Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 07.08.2018 року [PERSON] (далі - Відповідачка) звернулась до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, та пільг у якій просила призначити їй державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років. 02.07.2018 року Управлінням було прийнято рішення про призначення з 01.07.2018 року по 30.06.2020 року включно Відповідачці державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років, а саме на доньку Відповідачки - [PERSON] , [INFO] (розмір допомоги на дату призначення становив 1016,40 грн. щомісячно) та надбавки на доглядза дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років (розмір надбавки на датупризначення становив 972 грн. щомісячно). В подальшому розмір державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд на дитину з інвалідністювіком від 6 до 18 років збільшувався, у відповідності до Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-ХІУ, у зв`язку із зростаннярозміру прожиткового мінімуму. Згідно з медичним висновком № 50 на дитину (підлітка) - інваліда віком до 18 років від 05.06.2018 у доньки Відповідачки - [PERSON] було встановлено захворювання та патологічний стан, які відповідають розділу 12 пункту 1 підпункту 1.30 «Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії інвалідам віком до 18 років», затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерством праці і соціальної політики, Міністерства Фінансів України 545/471/517 від 08.11.2001. Строк дії зазначеного висновку комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської ради було встановлено до 01 липня 2020 року. Дата перегляду - 01 червня 2020 року. З метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2, виплата допомоги та надбавки на догляд здійснювались у відповідності з підпунктом 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», якою передбачено, що у разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників. Пунктом 3 зазначеної Постанови також було встановлено, що особи, яким виплачується державна соціальна допомога, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, інформують орган соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на визначення права та розміру допомоги, шляхом надсилання письмового звернення поштою, за допомогою засобів електронного зв`язку (електронне звернення) та телефонного зв`язку. 30.06.2021 року на запит Управління надійшов лист з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської ради, згідно з яким було встановлено, ще [PERSON] , [INFO] (донька Відповідачки) перебуває під спостереженням сімейного лікаря у відповідності до укладеної декларації і що 06.06.2018 рішенням ЛКК було видано «Медичний висновок № 50 на дитину (підлітка) - інваліда віком до 18 років» дійсний до 01.07.2020 року. Як далі було зазначено в листі, що з 01.06.2020 року батьки з дитиною з приводу продовження статусу «дитина з інвалідністю» не зверталися. 27.05.2021 року дитина була оглянута кардіологом та підстав для продовження надання соціальної допомоги не встановлено. Додатково також було повідомлено, що дитина з червня 2018 до кардіолога не зверталась. Таким чином, Відповідачка не мала права на отримання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років, у зв`язку з відсутністю висновку лікарсько-консультативної комісії у відповідності до затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерством праці соціальної політики Міністерства Фінансів України 545/471/517 від 08.11.2001 починаючи з 01.07.2020. Сума надміру виплачених коштів, які підлягають відшкодуванню за період з 01.07.2020 по 31.12.2020 становить 13533,60 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. В судове засідання сторони не викликалися. Представником Відповідачки надано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача в повному обсязі. Відзив обґрунтовує тим, що 07.06.2018 року [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради з заявою про призначення допомоги на дитину-інваліда віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною-інвалідом до 18 років. Допомога була призначена.Як вірно зазначає позивач, підставою для виплати був медичний висновок №50 на дитину (підлітка) - інваліда віком до 18 років від 05.06.2018 року, тобто доньки - [PERSON] . Строк дії зазначеного висновку встановлено до 01 липня 2020 року, після чого виплата автоматично припиняється, за відсутності підстав для її продовження,- про що позивач знав та визнає відповідні обставини у позові. З іншою заявою, крім зазначеної, відповідач до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради не зверталась, продовжити виплату допомоги після строку, зазначеного у медичному висновку, не просила. Таким чином, рішення про продовження виплати було прийняте позивачем з власної ініціативи та без наявності на те підстав. Зі змісту заяви відповідача про призначення усіх видів соціальної допомоги вона вказала, що зобов`язується повідомляти про всі зміни під час отримання допомоги, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги. Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що відповідачу відповідальною особою роз`яснено про необхідність повідомлення органу про будь-які обставини чи зміни за рамками стооку, на який була призначена допомога рішенням уповноваженого органу. Вимоги нормативно-правових актів, якими керується позивач при призначенні та виплаті допомоги, також не передбачають такого обов`язку (лише за час на який призначена допомога, тобто до 01.07.2020 року). Рішення про продовження допомоги було прийняте без участі та волевиявлення відповідача, а УПСЗН не пересвідчилось у наявності права у відповідача на подальше отримання допомоги та продовжило її призначення та виплату. Таким чином, не встановлено та не підтверджено належними доказами, що відповідач з метою одержання допомоги діяла недобросовісно та умисно не повідомила орган соціального захисту населення. Щодо наявності рахункової помилки, позивач у позові не зазначає та не надає до суду відповідних доказів. Отже, наявність підстав, які передбачені ст. 1215 ЦК України, для повернення безпідставно набутої допомоги, а саме щодо недобросовісних дій відповідача з метою отримання соціальної допомоги, позивачем не доведено. Вчинення позивачем дій на власний розсуд, маючи відповідний медичний висновок та рішення про виплату на певний строк (до липня 2020 року) не можна розцінювати як протиправність дій відповідача щодо ненадання інформації, яка не вимагається. Саме на позивача покладений обов`язок перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги. Крім того, як зазначено вище, переплата, яку позивач просить стягнути з відповідача, утворилася за період з липня місяця 2020 року, але перевірка правильності та повноти інформації, наданої на призначення державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років, була проведена лише у грудні 2020 року. В матеріалах відсутнє будь-яке рішення керівника відповідного органу праці та соціального захисту населення або його заступника про необхідність призначення і проведення відповідної перевірки. Враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, а саме наявність у складі сім`ї позивача особи з інвалідністю, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, необхідно зробити висновок, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря за відсутністю її вини. Відповідно до відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією та поясненнями представника відповідачки. Так, у своєму відзиві представник відповідачки стверджує, що на його думку рішення про продовження виплати соціальної допомоги після закінчення терміну дії медичного висновку № 50 від 05.06.2018, виданого КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» позивачем начебто було прийнято з власної ініціативи та без наявності на те підстав.Таке ствердження, є безпідставним, помилковим та необ`єктивним. Правовою підставою для призначення та нарахування (а так само і виплати) даної соціальної допомоги відповідачці після закінчення терміну медичного висновку є дія підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», якою передбачено, що у разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників. Тому, рішення про автоматичне продовження виплати даної соціальної допомоги було прийнято виключно в рамках чинного законодавства та на підставі вимог норми права, закріпленої в ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», норми підзаконного нормативно - правового акту, а саме підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги». Наступним безпідставним ствердженням представника відповідачки є його думка та помилкова впевненість, що позивач не виконав якусь норму права (яку саме не вказує представник) стосовно обов`язкового ознайомлення відповідачки про необхідність повідомлення Управління про зміну усіх обставин, що впливає на розмір та право призначення та нарахування соціальної допомоги на період дії постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» після спливу терміну дії медичного висновку №50 від 05.06.2018 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомога №5».Спростовуючи таке ствердження представника відповідачки Управління звертає увагу суду по перше на те, що сам представник відповідачки та відповідачка не заперечують проти факту отримання грошових коштів у вигляді соціальної допомоги після закінчення терміну дії медичного висновку № 50 від 05.06.2018 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5», по друге: п.2.8 Порядку надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України від 30.04.2002 № 226/293/169 чітко та імперативно встановлено вимогу зупиняти виплати державної соціальної допомоги у випадку пропуску особою з інвалідністю з дитинства строку переогляду стану здоров`я органами медико-соціальної експертизи або дитиною з інвалідністю - лікарсько-консультативними комісіями дитячих лікувально-профілактичних закладів.Аналізуючи, вищевказані приписи підзаконного нормативно - правового акту позивач доходить до висновку, що під час фактичного отримання даної соціальної допомоги відповідачкою та виникнення можливості розпорядження такими коштами на останню покладається виконання обов`язку щодо дотримання вимог Порядку та Закону «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», зокрема в частині невідкладного повідомлення Управління про виникнення обставин, що впливають на право або розмір призначення соціальної допомоги в спосіб та порядок, передбачені абзацем 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» від 08.04.2020 №264. Управління також не погоджується з позицією, яку виклав у відзиві представник відповідачки стосовно того, що спеціалісти позивача не перевірили в повній мірі усі підстави та обставини правомірності надання такої соціальної допомоги вже на стадії прийняття документів та винесення рішення про призначення такої допомоги.Така позиція також є помилковою, оскільки спеціалістами Управління на момент звернення відповідачки з заявою від 07.06.2018 та після такого звернення було виконано усі передбачені Порядком надання державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства фінансів України від 30.04.2002 № 226/293/169 та Інструкцією щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України 19.09.2006 № 345 перевірочні заходи. В той же час, про факт пропуску особою з інвалідністю з дитинства строку переогляду стану здоров`я органами медико-соціальної експертизи або дитиною з інвалідністю - лікарсько-консультативними комісіями дитячих лікувально-профілактичних закладів (тобто про факт не звернення з 01.06.2020 батьками [PERSON] разом з останньою до відповідних органів медико-соціальної експертизи або лікарсько-консультативних комісій дитячих лікувально-профілактичних закладів, оскільки закінчився строк дії медичного висновку №50 від 05.06.2018 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5») позивач на момент продовження призначення соціальної допомоги в період з липня 2020 року по грудень 2020 року жодним чином не знав. Як зазначалося вище, обов`язок повідомляти про зміну всіх обставин, які впливають на визначення права та розміру допомоги, шляхом надсилання письмового звернення поштою, за допомогою засобів електронного зв`язку (електронне звернення) покладено саме на отримувача відповідної допомоги. (п.3.15 Порядку, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги»). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступних висновків: Так, матеріалами цивільної справи встановлено, що 07.08.2018 року [PERSON] (далі - Відповідачка) звернулась до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, та пільг у якій просила призначити їй державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років та надбавку на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років (а.с. 8). 02.07.2018 року Управлінням було прийнято рішення про призначення з 01.07.2018 року по 30.06.2020 року включно Відповідачці державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років, а саме на доньку Відповідачки - [PERSON] , [INFO] (розмір допомоги на дату призначення становив 1016,40 грн. щомісячно) та надбавки на доглядза дитиною з інвалідністю віком від 6 до 18 років (розмір надбавки на датупризначення становив 972 грн. щомісячно) (а.с. 11). Згідно з медичним висновком № 50 на дитину (підлітка) - інваліда віком до 18 років від 05.06.2018 у доньки Відповідачки - [PERSON] було встановлено захворювання та патологічний стан, які відповідають розділу 12 пункту 1 підпункту 1.30 «Переліку медичних показань, які дають право на отримання соціальної пенсії інвалідам віком до 18 років», затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерством праці і соціальної політики, Міністерства Фінансів України 545/471/517 від 08.11.2001 (а.с. 10). Строк дії зазначеного висновку комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської ради було встановлено до 01 липня 2020 року. Дата перегляду - 01 червня 2020 року. З метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2, виплата допомоги та надбавки на догляд здійснювались у відповідності з підпунктом 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», якою передбачено, що у разі коли отримувачами державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю пропущено строк переогляду, виплата таких видів допомоги не зупиняється до закінчення строку дії карантину з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої допомоги на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників. Пунктом 3 зазначеної Постанови також було встановлено, що особи, яким виплачується державна соціальна допомога, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, інформують орган соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на визначення права та розміру допомоги, шляхом надсилання письмового звернення поштою, за допомогою засобів електронного зв`язку (електронне звернення) та телефонного зв`язку. Отже, як вище зазначено, підставою для виплати був медичний висновок №50 на дитину (підлітка) - інваліда віком до 18 років від 05.06.2018 року, доньки відповідача - [PERSON] . Строк дії зазначеного висновку встановлено до 01 липня 2020 року, після чого виплата автоматично припиняється, за відсутності підстав для її продовження, зокрема, на підставі результатів переогляду та заяви отримувачів або їх батьків чи інших законних представників. Статтею 1215 ЦК України законодавцем передбачені два винятки із правила, встановленого щодо обов`язку повернення,безпідставно набутих заробітної плати і платежів, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліментів та інших грошових сум, які надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, а саме: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91 цс 14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року і "Тошкуцє та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року та "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Зі змісту заяви відповідача про призначення усіх видів соціальної допомоги вбачається, що вона вказала, що зобов`язується повідомляти про всі зміни під час отримання допомоги, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги. Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на те, що відповідачу відповідальною особою роз`яснено про необхідність повідомлення органу про будь-які обставини чи зміни за рамками строку, на який була призначена допомога рішенням уповноваженого органу. Вимоги нормативно-правових актів, якими керується позивач при призначенні та виплаті допомоги, також не передбачають такого обов`язку (лише за час на який призначена допомога, тобто до 01.07.2020 року). Рішення про продовження допомоги було прийняте без участі та волевиявлення відповідача, а УПСЗН не пересвідчилось у наявності права у відповідача на подальше отримання допомоги та продовжило її призначення та виплату. Таким чином, не встановлено та не підтверджено належними доказами, що відповідач з метою одержання допомоги діяла недобросовісно та умисно не повідомила орган соціального захисту населення. Отже, наявність підстав, які передбачені ст. 1215 ЦК України, для повернення безпідставно набутої допомоги, а саме щодо недобросовісних дій відповідача з метою отримання соціальної допомоги, позивачем не доведено. Вчинення позивачем дій на власний розсуд, маючи відповідний медичний висновок та рішення про виплату на певний строк (до липня 2020 року) не можна розцінювати як протиправність дій відповідача щодо ненадання інформації, яка не вимагається. Саме на позивача покладений обов`язок перевіряти та контролювати правомірність здійснення виплат призначеної грошової допомоги. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 127/27903/16-д. Суд погоджується з позицією стороні відповідача та враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, а саме наявність у складі сім`ї особи з інвалідністю, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, необхідно зробити висновок, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря за відсутності її вини. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №328/1056/19 та від 25 березня 2020 року у справі №234/9643/19. В обов`язки уповноважених осіб органів Управління соціального захисту населення входить проведення перевірок щодо достовірності відомостей, наданих особою, яка має намір отримувати або отримує державну соціальну допомогу. Аналіз норм Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-Інвалідам", Порядку №226 та Положення про головного державного соціального інспектора та державного соціального інспектора дає підстави суду вважати, що такі перевірки повинні проводитися як на стадії вирішення питання про надання державної соціальної допомоги, так і під час її отримання. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed