Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

У вересні 2020 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 21.11.2014 між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е., зареєстрованому в реєстрі за № 2525 та скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , номер запису про право власності 7783878; зобов`язати третю особу Київський державний нотаріальний архів (код ЄДРПОУ: 43030363) повернути [PERSON] оригінал Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.04.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований у реєстрі за № 1166; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 840,80 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що між позивачем та відповідачем 21.11.2014 було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 696446,00 грн на банківський рахунок позивача протягом одного календарного року з дня підписання договору. В обумовлений договором термін відповідач не здійснив оплату, натомість неодноразово запевняв позивача, що сплатить за придбану квартиру найближчим часом. На підтвердження своїх намірів відповідач надав позивачу гарантійний лист від 20.112017, в якому запевнив про виконання свого обов`язку за договором купівлі-продажу квартири у строк до 20.11.2019. Позивач погодився зачекати на оплату за продану квартиру, оскільки відповідач знаходиться з ним в родинних відносинах. З часу продажу квартири вона не була фактично передана відповідачу, позивач продовжує в ній проживати. Відповідач, незважаючи на власні обіцянки повністю сплатити суму за договором купівлі-продажу квартири, здійснив переказ на банківський рахунок позивача лише частину коштів, а саме 1000 грн, замість 696446 грн, які були обумовлені договором. А після цього повідомив позивача про наміри здійснювати оплату частинами з розрахунку 1000,00 грн в місяць. Позивач не погодився з такою пропозицією. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року відкрито провадження по цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.07.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання з`явився представник позивача - Іванов М.В., який підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що сторона позивача не довела обставину, що умови договору виконані не були та те, що вони якимось чином порушують права та інтереси цих осіб. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Київський державний нотаріальний архів в судове засідання свого представника не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Направили на адресу суду лист, в якому просили провести розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.11.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.2. вказаного договору, квартира складається з 2 (двох) жилих кімнат. Загальна площа квартири 51,6 кв.м., житлова площа 28,90 кв.м. Квартира належить продавцю [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.04.2003 за № 1166 на бланку № 374448 (п. 1.3. договору купівлі-продажу від 21.11.2014). Згідно п. 2.1. вищезазначеного договору, за взаємною домовленістю сторін продаж квартири вчинюється за ціною 696446,00 грн розстрочкою платежу. Зазначену в цьому договорі ціну продажу Сторони вважають справедливою та вигідною для себе, її розмір не пов`язані зі збігом якихось важких для Сторін обставин і повністю їх задовольняє 696446,00 грн будуть повністю перераховані покупцем на зазначений в цьому пункті договору рахунок протягом 1 календарного року після підписання цього договору. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.11.2014, індексний номер: 29855011 підтверджується, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] являється [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами 1 та 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна квартири згідно договору складає 696446,00 грн. Відповідач сплатив позивачу 1000,00 грн, що підтверджується дублікатом квитанції Приватбанк № ІСКТК0206ООJCC.1 від 06.02.2020. У матеріалах справи наявний гарантійний лист від 20.11.2017 підписаний вланоручно [PERSON] , згідно якого [PERSON] гарантує [PERSON] оплату відповідно до договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , яку він купив у нього 21.11.2014 в строку до 01.07.2019. Оплату зобов`язується внести на банківський рахунок [PERSON] в сумі 696446,00 грн. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина сторони, що припустилась порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Для набуття набувачем права власності на майно передбачена наявність таких складових: укладення договору (в передбачених ст.ст. 208, 209 ЦК України випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма), виконання договору та у визначених законом випадках - державна реєстрація. Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов,- за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи викладене та те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати позивачеві повної ціни квартири, передбаченої договором купівлі-продажу від 21.11.2014, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині розірвання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 21.11.2014 між [PERSON] та [PERSON] та скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , номер запису про право власності 7783878. Щодо вимоги позивача про зобов`язання третьої особи Київського державного нотаріального архіву (код ЄДРПОУ: 43030363) повернути [PERSON] оригінал Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.04.2003 року, суд зазначає наступне. Суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивач посилається на Договір про надання правової допомоги від 12.01.2020 року з Додатком № 1, в якому погоджено вартість гонорару адвоката за виконання робіт вказаних в п. 1.1. та 1.2 складає 12150,00 грн. Однак в матеріалах справи відсутній Договір про надання правової допомоги, Додаток № 1 до вказаного договору, Акт наданих послуг, попередній розрахунок судових витрат, що позбавляє суд можливості зробити висновок про обґрунтованість суми витрат, яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, в матеріалах справи відсутня квитанція, яка містить відомості про надання послуг та їх оплату саме у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Київський державний нотаріальний архів про розірвання договору купівлі-продажу квартири, а тому суд не приймає дані документи в якості належних доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial