Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що у грудні 2021 року [PERSON] дізнався про те, що за виконавчим написом від 12.05.2021 № 6825, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з позивача як з боржника стягується на користь Акціонерного товариства «ПУМБ» заборгованість в розмірі 26268,93 грн. За виконавчим провадженням № 65638231 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко Вадимом Вікторовичем було звернуто стягнення на заробітну плату позивача. Із заробітної плати позивача безпідставно вже стягнуто кошти у сумі 6945,18 грн., яку він отримує у ДП «Тростянецьке лісове господарство». Представник позивача, вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а стягнуті з позивача кошти підлягають поверненню як безпідставно набуті. Підстави стягнення заборгованості у сумі 26268,93 грн. на користь відповідача [PERSON] не відомі. Позивач підписав Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001525837901. Відповідачем на адресу позивача жодних повідомлень з розрахунками заборгованості не надходило. Заборгованість у сумі 26268,93 грн. є оспорюваною, оскільки позивач її не визнає, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивача попередньо не повідомляли, вимог про порядок погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивача не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а відтак у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Представник позивача Сумцов Є.С. посилався на те, що чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, який з позивачем не укладався. Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Ураховуючи, що з позивача за виконавчим написом, що підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, вже стягнуто 6945,18 грн., указані кошти слід визнати такими, що безпідставно набуті, а тому їх необхідно повернути [PERSON] . Посилаючись на указані обставини, представник позивача [PERSON] просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, вчинений 12.05.2021 року та зареєстрований у реєстрі за №6825, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у розмірі 26268,93 грн., таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з відповідача на користь [PERSON] в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни вчиненим 12.05.2021 року та зареєстрований у реєстрі за №6825, грошові кошти в сумі 6945,18 грн. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Представником відповідача Кущ Я.В. подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому доводів в обґрунтування заперечень проти основної позовної вимоги представник відповідача у відзиві не зазначила. Заперечуючи проти повернення стягнутих з позивача коштів за виконавчим написом, представник відповідача посилалась на те, що стаття 1212 ЦК України не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки у цьому випадку відповідач є кредитором, а позивач є зобов`язаною особою. Відносини позивача та відповідача ґрунтуються на правовій підставі - кредитному договорі, який є чинним, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК та норм глави 83 ЦК України. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. у судове засідання не з`явились, письмових пояснень не надали. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 16.12.2021 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.12.2021 за заявою представника позивача судом вжито заходів забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Відповідачем 05.01.2022 року до суду подано відзив на позовну заяву. Представник позивача Сумцов Є.С. 26.01.2022 року подав заяву про розподіл судових витрат Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 16.01.2020 [PERSON] та АТ «ПУМБ» підписали Заяву №2001525837901 про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб, за змістом якого позивачу надано кредитний ліміт у розмірі 20000 грн., річна ставка складає 47,88 %. Орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12577,58 грн., на строк 12 місяців (розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 10000 грн.) (а.с.12). Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 12.05.2021 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі №6825, за яким нотаріусом звернено стягнення із [PERSON] , як боржника за кредитним договором за №2001525837901 від 16.01.2020 року, укладеним з ПАТ «Перший український міжнародний банк» за період із 30.08.2020 по 17.03.2021 у сумі 25768,93 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5089,55 грн.; строкова заборгованість за сумую кредиту - 17132,60 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам - 757,84 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом 500,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 26268,93 грн. (а.с.8). На підставі оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі № 6825 від 12.05.2021 року за заявою відповідача приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. постановою від 01.06.2021 було відкрито виконавче провадження №65638231, а постановою від 11.10.2021 року було звернено стягнення на доходи позивача у ДП «Тростянецьке лісове господарство» (а.с.7-10). Оскільки на виконанні у приватного виконавця Закорка В.В. перебувало декілька виконавчих проваджень щодо позивача постановою від 11.10.2021 виконавчі провадження № 65638231, 67077341 були об`єднанні у зведене виконавче провадження 67106669. У виконавчому провадженні 65638231 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Грисюк О.В. від 12.05.2021 року № 6825 з [PERSON] стягнуто 8129,70 грн., з яких на рахунок стягувача ПАТ «Перший український міжнародний банк» приватним виконавцем Закорком В.В. було перераховано 6945,18 грн. (а.с.11). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між позивачем та АТ «ПУМБ» Договору комплексного обслуговування фізичних осіб №2001525837901 від 16.01.2020 у формі Заяви про приєднання, яка надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не була посвідчені нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). За таких обставин, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, відповідачем до суду не надано доказів розміру заборгованості позивача та її складових. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису не доведення відповідачем наявності у [PERSON] невиконаних зобов`язань на суму 26268,93 грн. та безспірності указаної заборгованості, позов адвоката Сумцова Є.С. є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Вирішуючи похідну позовну вимогу про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, суд виходить таких мотивів. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Як установлено судом із заробітної плати [PERSON] були стягнуті 8129,70 грн. на підставі постанови приватного виконавця Закорко В.В. від 01.06.2021, у виконавчому провадженні № 65638231 з примусового виконання спірного виконавчого напису № 6825 від 12.05.2021, з яких на користь відповідача було перераховано 6945,18 грн. (а.с.11). Виконавче провадження № 65638231 було відкрито за заявою відповідача з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу 12.05.2021 зареєстрованого у реєстрі за №6825, який підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Оскільки у цій справі спірний виконавчий напис, за яким стягнуто з [PERSON] 6945,18 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Доводи приставника ПАТ «Перший український міжнародний банк» про те, що спірні грошові кошти набуті на належній підставі, а саме за Договором №2001525837901 від 16.01.2020 не спростовують указані висновки суду, оскільки кошти не були сплачені [PERSON] добровільно, а їх стягнення відбувалось примусово, шляхом відрахування із заробітної плати на підставі виконавчого напису, визнаного в подальшому таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо відповідач вважає, що [PERSON] має заборгованість за договором №2001525837901 від 16.01.2020 року він не позбавлений права звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості. Оцінка законності та обґрунтованості таких вимог буде надана судом у межах розгляду відповідної цивільної справи. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6945,18 грн. безпідставно набутих коштів стягнутих за виконавчим написом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., вчиненого 12.05.2021 за №6825. Відтак і похідна позовна вимога підлягає задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу(стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп. за подання позову та в сумі 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню вся суми 2270 грн. (454 грн. + 908 грн. + 908 грн.) сплаченого судового збору. Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав договір про надання правничої допомоги від 02.12.2021 року (послуги оплачуються з розрахунку 1000 грн. за 1 годину, загальна сума гонорару за виконання доручення складає 8000 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 26 січня 2022 року, фіскальний чек від 26.01.2022 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 8000 грн. В Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 26.01.2022 представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів наданих послуг (надання консультації щодо спору та підготовка позовної заяви, підготовка адвокатського запиту для збору письмових доказів, підготовка заяви про забезпечення позову, ознайомлення з матеріалами справи, представництво інтересів клієнта в судовому засіданні, підготовка заяви про розподіл судових витрат), які узгоджуються з матеріалами справи. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 8000 грн. Відповідно до статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Відповідач не подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, понесені позивачем у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача про пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 8000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved