Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

ТОВ "ПРОСТІ ЗАЙМИ" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 30.10.2018 між сторонами було укладено Договір про надання фінансових послуг № 181029-133647 на суму 3000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 грн за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Вказаний договір було укладено в електронній формі. Позивач виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів відповідачу. Згідно з Кредитним договором відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3000 грн та сплатити проценти у розмірі 960 грн у строк 16 днів до 14.11.2018. Окрім зазначеного, відповідач також взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно Кредитного договору. На момент 14.11.2018 термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. Станом на 28.09.2021 заборгованість відповідача за Кредитним договором склала: 3000 грн - сума кредиту; 63040 грн 47 коп. - проценти за користування кредитом; 1209 грн 53 коп. - пеня; 704 грн 53 коп. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2980 грн 03 коп. - три проценти річних від простроченої суми. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 70934 грн 56 коп. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 25.11.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Перше судове засідання призначене на 27.12.2021. 27.12.2021 судове засідання було зняте з розгляду та перенесене на 29.12.2021 у зв`язку з вихідним днем. 29.12.2021 судове засідання було відкладене на 25.01.2022 у зв`язку із ненадходженням витребуваних судом документів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, відзиву до суду не направив. У зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, про час та місце розгляду справи він неодноразово повідомлявся шляхом оголошення викладеного на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 73-74, 92-93). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання також не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Заперечень проти винесення заочного рішення не надав (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 30.10.2018 між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 181029-133647, у онлайн режимі, шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті відповідача, згідно умов якого відповідач отримав кредит на особисті потреби у розмірі 3000 грн строком на 16 днів - до 14.11.2018 та зобов`язався його повернути і сплатити відсотки у розмірі 960 грн (розмір відсотків: 2% за кожен день користування кредитом, (730 відсотків річних). Дата початку нарахування відсотків за користування кредитом 30.10.2018. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 % (а.с. 11). Відповідно до п.п. 4-6 заяви-анкети відповідач підтвердив, що доступ до заповнення від його імені заяв-анкет на офіційному сайті Товариства (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише йому, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від його імені на сайт pzaim.zp.ua абоwww.bistrozaim.ua, є дійсними та надані ним особисто; всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто. З інформаційної довідки щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, убачаються дані відповідача [PERSON] , його прізвище, ім`я та по батькові, номер телефону, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, адреса реєстрації та фактичного місця проживання, відомості про місце роботи, щомісячний дохід, сімейний стан та номер банківської картки (а.с. 15). Згідно довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на банківську картку, вказану відповідачем при оформленні заяви-анкети 30.10.2018, було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 3000 гривень; деталі транзакції: номер карти [NUMBER] , власник карти (емітент) банк COMMERCIAL BANK PRIVATBANK, категорія карти: MasterCard, час запиту: 30.10.2018 о 10:28:50 (а.с. 16). Таким чином, суд вважає встановленим, що сторони уклали кредитний договір в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надавав відповідачу кредитні кошти на платіжну картку відповідно до умов Кредитного договору, що підтверджується довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 756 від 05.10.2021 (а.с. 33). Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання - не повертає отриманий кредит. Згідно розрахунків заборгованості наданих позивачем заборгованість відповідача складає 70934 грн 56 коп. з яких: 3000 грн - сума кредиту; 63040 грн 47 коп. - проценти за користування кредитом; 1209 грн 53 коп. - пеня; 704 грн 53 коп. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2980 грн 03 коп. - три проценти річних від простроченої суми (а.с. 34-60). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором від 30.10.2018 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача за тілом кредиту в сумі 3000 грн та пені в сумі 1209 грн 53 коп. підлягає примусовому стягненню. Разом з тим, позов банку в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом згідно ст. 1048 ЦК України, підлягає частковому задоволенні з наступних підстав. Так, з дослідженого судом кредитного договору вбачається, що сторони у ньому погодили строк кредитування - до 14.11.2018. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду № 14-10цс18 від 28.03.2018, відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки, що були нараховані згідно ст. 1048 ЦК України станом на 14.11.2018. З розрахунку заборгованості наданого позивачем встановлено, що 15.11.2018 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем було сплачено 859,53 грн. в рахунок погашення нарахованих відсотків. Тобто, згідно умов договору та розрахунків позивача їх розмір станом на 14.11.2018 становив: 960 грн - 859,53 грн = 100 грн 47 коп., що і підлягає стягненню з [PERSON] . Вимога ж ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» стягнути з відповідача відсотки за період з 15.11.2018 по 28.09.2021 задоволенню не підлягає. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, штрафних санкцій, а саме індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних від простроченої суми, суд виходить з того, що ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» на підставі ст. 625 ЦК України мають право на отримання вказаного відшкодування. Однак суд не погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки позивач їх нараховував з урахуванням розміру відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 15.11.2018 по 28.09.2021. Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 3000,00 грн та процентів за користування кредитом, в межах строку кредитування за період з 30.10.2018 по 14.11.2018 в сумі 100 грн 47 коп., які є доведеними та підлягають задоволенню, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути індекс інфляції за весь період прострочення в сумі 620 грн 09 коп. (3100 грн 47 коп. (сума боргу) х 120% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 3100 грн 47 коп. (сума боргу) та 3% річних від простроченої суми в сумі 267 грн 31 коп. (3100 грн 47 коп. (сума боргу) х 3% х 1049 днів прострочення / 365 днів у році / 100 %). Отже, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 5197 грн 40 коп. з яких: 3000 грн - сума кредиту; 100 грн 47 коп. - проценти за користування кредитом; 1209 грн 53 коп. - пеня; 620 грн 09 коп. - індекс інфляції за весь період прострочення; 267 грн 31 коп. - три проценти річних від простроченої суми. У задоволенні решти вимог слід відмовити. У зв`язку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 166 грн 32 коп. понесених останнім судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial