Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за опалення у сумі 36162,88 грн за період 01 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2021 року, інфляційні витрати у розмірі 4374,90грн., 3 % річних у розмірі 90,70грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Позивач у позові вказав, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , користується послугами опалення та гарячого водопостачання, які надає ВО "Дружківкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго", але за послуги не сплачував. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 26 січня 2022 року провадження в справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду (а.с.28-29). У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу без участі представника позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. В судове засіданні відповідач не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на це, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ст. 12 ЦПК УКкраїни) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. (ст.13 ЦПК України) Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ст. 80 ЦПК України) Згідно частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. З аналізу зазначених норм слідує, що споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об"єктом нерухомого майна і отримує житлово комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Отже позивач має довести, що відповідачка [PERSON] є споживачем послуги з теплопостачання за адресою [ADDRESS] . На підтвердження своїх позовних вимоги позивач надав копію особового рахунку № [NUMBER] , який відкрито за адресою [ADDRESS] , і в якому зазначена відповідальна особа [PERSON] ; розрахунок інфляційних витрат та 3% річних за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] ; акти підключення (відключення) житлового будинку за адресою [ADDRESS] до (від) системи централізованого опалення. (а.с.5,6,7,17-22 ) Проте, на думку суду, такі докази не є достатніми для підтвердження факту споживання теплової енергії відповідачем за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки виконавчого комітету Дружківської міської ради №9501/160.1242/1-21 від 02.12.2021р місце проживання [PERSON] , [INFO] , на території Дружківської міської територіальної громади не зареєстроване. (а.с.26) Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №298164539 від 07.02.2022р відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] відсутні. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено в судовому засіданні, що відповідачка [PERSON] є споживачем теплової енергії в зазначеній квартирі, а тому в задоволені позову необхідно відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed