Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 135344,39 грн., а також 2270 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 05.12.2019 між Акціонерне товариство «Ідея Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір №R01.00301.006045660. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 101832,5 грн. зі сплатою 25,05% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Проте, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 25.08.2021р. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 31.08.2021 становить 135344,39 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 31.08.2021 р. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 06 липня 2021 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. /а.с.38/. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року розгляд справи відкладено на 04 січня 2022 року на 09 год. 30 хв. /а.с.42/. 28 грудня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. /а.с.48-54/. Ухвалою суду від 04 січня 2022 року судове засідання відкладено. /а.с.55/ 17 січня 2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. /а.с.58-65/. 25 січня 2022 року від відповідача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. /а.с.67-72/. Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 05.12.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.00301.006045660, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 101832,5 грн., зі сплатою 25,05 % річних, з погашенням кредиту та відсотків у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів. /а.с.12/. Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж [PERSON] був здійснений 25.08.2021 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №R01.00301.006045660 від 05.12.2019 року, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 31.08.2021 року становить 135344,39 грн. та складається із наступного: основний борг 93495,33 грн., прострочений борг 5137,17 грн., прострочені проценти 34851,3 грн., строкові проценти 1759,67 грн. та пеня за несвоєчасне погашення платежів 100,92 грн. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 06 липня 2021 року на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, [PERSON] належним чином не відреагувала на вимогу та зобов`язання за вищезгаданим договором кредиту не виконала. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Що ж стосується доводів відповідача викладених у відзиві, то суд з такими не погоджується, з огляду на наступне. Відповідачем не надано жодного альтернативного розрахунку заборгованості за Кредитним договором чи доказів відсутності такої, а тільки безпідставно ставить під сумнів розрахунок заборгованості, наданий Банком. Чинним законодавством не визначено обов`язкову форму розрахунку, і тому позивачем надано до суду з позовною заявою розрахунок заборгованості, який позивач вважав надати за потрібне, і який зроблений відповідно до умов Кредитного договору та з врахуванням усіх коштів, які надійшли на погашення заборгованості по цьому договору, зворотного відповідачем не доведено. Окрім цього, відповідач залишає поза увагою той факт, що Банк надав первинні бухгалтерські документи, які підтверджують видачу кредиту (належним чином який, у відповідності до умов вище вказаного Кредитного договору (пп. 2.1., 2.2.), відповідач зобов`язаний був здійснювати платежі на погашення заборгованості за ним. Відповідно до п. 62 Постанови Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Крім того, відповідач стверджує, що здійснювала оплату в рахунок кредитної заборгованості, які не були враховані в розрахунок заборгованості, однак натомість подані відповідачем (у формі додатків до відзиву на позовну заяву) квитанцій як доказ погашена кредитної заборгованості є недостовірними, оскільки більшістю квитанцій (які з них є читабельними) здійснювалась оплата кредитної заборгованості по Кредитному договору №Z02.26125.005102727 від 02.04.2019 з датами здійснення касових операції 02.05.2019, 30.05.2019, 02.07.2019, 07.08.2019, 18.09.2019, 18.10.2019, 19.11.2019, 02.12.2019 і т.д., хоча предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за Кредитним договором №R01.00301.006045660 від 05.12.2019, а текст, написаний від руки, як нібито пояснення сум сплати та дати їх проведення, не може сприйматися за належний, достовірний та достовірний доказ, оскільки на підставі такого неможливо достеменно встановити всі дійсні обставини справи. Тобто квитанції, подані відповідачем, не стосуються сплати кредитної заборгованості, яка виникла по оспорюваному Кредитному договору. Відповідно до п.4.2.3 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокове:: повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості відшкодування збитків, а Позичальник зобов`язаний на вимогу Банку достроково виконати вказані грошові зобов`язання в наступних випадках: 1) якщо Позичальник порушив термін сплати щомісячних платежів більш ніж на 1 (один) календарний місяць; 6) невиконання ас : неналежного виконання Позичальником будь-якої іншої умови цього Договору. Крім цього, відповідач була повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість згідно Кредитного договору, вказано розмір боргу, а також з чого вона складається. Попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом звернення до суду із позовом або іншим способом на власний вибір позивача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги. Після надіслання Банком відповідної вимоги Відповідач жодним чином не висловила заперечень щодо її змісту, викладене свідчить про те, що відповідач погодилась з вимогами Банку, проте на даний час намагається відтермінувати момен-повернення боргу, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань. Щодо порядку нарахування кредитної заборгованості по процентам та тілу кредит, то розрахунок загальної вартості кредиту для відповідача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у процентах здійснювався відповідно до Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 №49. Крім цього, п.2 Кредитного договору встановлює порядок повернення заборгованості та порядок розрахунків. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору термін внесення платежів за Договором для погашення заборгованості, повинен відповідати терміну щомісячного платежу, передбаченого Графіком щомісячних платежів. За умови відсутності протермінованих зобов`язань за Договором сума здійсненого платежу, що перевищує суму щомісячного платежу, передбаченого графіком щомісячних платежів, зараховується Банком як дострокове погашення кредиту в дату наступного платежу, визначеного Графіком погашення. П.2.5 Кредитного договору передбачає, що нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плата за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, починаючи з дати видачі кредиту. Нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках, передбачених цим Договором. П.3.3.1. Кредитного договору передбачає, що за невиконання чи неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором Банк має право нарахувати пеню за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0, 15% - в період просторочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0, 65% - в період просторочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим Договором, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення. Сукупна сума неустойки (пені), нарахована за період порушення зобов`язань Позичальником на підстав: Договору, не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної споживачем за таким договором і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Щодо процентів на прострочену заборгованість, то згідно детального розрахунку по кредиту №R01.00301.006045660 розрахунок здійснювався за період з 09.01.2020 по 30.08.2021 (розмір процента був незмінний - 25, 05%) і загальна сума процентів складає 782,39 грн. Тобто доводи відповідача про недоведеність кредитної заборгованості та неправильність розрахунку такої заборгованості є такими, що не відповідають дійсності та не відповідають наявним матеріалам справи. Окрім цього, суд не приймає до уваги покликання відповідача про визнання п.1.1 Кредитного договору №R.01.00611.007478179 від 25.01.2021 частково недійсним. Оскільки, як зазначає відповідач такий договір укладено між [PERSON] , [INFO] та АТ «Ідея Банк», тобто не стороною у даній справі, а також просить визнати частково недійсним Кредитного договору №R.01.00611.007478179 від 25.01.2021, який не є предметом розгляду даної справи. Відтак, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно [PERSON] прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задоволити. Вищенаведена також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладено у його постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19. Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд у справі № 461/1763/20 у своїй постанові від 13.05.2021 в якій він зазначив: «до плати за обслуговування кредитної заборгованості включені інші послуги банку, які не підпадають під положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо безоплатності надання, а належать до загальних обґрунтованих витрат за споживчим кредитом відповідно до частини другої статті 8 вказаного Закону». Також, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2270 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. Водночас, як вбачається із заяви про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи з метою надання професійної правничої допомоги АТ «Ідея Банк» у судовій справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором між АТ «Ідея Банк» та Адвокатським об`єднанням «АСТРІМ» укладено договір про надання правової допомоги №ЮО-01/01/19 від 01.01.2019 р. Клієнту згідно умов договору було надано правову допомогу за цінами згідно Додатку №1 до Договору «Тарифи на правову допомогу» та розраховано ціну послуг (робіт), у підтвердження надання яких було складено та підписано між АТ «Ідея Банк» та адвокатським об`єднанням відповідний акт приймання-передачі наданих послуг, і які були оплачені адвокатському об`єднанню. Відповідно до витягу з додатку до акту приймання передачі наданих послуг від 06.09.2020 року, адвокатське об`єднання надало позивачу наступні послуги: аналіз справи по боржнику на суму 500,00 грн., складання позову до боржника [PERSON] на суму 800,00 грн.; підготовка заяви про розподіл судових витрат по справі за позовом до боржника [PERSON] на суму 800,00 грн.; загальна сума 2100,00 грн., оплата яких підтверджується випискою по особовому рахунку за 07.09.2020 р. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2100,00 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved