Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Позивачка в вересні 2016 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05.07.2011 року [PERSON] на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області № 230/22 від 04.12.2009 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 946959, площею 0,1546 га розташована в с. Ясногородка Вишгородського району Київської області, кадастровий номер 3221889001:21:085:0156, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 31.03.2016 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки відчужив вказану земельну ділянку [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] 19.04.2016 року уклала договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки з [PERSON] , яка на даний час є її власником. Однак, придбавши земельну ділянку, позивачка не може розпочати користування нею, оскільки було з`ясовано, що межі земельної ділянки фактично знаходяться у місці, що не відповідає даним, зазначеним в акті. Відповідачка [PERSON] зазначила, що вказана земельна ділянка належить їй, на підставі свідоцтва про право власності серії та номер [NUMBER] від 08.10.2013 року. У зв`язку з цим, позивачка змушена звернутися до суду для захисту свого права власності на вказану земельну ділянку та просить суд визнати недійсним рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області № 155-25-VI від 19 липня 2013 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право власності номер [NUMBER] від 08.10.2013 року [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] , кадастровий номер 3231889001:21:085:0207; орган державної реєстрації - реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції Київської області; скасувати рішення державного реєстратора Вишгородського районного управління юстиції Київської області Овсієнко Людмили Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 6519157 від 08.10.2013 року щодо реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] , кадастровий номер 3231889001:21:085:0207; номер запису про право власності: 2770499; скасувати та вилучити запис з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки площею 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] , кадастровий номер 3231889001:21:085:0207; зобов`язати Вишгородську районну державну адміністрацію внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3231889001:21:085:0207; зобов`язати управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області виправити помилку у відомостях про земельну ділянку шляхом приведення її меж у відповідність до каталогу координат поворотних точок меж об`єктів кадастру, наявного у технічній документації із землеустрою щодо виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] [PERSON] , 23.01.2017 року звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання права власності, усунення перешкод в реалізації права власності, визнання недійсним рішення сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер 3221889001:21:085:0207, що розташована в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 08.10.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.10.2013 року № 10456508. Стверджує, що реєстрація права власності на земельну ділянку первинного власника [PERSON] була здійснена на підставі сфальсифікованих документів, а саме земельна ділянка, кадастровий номер 3221889001:21:085:0156 є неіснуючою. Вважає, що позивач за первісним позовом, будучи власником неіснуючої земельної ділянки має намір заволодіти її майном, а тому просить суд визнати її право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221889001:21:085:0207; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання земельною ділянкою, визнати недійсним рішення Ясногородської сільської ради № 230 від 04.12.2009 року щодо надання земельної ділянки площею 0,1546 га по [ADDRESS] у приватну власність [PERSON] ; визнати недійсним Державний акт серії ЯЛ № 946959 від 05.07.2011 року на право власності [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію права власності; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 3221889001:21:085:0156 від 31.03.2016 року № 562 та від 19.04.2016 року № 73, скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на земельну ділянку та вилучити дані з Державного земельного кадастру. Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області Войнаренко Л.Ф. від 16.09.2016 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 30 т. 1). Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.03.2017 року по даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання про відповідність розміщення, розмір та конфігурація меж земельної ділянки кадастровий номер 3221889001:21:085:0156 даним з державного акту та землевпорядної документації до нього та базі даних Державного земельного кадастру та яке фактичне розміщення меж земельної ділянки має бути відповідно до даних Державного земельного кадастру та чи відповідає інформація про розміщення ділянки даним Державного земельного кадастру України змісту кадастрового номеру (а.с. 212-213 т. 1). Відповідно до розпорядження № 215 керівника апарату Вишгородського районного суду Київської області від 14.06.2017 року, на підставі рішення Зборів Вишгородського районного суду Київської області № 8 від 13.06.2017 року, проведено перерозподіл даної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, цивільну справу № 363/3557/16-ц передано на розгляд судді Рудюку О.Д. Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області Рудюка О.Д. від 18.06.2018 року дану справу прийнято до провадження судді та призначено до судового розгляду. 02.03.2017 року до суду надійшли пояснення від представника відповідача Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області Скуратовського В.В., в яких вказав, що в архіві сільської ради виявлено оригінал рішення № 230 від 04.12 2009 року про виділення земельної ділянки [PERSON] та копію Державного акту на право власності на земельну ділянку від 05.07.2011 року ЯЛ № 946959. Щодо підпису колишнього голови сільського ради [PERSON] на вказаних документах не може вказувати про його справжність. Стверджує, що земельна ділянка, яка надана [PERSON] фактично накладається на інші земельні ділянки, які знаходяться в межах села Ясногородка по вул. Першотравневій та мають постійних землекористувачів, та на тих земельних ділянках розташовані будинки. На даний час спірна земельна ділянка вільна від забудови. Зазначає, що є обґрунтовані припущення, що оформлення права власності на земельну ділянку [PERSON] здійснив на підставі підроблених документів, так як до виготовлення технічної документації такої адреси не існувало, та подальший перепродаж вказаної ділянки був реалізований декілька разів однією особою. Оригінали рішення сільської ради та технічна документація на земельну ділянку, яка надана [PERSON] , кадастровий номер 3221889001:21:085:0207 розроблена відповідно до законодавства (а.с. 154-155 т. 1). 20.11.2019 року до суду надійшли від представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Діденко Ю.О. пояснення до зустрічного позову, в яких зазначила, що подані позивачем за первісним позовом [PERSON] докази, які підтверджують набуття права власності на земельну ділянку [PERSON] незаконні, всупереч вимогами статті 118 ЗК України, оскільки [PERSON] ніколи не був користувачем спірної земельної ділянки і як наслідок не міг в законному порядку отримати її шляхом приватизації, оскільки надав під час отримання ділянки технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] від 28.06.2009 року, який начебто йому належить та підтверджує його право користування земельною ділянкою. Однак, з відповіді БТІ вбачається, що технічний паспорт на вказаний житловий будинок ніколи не виготовлявся, при цьому під інвентаризаційним номером 5100519 зареєстрована справа на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] . Житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] , а будинок [ADDRESS] - [PERSON] . При цьому, земельна ділянка яка розташована між цими домогосподарствами належала [PERSON] та адреса вказаної ділянки [ADDRESS] . Крім того, стверджує, що нормами законодавства станом на час прийняття рішення сільської ради про надання земельної ділянки [PERSON] передбачено отримання рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, розробка проекту відведення земельної ділянки, погодження проекту з відповідними органами та розгляд проекту відведення сільською радою. Однак [PERSON] таких вимог виконано не було. А тому прийняте рішення сільської ради від 04.12.2009 року про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню. Враховуючи те, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку незаконно просить суд задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, а в задоволенні первісного позову відмовити (а.с. 230-235 т. 2). 29.03.2021 року до суду надійшов від представника позивача за первісним позовом [PERSON] , адвоката Буренок Г.М. відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому вказує, що з моменту набуття земельної ділянки і до моменту її відчуження (2011-2016 роки) [PERSON] вважався і був таким, що правомірно набув право власності на землю, його право власності не було ні припинено, ні навіть оспорено. [PERSON] набула права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3221889001:21:085:0207 в порядку безоплатної приватизації відповідно до ст. 116 ЗК України на підставі рішення сільської ради. На момент прийняття рішення Ясногородської сільської ради про надання земельної ділянки [PERSON] і на час її державної реєстрації, ця ж фактично земельна ділянка перебувала у власності іншої особи - [PERSON] , право власності якого на цю землю не було припинено, у встановленому законом порядку. Таким чином, земельна ділянка надана [PERSON] незаконно, тобто за рахунок землі іншого власника, який володів нею на законних підставах, без припинення права цього власника. Зазначила, що всі міркування сторони відповідача [PERSON] щодо безпідставності, сфальсифікованості та іншої незаконності при наданні земельної ділянки у власність [PERSON] не спростовують незаконність рішення сільської ради про надання землі [PERSON] і не перетворюють його на законне. Щодо сфальсифікованих документів, на підставі яких, начебто на думку [PERSON] , отримав земельну ділянку [PERSON] стверджує, що до складу технічної документації із землеустрою щодо виготовлення Державного акту про право власності на земельну ділянку [PERSON] включено витяг з рішення від 04.12.2009 року про надання земельної ділянки площею 0,20 га по [ADDRESS] . Заява [PERSON] від 18.11.2016 року, в якій він стверджує, що підпис на рішенні сільської ради та державному акті йому не належить є недостовірною, оскільки належним доказом підроблення зазначених документів міг бути тільки висновок експерта. Крім того, відповідно до вимог закону оригінал примірника технічної документації був переданий на зберігання до Фонду документації із землеустрою. Також заперечує щодо доводів [PERSON] , що [PERSON] ніколи не мав у користуванні земельної ділянки. Твердження про підроблення технічного паспорту на житловий будинок для отримання у власність земельної ділянки [PERSON] не може бути доказом незаконного отримання земельної ділянки у власність, оскільки наявність чи відсутність технічного паспорту не мала правового значення для реалізації громадянином права на приватизацію земельної ділянки, яка у нього в користуванні. Право землекористування громадян, які проживають у сільській місцевості засвідчується записом в земельно-шнуровій книзі, відповідно до якої за [PERSON] була закріплена земельна ділянка площею 0,1546 га, що підтверджується довідкою сільської ради від 2010 року за підписом сільського голови [PERSON] Щодо доводів відповідача, що сільською радою не дотримано вимог законодавства при наданні у власність земельної ділянки [PERSON] , наголошує, що [PERSON] набув права власності на інших передбачених законом підставах - шляхом приватизації земельної ділянки, яка перебувала у нього в користуванні (п. а. ч. 3 ст. 166, ч. 1 ст. 118 ЗК України). А тому просить задовольнити первісний позов, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити в повному обсязі (а.с. 58-64 т. 3). 06.09.2021 року протокольною ухвалою суду замінено первісного відповідача по справі Ясногородську сільську раду та належного відповідача Димерську селищну раду Вишгородського району Київської області. Протокольною ухвалою суду від 06.09.2021 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. За клопотанням позивача [PERSON] по даній справі змінено прізвище позивача за первісним позовом « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.2016 року (а.с. 110 т. 1). Представник позивача - адвокат Буренок Г.М. у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала та просить їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. У зустрічному позові просить відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічною позовною заявою [PERSON] - адвокат Діденко Ю.О. в судовому засіданні заперечив проти первісного позову з підстав, викладених в поясненнях, зустрічний позов підтримав та просить задовольнити. Представник Вишгородської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с. 153 т. 1). Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, на адресу суду надіслала клопотання про здійснення розгляду справи без участі її представників на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Інші сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, заяв та клопотань до суду від них не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, за наявними матеріалами справи. Заслухавши доводи представників сторін, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 05.07.2011 року [PERSON] на підставі рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області № 230/22 від 04.12.2009 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 946959, площею 0,1546 га розташована в с. Ясногородка Вишгородського району Київської області, кадастровий номер 3221889001:21:085:0156, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 31.03.2016 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки відчужив вказану земельну ділянку [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] 19.04.2016 року уклала договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки з [PERSON] ( [PERSON] ), яка на даний час є її власником (а.с. 9-14 т. 1). Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221889001:21:085:0156, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] 19.04.2016 року № 14296726 (а.с.13 т. 1). Підставою для видачі [PERSON] . Державного акту на право власності на земельну ділянку було рішення Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області № 230/22 від 04.12.2009 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», згідно додатку (а.с. 156 т. 1). Як вбачається з п. 9 додатку цього рішення під № 9 міститься прізвище [PERSON] , адреса земельної ділянки, [ADDRESS] , та площа - 0,20 га для обслуговування житлового будинку (а.с. 157 т. 1). Позивачу [PERSON] стало відомо, що відповідно до координат поворотних точок земельної ділянки, відповідно до технічної документації земельної ділянки, що надавалася [PERSON] не співпадає з координатами зазначеної земельної ділянки, внесеними до Державного земельного кадастру. Крім того, рішенням Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області № 155-25-VI від 19.07.2013 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] . 08.10.2013 року державним реєстратором Вишгородського районного управління юстиції Київської області Овсієнко Л.М. прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65 (з відкриттям розділу), індексний номер 6519157 від 08.10.2013 року щодо реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] , кадастровий номер 3231889001:21:085:0207; номер запису про право власності: 2770499. 08.10.2013 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності номер [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] , кадастровий номер 3231889001:21:085:0207; орган державної реєстрації - реєстраційна служба Вишгородського районного управління юстиції Київської області (а.с. 74-75 т. 1). Таким чином, фактично предметом спору сторін у даній справі є право власності на одну й ту саму земельну ділянку, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру у різний час під різними кадастровими номерами та видано два правовстановлюючих документа на право власності на земельну ділянку - позивачу [PERSON] та [PERSON] . Отже, з моменту державної реєстрації вищезазначених правовстановлюючих документів на право власності на земельні ділянки, [PERSON] та [PERSON] набули права власника земельних ділянок, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Між тим, судом встановлено, що в повній мірі реалізувати своє право власності на земельні ділянки, позивачі не можуть. Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 23.05.2018 року № 21/20-17-18 вбачається, що - фактичне розміщення, розмір та конфігурація меж земельної ділянки кадастровий номер 3221889001:21:085:0156 відповідає Державному акту на право власності на земельну ділянку від 05.07.2011 року виданого на ім`я [PERSON] , площа 0,1546 га та землевпорядній документації із землеустрою до нього, виготовленої ТОВ «ЗемЮРКонсалтинг» у 2010 році щодо її розташування на [ADDRESS] . Фактичне розміщення земельної ділянки кадастровий номер 3221889001:21:085:0156, яка має бути розташована у [ADDRESS] не відповідає базі даних Державного земельного кадастру України, т.я вона розміщується за базою даних Державного земельного кадастру України у 84 кварталі по [ADDRESS] . Розмір та конфігурація меж земельної ділянки відповідає за базою даних Державного земельного кадастру України відповідає державному акту на право власності на земельну ділянку та землевпорядної документації із землеустрою до нього щодо її розташування на [ADDRESS] ; - фактичне розміщення, розмір та конфігурація меж земельної ділянки кадастровий номер 3221889001:21:085:0207 відповідає даним землевпорядної документації, розробленої ТОВ «Центр геодезії та кадастру» у 2013 році та базі даних Державного земельного кадастру України та має бути на [ADDRESS] ; - зміст кадастрового номеру 3221889001:21:085:0156, не відповідає інформації про розміщення ділянки даним Державного земельного кадастру України, має бути розміщена у кварталі 85, а фактично вона розміщена у кварталі 84; - зміст кадастрового номеру 3221889001:21:085:0207 відповідає інформації про розміщення ділянки даним Державного земельного кадастру України (а.с. 1-47 т. 2). Частинами першою, другою статті 116 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, передбачений статтею 118 ЗК України, який включає в себе наступні стадії: подання заяви зацікавленою особою у приватизації земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; розгляд клопотання відповідним органом про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин; прийняття рішення відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передача її у власність. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Частина перша статті 15 ЦК України, закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких є припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Стаття 393 ЦК України вказує про те, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 грудня 2018 року (справа № 2-3007/11). У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року, Європейський суд з прав людини виклав окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципів «доброго врядування». Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога прозоріший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є власна недбалість. З матеріалів справи вбачається, що станом на час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для [PERSON] земельна ділянка з кадастровим номером 3221889001:21:085:0156, площею 0,1546 га уже належала [PERSON] , а отже не могла бути виділена у власність [PERSON] на законних підставах. Відтак, [PERSON] , маючи правовстановлюючий документ на земельну ділянку з кадастровим номером 3221889001:21:085:0207, не є належним власником земельної ділянки та не може володіти, користуватись та розпоряджатись нею. Як встановлено судом, на одну й ту ж саму земельну ділянку, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру у різний час під різними кадастровими номерами, - видано два правовстановлюючих документа на право власності на земельну ділянку - [PERSON] в 2009 році, а [PERSON] в 2013 році та фактично вони повністю накладаються одна на одну. Вказана помилка суб`єкта владних повноважень не дає позивачу можливості реалізувати свої права як власника земельної ділянки, які вона набула відповідно до закону, вона позбавлена можливості належним чином розпоряджатися нею, чим порушуються її майнові права. Очевидно, що права позивача [PERSON] порушені та підлягають захисту. Твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про набуття права власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі фальсифікованих документів, надавши суду заяву [PERSON] від 18.11.2016 року, суд визнає необґрунтованими та недостатніми, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме наданими копіями повних текстів рішення сільської ради про надання земельної ділянки [PERSON] від 04.12.2009 року як самою сільською радою, так і архівом Вишгородської районної адміністрації. Крім того, Державний акт про право власності на земельну ділянку містить печатку Ясногородської сільської ради, а також підпис начальника Управління Держкомзему Матвійчука О.В. та відповідно печатку Управління. Оригінал технічної документації був переданий до Фонду документації із землеустрою і згідно листа Управління № 34-1010-0.2-1978/2-16 від 17.06.2016 і є в наявності. Належних доказів фальсифікації документів позивач [PERSON] суду не надала. Суд відхиляє посилання позивачки за зустрічним позовом [PERSON] , що [PERSON] ніколи не був користувачем спірної земельної ділянки, оскільки такі не є достовірними доказами та спростовуються технічною документацією із землеустрою щодо виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] , виготовленої ТОВ «ЗемЮРКонсалтинг» у 2010 році, в якій наявні документи, що підтверджують право користування земельною ділянкою, а саме довідка сільської ради від 10.03.2010 року № 69 за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої за [PERSON] по кадастрово-шнуровій книзі закріплена земельна ділянка площею 0,1546 га, з них під будівництво та обслуговування житлового будинку - 0,1546 га., земельна ділянка виділена в 1995 році. Таким чином, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом поновлення порушених прав позивача [PERSON] буде визнання недійсним і скасування рішення Ясногородської сільської ради № 155-25-VI від 19 липня 2013 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] , визнати недійсним свідоцтво про право власності номер [NUMBER] від 08.10.2013 року [PERSON] на вказану земельну ділянку, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку та скасувати та вилучити запис з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки. Щодо позовних вимог [PERSON] про зобов`язання Вишгородської районної державної адміністрації внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3231889001:21:085:0207, суд вважає, що обраний позивачкою [PERSON] спосіб правового захисту шляхом зобов`язання внести до реєстру речових прав відомості про скасування державної реєстрації не є ефективним способом захисту порушеного права та він не заснований на законі, а тому у задоволенні цієї позовної вимоги має бути відмовлено. Щодо зобов`язання управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області виправити помилку у відомостях про земельну ділянку шляхом приведення її меж у відповідність до каталогу координат поворотних точок меж об`єктів кадастру, наявного у технічній документації із землеустрою щодо виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] , судом встановлено, що наявною є технічна помилка в документах ДЗК, яку необхідно виправити в позасудовому порядку, тому суд вважає, що позивачкою вибрано неналежний спосіб захисту, а тому у задоволенні цієї позовної вимоги має бути відмовлено. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши всі наявні і допустимі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в зустрічному позові [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial