Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

02.04.2021р. АТ «Універсал Банк» звернулося із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 1-5). Ухвалою судді Наумової О.С. від 12.07.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 37). В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 20.01.2018р. [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву до договору про надання банківських послуг від 20.01.2018р. На підставі укладеного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 70 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . У зв`язку з порушення відповідачем зобов`язань за укладеним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.01.2018р. станом на 22.12.2020р. утворилась заборгованість у розмірі 59 636,22 грн., яка складається з: 35660,26 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 23975,96 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Також позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 59 636,22 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав. 22.10.2021р. представник відповідача - адвокат Мальцев В.П. (дає на підставі ордеру від 27.09.2021р. - а.с. 43-44) надав відзив на позовну заяву (а.с. 48-52), в якому з позовними вимогами АТ «Універсал Банк» не погодився в повному обсязі. Зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом. У розрахунку (графа № 5 «залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом тілом кредиту)» міститься інформація про залишок простроченого тіла кредиту за період з 30.11.2018р. по 01.07.2019р. на загальну суму 27912,92 грн. (накопичувальним підсумком), а з 29.07.2019р. заборгованості за тілом кредиту склала 35660,26 грн. Однак з чого складається ця сума заборгованості за тілом кредиту, чому вона відрізняється від суми заборгованості по тілу кредиту станом на 01.07.2019р. доказів е надано. У графах № 9-10 розрахунку відображено, що позивачем нараховано, а відповідачем сплачено відсотки за тілом кредиту на загальну суму 16838,62 грн. У графі № 13 «сума погашення за наданим кредитом» загальна сума здійснених відповідачем платежів на погашення кредиту складає 95134,03 грн. З розрахунку неможливо встановити, яку сума кредиту надано відповідачеві, строк за який нарахована заборгованість (дата виникнення заборгованості), не зазначено пільговий період, протягом якого не нараховувались відсотки, не визначено черговість сплати відповідачем кошти у загальному розмірі 95 143,03 грн., які фактично розподілені на погашення кредитної заборгованості. Також позивачем не надано доказів направлення відповідачеві 30.07.2019р. пуш-повідомлення про необхідність погасити суму заборгованості. Із наданого банком розрахунку заборгованості видно, що відповідач фактично повністю виконав зобов`язання з повернення кредиту. З урахуванням того, що відповідачеві встановлений кредитний ліміт 70 000 грн. (20.01.2018 р.), а ним загалом сплачено за споживчим кредитом - 95 134,03 грн., з яких відсотки 16 838,62 грн. (з 01.12.2018р. по 01.07.2019р.), то відповідач сплатив 78 295,41 грн., що повністю покриває кредитний ліміт у 70 000 грн., навіть переплативши 8 295, 41 грн. Щодо заявлених вимог про стягнення неустойки (пені та комісії), то вважав, що між сторонами не погоджено щодо розмірів стягнення неустойки, оскільки наданий банком витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, затверджених рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» протокол № 33 від 27.09.2017р. не кредитним договором, укладеним у письмовій формі відповідно до ст.ст. 207, 626, 628, 638, 1055, 1056-1, 1048 ЦК України. У анкеті-заяві позичальника від 20.01.2018р. розмір пені та комісії не зазначено. Позивачем не доведено, що долучені до позову Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, а роздруківка із сайту банка не є належним доказом. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 02.11.2021р. від представника позивача Мєшнік К.І. (діє на підставі довіреності від 07.10.2019р. - а.с. 62) надана відповідь на відзив відповідача (а.с. 59 - 91), в якому останній наполягав на задоволенні позовних вимог, вважав, що позивач був ознайомлений із Умовами і правилами надання банківських послуг шляхом накладення електронного цифрового підпису у застосунку «monobank». Також надав виписку про рух коштів по картці, довідку про наявність рахунку, копію роздруківки пуш-повідомлення і довідку про розмір встановленого кредитного ліміту (а.с. 69 -91). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. 96). Крім того, в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача Мєшнік К.І. про розгляд справи за відсутності позивача та про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 32, 33). Представник відповідача - адвокат Мальцев В.П. надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами, просив у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 97). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.01.2018р. [PERSON] звернувся до ПАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву до договору про надання банківських послуг від 20.01.2018р. (а.с. 7). У заяві зазначено, що [PERSON] згоден із тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість за договором від 20.01.2018р. станом на 22.12.2022р. дорівнює 59 636,22 грн., яка складається з: 35660,26 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 23975,96 грн. - заборгованість за пенею та комісією (а.с. 5-6), які позивач заявив до стягнення.. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника від 20.01.2018р. процентна ставка за кредитом не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.06.2018р., посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи. Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифами, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (27 червня 2018 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (07 серпня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Не містить укладений у вигляді анкети-заяви договір від 20.01.2018р. підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним). Позивач вказує, що на підставі укладеного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 70 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Як видно із довідки банка про розмір встановленого кредитного ліміту від 01.11.2021р. [PERSON] встановлені такі кредитні ліміти : 08.06.2018р. - 30000,00 грн., 30.10.201р. - 50000,00 грн., 09.01.2019р. - 70000,00 грн., 25.03.2019р. - 40000,00 грн., 31.05.2019р. - 33300,00 грн. (а.с. 91). Згідно із наданим позивачем розрахунку заборгованості, у графі № 5 «залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом тілом кредиту, у період з 30.11.2018р. по 01.07.2019р. залишок заборгованості по тілу кредиту змінювався і станом на 01.07.2019р. складав 4308,51 грн., а з 29.07.2019р. сума заборгованості за тілом кредиту склала вже 35 660,26 грн. (сальдо). У графах № 9, 10 відображена сплата відсотків за тілом кредиту на загальну суму 16 838,62 грн., у графі № 13 вказані суми погашення за наданим кредитом, загальна сума здійснених відповідачем платежів на погашення кредиту складає 95 134,03 грн. Та обставина, що відповідачеві був станом на 09.01.2019р. встановлений кредитний ліміт в розмірі 70000,00 грн. не свідчить про те, що цими коштами відповідач скористався у повному обсязі. Розрахунок заборгованості не містить відомостей про отримання відповідачем цих коштів, не містить даних про те, яку ж саме суму кредиту отримав відповідач, строк за який нарахована заборгованість, дати виникнення заборгованості, не зазначений рух коштів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості. Позивачем наданий «рух коштів по картці від 01.11.20214р.» (а.с. 69-88) за підписом голови правління банку, яка не є випискою із банківського рахунку, форма і порядок ведення якого визначений законом. Так, Постановою правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018р. затверджене Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України. Відповідно до п. 21 Положення № 75 документи на отримання та видачу готівкових коштів мають оформлятися відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку України щодо організації касової роботи в банках. Відповідно до п. 59 Положення № 75 банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як особові рахунки та виписки з них. Згідно з п.п. 61, 62 Положення № 75 форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У документі «рух коштів по картці від 01.11.20214р.» відображені лише операції по банківській картці, у т.ч. списання і зарахування коштів, з якої не можливо встановити, яким чином внесені відповідачем суми були спрямовані на погашення заборгованості по кредиту. Натомість «рух коштів по картці» відображає дані про те, що відповідачем вносилися кошти на картковий рахунок, зокрема - 21.03.2019р. - 12500,00 грн. (через приват24), 13.12.2018р. - 3500,00 грн. (через термінал), 11.10.2018р. - 20 000,00 грн. (через касу УніверсалБанку), 09.10.2018р. - 2500,00 грн. (через термінал), 26.09.2018р. - 5000,00 грн. (через термінал), 19.09.2018р.р - 16020,15 (за реквізитами), 12.09.2018р. - 14999,00 грн. (каса таскмбанк), 22.08.2018р. - 14 631,15 грн. (за реквізитами), 06.08.2018р. - 1000,00 грн., 14500,00 грн., 14500,00 грн. (через термінал), 26.07.2018р. - 14 435,37 грн. (за реквізитами), 03.07.2018р. - 7000,00 грн., 14500,00 грн., 14500,00 грн., 14500,00 грн. (через термінал), 15.06.2018р. - 5400,00 грн., 14900,00 грн., 14500,00 грн., 14500,00 грн., 14400,00 грн., 14600,00 грн. (через термінал), 08.06.2018р. - 7755,00 грн. (через термінал),27.05.2018р. - 3500,00 грн. (через термінал), 23.05.2018р. - 14500,00 грн., 14500,00 грн. (через термінал)18.05.2018р. - 8000,00 грн. (через термінал), 16.05.2018р. - 500,00 грн., 4660,00 грн. (через термінал), 15.05.2018р. - 4120,00 грн. (через термінал), 10.05.2018р. - 6450,00 грн. (через термінал), 04.05.2018р. - 9000,00 гр. (через термінал), 02.05.2018р. - 7100,00 грн. (через касу таскомбанк), 27.04.2018р. - 2000,00 грн. (через термінал), 25.04.2018р. - 1740,00 грн. (через термінал), 16.04.2018р. - 6000,00 грн. (через термінал), 01.04.2018р. - 5000,00 грн. (через термінал), 25.03.2018р. - 13000,00 грн., 8500 грн., 14500 грн., 14500 грн., 14800,00 грн. (через термінал), 16.03.2018р. - 12750,00 грн. (через термінал), 08.03.2018р. - 2000,00 грн. (через термінал), 03.03.2018р. - 7000,00 грн., 8000,00 грн. (через термінал), 01.03.2018р. - 6000,00 грн. (через термінал),28.02.2018р. - 14999,00 грн. (через касу таскомбанк), 28.02.20118р. - 14999,00 грн. (через касу Універсалбанк), 19.02.2018р. - 8800,00 грн. (через термінал), 14.02.2018р. 5001,00 грн. (через термінал), 13.02.2018р. - 4900,00 грн. (через термінал), 29.01.2018р. - 10800,00 грн. (через термінал), 28.01.2018р. - 1000,00 грн. (через термінал), 27.01.2018р. - 1000,00 грн. (через термінал), 23.01.2018р. - 10000,00 грн. (через термінал), 21.01.2018р. - 1000,00 грн. (через термінал). Однак ці суми не відображені у розрахунку заборгованості. Позивач на підтвердження наявності заборгованості [PERSON] представив суду документ найменований, як «рух коштів по картці», який у розумінні вищенаведених Положення № 75 не є первинним документом (випискою по рахунку) оформленою у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому не може вважатися обов`язковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, суд зможе встановити заборгованість відповідача. З огляду на те, що суд дійшов висновку про відсутність погодження сторонами у письмовому вигляді відсотків, пені і комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, суд не приймає доводи позивача про наявність перед ним заборгованості із пені та комісії у розмірі 23 975,96 грн. Виходячи із розрахунку позивача, у якому вказано, що відповідачем сплачено відсотки за відсотки за тілом кредиту на загальну суму 16 838,62 грн. (з 01.12.2018р. по 01.07.2019р.), сплачено всього на погашення кредиту - 95 134,03 грн., слідує, що відповідач сплатив банку 95 134,03 грн. (з яких 16 838,62 грн. відсотки), тобто сплатив на погашення тіла кредиту 78 295,41 грн., із заявлених банком до стягнення 35660,26 грн., що вказує на те, що відповідач повністю виконав зобов`язання з погашення тіла кредиту. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність перед ним заборгованості, а тому позовні не підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати із відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed