Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем було досягнуто угоди про придбання у нього нежитлової будівлі (магазину) та земельної ділянки під ним, які розташовані по [ADDRESS] за ціною 90 000 грн. 00 коп. 30.08.2021 року до [PERSON] , прибув відповідач та повідомив, що йому терміново потрібні грошові кошти. Враховуючи, що в цей день нотаріальна контора не працювала і для укладення договору купівлі-продажу такої нежитлової будівлі (магазину) та земельної ділянки під ним відповідачеві потрібно було зібрати ще документи, то 30.08.2021 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного нежитлової будівлі (магазину) та земельної ділянки під ним в простій письмовій формі, а також в цей день відповідачу були передані грошові кошти в сумі 90 000 грн. 00 коп., як оплата повної вартості такої нежитлової будівлі (магазину) та земельної ділянки під ним. Згідно умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання в 30-ти денний термін з моменту підписання договору укласти договір купівлі-продажу майна нежитлової будівлі (магазину) та земельної ділянки під ним через Лебединську державну нотаріальну контору. В той же час відповідач свого обов`язку щодо оформлення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу майна всіляко ухиляється і до цього часу такий договір укладено не було. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач вказав, що свої вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне. З договору купівлі - продажу, акту приймання - передачі вбачається що 30.08.2021 року [PERSON] , отримав від [PERSON] , кошти в розмірі 90 000 грн. 00 коп., за нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS] , яке складається з нежитлової будівлі (магазину) цегляної 2005 року побудови під літ. «А» загальною площею 74,0м2, до яке складається з: І поверх площею 35,2м2 до складу якого входить: коридор площею 1,1 м2, торговий зал площею 31,0м2, котельня площею 3,1 м2; ІІ поверх площею 38,8м2 до складу якого входить: кабінет площею 27,5м2, кабінет площею 11,3м2, а також із земельну ділянку площею 0,0095га, кадастровий номер 5910500000:01:020:0115, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, місцезнаходження: [ADDRESS] . Таким чином між сторонами було укладено договір купівлі-продажу даного майна. Позивач посилається на те, що при укладенні договору купівлі-продажу сторони домовилися нотаріально посвідчити договір в 30-ти денний термін з моменту підписання договору, але [PERSON] , не виконав свого зобов`язання щодо нотаріального оформлення, всі звернення до нього з даного питання були залишені без реагування. У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Частною 1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, позивач зі свого боку виконав взяті на себе зобов`язання, сплативши вартість придбаного майна та прийняв його у своє володіння і обидві сторони вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, що підтверджується зібраними доказами, суд приходить до висновку, що наявні всі передумови для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання за [PERSON] , права власності на спірне майно.

Outcome: approved