням правовстановлюючого документа на нього. Однак, Позивачі вважають, що право власності їх батька [PERSON] на гаражний бокс підтверджується документально і повинно бути визнано за ними як спадкоємцями, в порядку спадкування за наступних підстав. Позивачі зазначають, що їх батько був членом автомобільно-гаражного кооперативу «Дружба» (м. Київ, вул. Товарна, 10), що підтверджується довідкою вказаного кооперативу № 9 від 26.12.2017 року. Відповідно до зазначеної довідки, як член АГК «Дружба» їх батько був власником гаражного боксу. Крім того, відповідно до рішень Київської міської ради від 06.09.2001 року № 9/1443 та від 27.11.2003 року № 224-1/1098, земельна ділянка площею 1,4135 га з цільовим призначенням для експлуатації та обслуговування гаражів, що розташована за адресою: [ADDRESS] , передана у власність АГК «Дружба», про що видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії КВ № 123155. Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації» було проведено технічну інвентаризацію гаражного боксу, за результатами якої 25.10.2017 року було виготовлено технічний паспорт. Відповідно до Довідки № 9 Автомобільно-гаражного кооперативу «Дружба», виданої 26.12.2017 року, балансова вартість гаражного боксу складає 1217, 00 грн. Таким чином, на підставі вищенаведеного, Позивачі вважають, що факт відсутності правовстановлюючого документа на гаражний бокс за наведених вище обставин, не свідчить про неналежність їхньому батьку [PERSON] гаражного боксу. Навпаки, зазначені обставини та письмові докази, на їх думку, свідчать про те, що власником гаражного боксу був їх батько. За таких обставин, Позивачі просили врахувати те, що вони прийняли спадщину у строки, визначені законом, та приймаючи до уваги факт відмови державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на гаражний бокс, право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом задоволення позову про визнання права власності за ними на гаражний кооператив в порядку спадкування, у зв`язку з чим звернулися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із виявленням недоліків. 17.02.2020 року ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. 18.06.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Відповідача [PERSON] , в якому просила суд прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства. Протокольною ухвалою суду від 16.02.2021 року до участі у справі в якості третіх осіб залучено Шосту київську державну нотаріальну контору, АГК «Дружба». Ухвалою суду від 16.03.2021 року закрито підготовче засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. В засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] , [PERSON] позовну заяву підтримували в повному обсязі, просили її задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника. Треті особи Шоста київська державна нотаріальна контора, АГК «Дружба» повідомлялися належним чином, представники в засідання не з`явилися. Суд, вислухавши думки позивача та його представників, дослідивши позовну заяву з матеріалами, відзив відповідача та відповідь, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № [NUMBER] від 06.08.2018, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 20). [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії № [NUMBER] (а.с. 8-9). В подальшому, з метою отримання спадщини після смерті батька [PERSON] та [PERSON] звернулися до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу № 674/2018, номер в Спадковому реєстрі 63179411 (а.с.21). 15.10.2019 року постановою державного нотаріуса Шостої київської державної нотаріальної контори Федунів О.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено [PERSON] , [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що не надано документи, що посвідчують право власності спадкодавця на гаражний бокс (а.с.24). Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого автомобільно-гаражному кооперативу «Дружба», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Товарна, 10, на підставі рішення Київської міської ради від 06.09.01 № 9/1443 та від 27.11.03 № 224-1/1098 є власником земельної ділянки площею 1,4135 га по [ADDRESS] , для експлуатації та обслуговування гаражів (а.с. 23). З довідки, виданої головою АГК «Дружба» від 26.12.2017 року вих. № 9, вбачається, що [PERSON] є членом кооперативу АГК «Дружба» та є власником гаражу № [NUMBER] , площею 19, 7 кв.м., по [ADDRESS] . Всі пайові внески сплачені в повному обсязі. (а.с. 29 ). Технічний паспорт на гараж № [NUMBER] розташований в АГК «Дружба» по вул.. Товарній, 10, м. Київ було видано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» на імя [PERSON] . Паспорт виготовлено станом на 25.10.2017 року (а.с. 25-28). За таких обставин, позивачі просять суд визнати за ними право власності на гаражний бокс на підставі вищезазначених документів. Так, відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи. визначені у заповіті, спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, або визнання його недійсним тощо. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця до народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права спадщину. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із матеріалів справи вбачається, що позивачі були позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкування спірного майна, оскільки 15.10.2019 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Федунів О.М., відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на підтвердження права спадкодавця на належний йому гараж, розташований по [ADDRESS] . Так, порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлений Законом України «Про нотаріат». Ч. 1 ст. 1Закону «Про нотаріат», встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно з ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні. Оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії можливе, якщо особа вважає, що нотаріус безпідставно (неправомірно) відмовив у вчиненні нотаріальної дії, порушивши тим самим покладений на нього обов`язок щодо вчинення нотаріальних дій. У такому разі оскаржується постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій повинні обов`язково обґрунтовуватися причини такої відмови. Згідно ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, може відмовити у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених законом. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно з ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Так, відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Отже, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема : 1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Так, судом встановлено, що підставою звернення до суду було те, що постановою державного нотаріуса було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва на право власності на гаражний бокс, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Оцінюючи належність обраного позивачами способу захисту, слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачами обраний невірний спосіб захисту, у той час, коли позивачі можуть захистити своє порушене право, визначивши вірний спосіб його захисту, який передбачено чинним законодавством. Разом з тим, відповідно до ст.49 ЦПК України, суд позбавлений процесуальної можливості самостійно змінювати предмет чи підставу позовних вимог. Отже, невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні пред`явлених особою вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Outcome: dismissed