Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~28 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який зареєстрований в реєстрі за № 55907 від 11.06.2021 року, яким звернено стягнення за кредитним договором № 169п/18/2008-980 від 17.09.2008 року, укладеного з ПАТ КБ "Надра", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги GL6N714301 від 06.05.2020 року є ТОВ Фінансова компанія "Сіті Фінанс", що становить загальну суму 102 065 грн. 91 коп., та стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 908 грн. за сплату судового збору в розмірі 1021 грн. та 7443 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 27 листопада 2021 року позивач дізнався від головного бухгалтера " Молочна Майстерня" де він офіційно працевлаштований про те, що з його заробітної плати стягуються кошти приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. в межах виконавчого провадження №66762855 від 09.09.2021 року, яке було відкрито на підставі виконавчого напису №55907 виданого 11.06.2021 року. \~ \~ \~ \~Згідно адвокатського запису №22\\21 від 09.12.2021 року Терновенко Р.М. до приватного виконавця Черкаської області Чупис Т.П. про надання приватним виконавцем адвокату постанови про відкриття виконавчого провадження та документів, які стали підставою для відкриття виконавчого провадження на поштову адресу позивача надійшов лист від приватного виконавця з документами, з якого було встановлено, що на підставі постанови приватного виконавця відносно Позивача відкрито виконавче провадження № 66762855 від 09.09.2021 року, на підставі виконавчого напису нотаріуса № 55907 від 11.06.2021 року, про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 169п/18/2008-980 від 17.09.2008 року укладеного з ПАТ КБ «НАДРА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги С6М714301 від 06.05.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь якої приватний виконавець має стягнути заборгованість в сумі 102 065 (сто дві тисячі шістдесят п`ять грн.) грн. 91 коп. \~ \~ \~ \~24.12.2021 року представником позивача - адвокатом Терновенко Р.М. було отримано з сайту Міністерства юстиції через доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження всі документи, які стали підставою для відкриття виконавчого провадження, а саме : електронну копію заяви ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс» про примусове виконання рішення №2-19861/ВП/21 від 22.06.2021 року; електронну копію кредитного договору № 169п/18/2008-980 від 17 вересня 2008 року та електронну копію виконавчого напису від 11 червня 2021 року вчиненого Грисюк Оленою Василівною приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, які були роздруковані та долучені до позову як докази. \~ \~ \~ \~Ознайомившись з даними документами, Позивач дізнався, що підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис №55907 від 11.06.2021 року приватного нотаріуса Грисюк Олени Василівни, який було обернуто до виконання на підставі поданої Відповідачем заяви про примусове виконання виконавчого напису від 22.06.2021 року №2-19861/ВП/21 на підставі якої було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2021 року та розпочато примусове стягнення з Позивача суми боргу в розмірі 102 065 (сто дві тисячі шістдесят п`ять грн.) грн.91 коп. на користь Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню з наступних підстав: \~ \~ \~ \~відповідно до оскаржуваного виконавчого напису стягувачем є ТОВ " Фінансова Компанія "Сіті Фінанс", а не ПАТ КБ " НАДРА" з яким начебто було укладено кредитний договір №169п/18/2008-980 від 17 вересня 2008 року, також про відступ права вимоги за кредитним договором, позивач не знав, так як про такі відступлення його ніхто не повідомляв; \~ \~ \~ \~виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України " Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, виходячи з наступного. Відповідно до ст.87 Закону України " Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється КМУ. За приписами ст.88 цього Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи , якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З огляду на даний договір який було надано відповідачем приватному виконавцю № 169п/2008-980 від 17.09.2008 року з п.2.3.3 даного договору вбачається, що Кінцевий термін повернення кредиту - 16 вересня 2011 року, з чого слідує, що право вимоги банка виникло 17 вересня 2011 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання; \~ \~ \~ \~вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором , суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому написі відповідачем зроблено одноособово без врахування та думки позиції позивача та який не відповідає дійсності оскільки такий договір не існує, а якщо й існує то він укладався з позивачем, а кошти які начебто надавались за кредитом позивач не отримував. Оригінал виконавчого напису нотаріуса, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., засвідченої стягувачем, виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості не містить. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 29.12.2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч.5 ст.279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис №55907 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАС" заборгованості за період з 06 травня 2020 по 26 травня 2021 року в сумі 102 065 грн. 91 копійка з (а.с.17), яка складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 20 060 грн. 36 коп. грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 81 505 грн. 55 копійок грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто із стягувача 500 грн., які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача; Також встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. перебуває виконавче провадження №66762855 від 09.09.021 року, на підставі виконавчого напису нотаріуса №55907 від 11.06..2021 року, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №169п/18/2008-980 від 17.09.2008 року укладеного з ПАТ КБ " НАДРА"", правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги GL6N714301 від 06.05.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Сіті Фінанс" на користь якої стягнути заборгованість в сумі 102 065 грн. 91 коп. Приймаючи рішення, суд керується наступним. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчинюється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчинюється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Таким чином, виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. судового збору. Щодо стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги від 08.12.2021 року ( а.с.21) та копію додатку до договору №1 Акт прийому - передачі виконаних робіт, ( із детальним розрахунком наданих послуг) ( а.с.23), укладений між [PERSON] та адвокатом Терновенко Р.М.., а також копію квитанції до прибуткового касового ордера №52 від 28.12.2021 року з яких вбачається, що витрати на правову допомогу склали 7443 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявником документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу. З урахуванням вимог ч.4 ст.137, ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу у сумі 7443 гривень.

Outcome: approved