Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] 16.12.2021 звернулася в суд із вищевказаним позовом. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа будинку становить 73,7 кв.м. (житлова площа 41,0 кв.м., допоміжна площа 32,7 кв. м.) та господарські будівлі: літня кухня, сходи, три сараї, вбиральня, огорожа та колодязь. Свої позовні вимоги мотивує наступним. Її бабуся [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. [PERSON] являється матір`ю [PERSON] . [PERSON] до дня смерті своєї матері проживав та був зареєстрований в с. Зубейки, Жовківського району, Львівської області. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , проте з невідомих причин не оформив її. [PERSON] помер [INFO] [PERSON] являється батьком позивачки. Вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством України, немає. Позивачка звернулась в Жовківську ДНК про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу № 172/2015, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок, про що видано постанову від 30.11.2021 року та роз`яснено про судовий порядок визнання права на спадкове майно. Вказує, що також вона зверталася в Добросинську-Магерівську сільську раду Львівського району, Львівській області, де їй усно роз`яснено, що реєстрація права власності на житловий будинок та господарські будівлі можлива за рішенням суду. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 21 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 03 лютого 2022 року. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечили та зазначили, що при вирішенні спору покладаються на думку суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підоготове судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечила. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачки, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. На адресу суду також із Жовківської ДНК 26.01.2022 надійшла завірена копія спадкової справи № 172/2015 від 23.04.2015 року після смерті спадкодавця, а саме [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] в с. Зубейки Жовківського району Львівської області, що стверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 15.10.1996. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 26 травня 1997 року Підліссянською сільською радою Жовківського району Львівської області. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. Довідка № 1695 від 16.11.2021 р. видана виконкомом Добросинсько - Магерівської сільської ради підтверджує те, що [PERSON] , син померлої [PERSON] , був зареєстрований та проживав разом із нею в будинку [ADDRESS] до дня її смерті [INFO] та вели спільне господарство. Копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] являється матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, батько позивачки [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свої матері [PERSON] , проте з невідомих причин не оформив її. Батьком позивачки є [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років в с. Зубейки Жовківського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 26 жовтня 2014 Підліссянською сільською радою Жовківського району Львівської області. Мама позивачки [PERSON] померла [INFO] у віці 59 років в м. Львові, що стверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 16 січня 2006 року Підліссянською сільською радою Жовківського району Львівської області. Позивачка 23.04.2015 звернулась в Жовківську ДНК про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу № 172/2015, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40219790. Право власності двору було фактично зареєстровано в погосподарській книзі Підліссянської сільської ради, які на той час свідчили про реєстрацію власності на будинок. Однак, звернувшись до Добросинсько - Магерівської сільської ради щодо оформлення права власності на будинок на ім`я спадкодавця, позивачці було усно роз`яснено про судовий порядок визнання права власності, оскільки, у зв`язку із смертю, відповідно до ст. 25 ЦК України, спадкодавець втратив цивільну дієздатність, а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» з 01.01.2013 року реєстрація права власності можлива лише за рішенням суду. З виписки з погосподарської книги № 4 по с. Зубейки Підліссянської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 30.06.1990, яка видана 16.11.2021 року старостою Добросинсько-Магерівської сільської ради, Магерівський старостинський округ № 1, вбачається, що адреса домогосподарства: [ADDRESS] . Загальна площа - 73, 7 кв. м., житлова площа - 41, 0 кв. м., особовий рахунок - № [NUMBER] , тип господарства - робітничий двір. Голова домогосподарства - [PERSON] , [INFO] . Рік побудови будинку - 1945. Довідка № 1654 від 16.11.2021 видана Добросинсько - Магерівською сільською радою підтверджує те, що житловий будинок [ADDRESS] , в арешті, під забороною та в заставі не перебуває. З матеріалів справи, зокрема, копії спадкової справи, вбачається, що заповіт від імені батька позивачки не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається по закону. Судом інших спадкоємців за законом не встановлено, з матеріалів справи таких не вбачається. Державний нотаріус Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань Ольга Ярославівна, постановою № 1185/01-16 від 30.11.2021 відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації. Із копії довідки № 6657, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 06.12.2021 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградському МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] не проводилась. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, право власності на робітничий двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі № 4 по с. Зубейки Підліссянської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 30.06.1990. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 06.12.2021 року на замовлення [PERSON] , вбачається, що загальна площа будинку [ADDRESS] становить 73,7 м2, житлова (основна) 41,0 м2, допоміжна (підсобна) 32,7 м2. Господарські будівлі: літня кухня, сходи, три сараї, вбиральня, огорожа та колодязь. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, судом встановлено, що батько позивачки прийняв спадщину після смерті своєї матері і бабусі позивачки - [PERSON] , однак юридично не оформив, а позивачка є спадкоємицею за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла після його смерті спадщину. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що право власності позивачки на житловий будинок як спадкоємиці першої черги за законом після смерті батька підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved