Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

в жовтні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з обумовленим позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14 січня 2000 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0320 га, призначеній для його обслуговування. Між тим право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку [PERSON] . Посилаючись на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на належну відчужувачу земельну ділянку, на якій вони розташовані та яка необхідна для їх обслуговування, позивачка просила визнати її власником земельної ділянки, площею 0,0320 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення. Про причину неявки суду не повідомив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Надіслала заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Зокрема судом встановлено, що [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області помер [PERSON] . За життя останній склав заповіт, який був посвідчений 29.07.1997 приватним нотаріусом Вознесенського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповів належний йому житловий будинок [ADDRESS] (до зміни назви Куйбишева) своїй дочці [PERSON] . Спадщину після смерті вказаної особи прийняли позивачка [PERSON] , відповідачка [PERSON] : -14.01.2000 державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] (до зміни назви Куйбишева); -20.12.1999 державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області на ім`я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частку квартири [ADDRESS] ; 1/2 частки грошових внесків, які зберігаються в АТ «Державний ощадний банк України», Республіканському Агропромбанку "Україна"; -20.12.1999 державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області на ім`я [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частку квартири [ADDRESS] ; 1/2 частки грошових внесків, які зберігаються в АТ «Державний ощадний банк України», Республіканському Агропромбанку "Україна". Проте, позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити спадкові права відносно земельної ділянки, яка була надана для обслуговування житлового будинку, в зв`язку з відсутністю належних документів, що підтверджували право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] придбав обумовлений житловий будинок у [PERSON] , відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 20 липня 1995 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0320 га, призначеній для його обслуговування. Право власності на вказану земельну зареєстровано за [PERSON] , відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого 15 лютого 1994 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області на підставі рішення виконкому за №301 від 28 грудня 1993 року. Обумовлений правовстановлюючий документ зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3476. Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком,будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Аналогічні роз`яснення надав й Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»(п. 18ґ). Виходячи з наведеного, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. За таких обставин, до [PERSON] перейшло право власності на спірну земельну ділянку, отже остання ввійшла до складу спадщини. Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк у порядку, передбаченому законом. В силу ч.ч.2,3 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Правило вказаної статті про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності (п.10 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7). Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивачка [PERSON] не має іншої можливості захистити своє право на земельну ділянку, суд вважає, що право останньої підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved