Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

05 листопада 2021 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовній заяві позивач зазначила, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 20 січня 2011 року Широколанівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через втрату розуміння та поваги один до одного, постійні розбіжності у поглядах на життя, сім`ю та обов`язки, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та припинення між ними шлюбних відносин. Вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають окремо. Крім того, зазначила, що відповідач є працездатним та має можливість заробляти кошти, однак добровільно кошти на утримання дітей не надає, а діти перебувають повністю на її утриманні. А тому, просить суд також стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, вказала, що вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, діти перебувають повністю на її утриманні, а відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Просила суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ", і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень. Також зазначила, що вона працює в магазині в с. Широколанівка Миколаївського району Миколаївської області та отримує щомісячний дохід в розмірі 3000 гривень. Крім того, отримує соціальну допомогу на старшу дитину - [PERSON] , який є інвалідом з дитинства, в розмірі 2300 гривень. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу та просив їх задовольнити, вказав, що вони з позивачем фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Просив суд розірвати шлюб. Позовну вимогу про стягнення аліментів визнав частково, вказав, що взимку він ніде не працює, має тимчасові заробітки на будівництві в перід з весни по осінь, а тому не зможе платити аліменти в розмірі 5000 гривень щомісячно, згоден сплачувати 2500 гривень в місяць на двох дітей. Суд, заслухавши вступне слово позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено,\~що\~шлюб\~між\~сторонами\~зареєстровано\~20 січня 2011 року Широколанівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 01 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Подружнє життя не склалося через втрату розуміння та поваги один до одного, постійні розбіжності у поглядах на життя, сім`ю та обов`язки, що в кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та припинення між ними шлюбних відносин. Судом встановлено, що відповідач зловживав алкоголем, через що в сім`ї часто виникали сварки, що також підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №111648 (а.с. 15). Вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають окремо. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна та місця проживання дитини. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила думку про бажання залишити їй шлюбне прізвище - " [PERSON] ". Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.9 - 10). Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу позивачеві для належного утримання дітей. Діти проживають з позивачем і перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Степівської сільської ради №585 від 22.11.2021 року (а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не бере участі у вихованні дітей, має тимчасові неофіційні заробітки у період з весни по осінь на будівельних роботах. Взимку ніде не працює. Старша дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , є інвалідом з дитинства (синдром дауна), що підтверджується медичним висновком №457 (а.с. 12). З пояснень, наданих сторонами в судовому засіданні, встановлено, що відповідач рідко надає матеріальну допомогу своїм дітям, а саме, інколи допомогає шляхом купівлі продуктів харчування, однак вказана допомога є не частою та не достатньою для забезпечення нормальних умов існування дітей. Згідно зі\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет на 2022 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 січня - 2100 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня - 2618 гривень. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~ 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до\~ст.439 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому, дане рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки відповідач не має жодних інших утриманців, є працездатною особою, то має забезпечити дітям не тільки мінімальний рівень життя, а достойний рівень, виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України). Таким чином, з метою захисту інтересів дітей, створення їм необхідних умов для всебічного розвитку, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4400 гривень, але не менше 50% (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією щомісячно, починаючи стягувати з 05 листопада 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір за позовною вимогою про розірвання шлюбу, то суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 908 гривень судового збору. За позовною заявою про стягнення аліментів позивач звільнена відповідно до закону, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень. Крім того, в позовній заяві позивач просила стягнути на свою користь з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 800 гривень, однак в судовому засіданні відмовилась від цієї вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial