Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

09.08.2021 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був укладений 23.02.1996 року між [PERSON] , який діяв від себе особисто та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, на Одеській товарній біржі під № 13315, посилаючись на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач [PERSON] має право на спадкування за законом майна, однак 14.04.2021 року приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, узв`язку з тим, що договір купівлі-продажу зазначеної квартири не визнано дійсним. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. від 07.09.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На адресу відповідачів судом було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі та позовна заява, однак, повернулося повідомлення до суду з відміткою адресат відсутній за адресою. Таким чином, у встановлений судом строк відповідачами не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 20.04.1963 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . 22 березня 1996 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] , який діяв від себе та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, укладено договір № 13315 купівлі-продажу квартири, [ADDRESS] . Договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі за № 13315 від 22 березня 1996 року, а також зареєстрований 26 березня 1996 року в КП "ОМБТІ" під № 166 стр.177 реєстр 2548. Відповаідно до довідки про місце проживання сім`ї та реєстрацію № 649 у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. 06.11.2020 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] 14.04.2021 року приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, узв`язку з тим, що договір купівлі-продажу зазначеної квартири не визнано дійсним. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором № 13315 від 22 березня 1996 року купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані у повному обсязі - покупцю була передана у власність квартира [ADDRESS] , а продавцям передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами. Крім того, Договір був зареєстрований на Одеській товарній Бірж за № 13315 від 22 березня 1996 року, а також зареєстрований 26 березня 1996 року в ОМБТІ під № 166 стр.177 кн. реєстр 2548. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу - квартири під [ADDRESS] , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved