Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ «АКЦЕНТ-БАНК», який є правонаступником ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 01.02.2019 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНКУ з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC00001903184 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-БАНКУ відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 6,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг банк виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 08.09.2021 він має заборгованість перед позивачем у розмірі 14889,42 грн, з яких: 10131,48 грн - заборгованість за кредитом; 4507,94 грн - заборгованість по відсоткам. Позивач неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати кредитні зобов`язання. Добровільно відповідач погашати заборгованість за вищевказаним кредитним договором відмовляється, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 11.11.2021 представник відповідача [PERSON] за довіреністю Виноградський А.П. через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відзив обґрунтований тим, що позивачем до позовної заяви додано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-БАНКУ від 01.02.2019, відповідно до якої відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я банківську карту. Однак зазначена анкета-заява не містить визначення розміру процентної ставки, розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строків дії кредитного договору, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. AT «А-БАНК», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість по відсотках на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, посилаючись на «Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг у AT «АКЦЕНТ-БАНКК», які розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms, як невід`ємні частини спірного договору, при цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Витяг з Умов зрозумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у AT «АКЦЕНТ-БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Водночас, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», розміщений на сайті: https://a-bank.com.ua/terms, який містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01.02.2019 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, на думку відповідача відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідач вважає, що позивачем протягом дії кредитного договору неправомірно здійснювалося нарахування відсотків, які погашалися за рахунок тіла кредиту, та внесених відповідачем на погашення заборгованості грошових коштів, про що ним згода у анкеті-заяві від 01.02.2019 не надавалася. Таким чином, розмір заборгованості за кредитом та правомірність нарахування і погашення відсотків позивачем належними та допустимими доказами не доведено. 29.11.2021 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області від представника позивача АТ «А-БАНК» Мальованного В.В. надійшли заперечення на відзив, в яких останній просить задовольнити позовні вимоги АТ «А-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № SAMABWFC00001903184, підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Саме номер договору SAMABWFC00001903184 є внутрішньобанківським, та був створений під час внесення даних кредитного договору до програмного комплексу банку, тому в Анкеті-заяві не зазначався. Крім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, тому ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в «A-Банку» і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й у постанові правління НБУ № 168 від 10.05.2007, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів жодним чином не обґрунтовано, оскільки в справі № 342/180/17 розглядався випадок, коли Тарифи Банку не було підписано боржником. В даному ж випадку до матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту банку, а паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. В судовому засіданні 23.11.2021 представник відповідача [PERSON] згідно з ордером Виноградський А.П. просив відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг не містить відомостей щодо процентної ставки, відсотків за користування кредитними коштами. Крім цього, позивачем у своїй позовній заяві не доведено належними доказами дійсний розмір заборгованості та не надано виписку по рахунку. Також зазначив, що дійсно в лютому 2019 року [PERSON] отримувався кредит в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», однак в якій сумі йому, невідомо. В судовому засіданні 25.01.2022 представник відповідача [PERSON] згідно з ордером Виноградський А.П. підтримав пояснення, які були надані в попередньому судовому засіданні, та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання 25.01.2022 не з`явився, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлявся судом в установленому законом порядку. В запереченнях на відзив представник позивача АТ «АКЦЕНТ-БАНК» за довіреністю Мальований В.В. просив розглянути дану справу за відсутності представника позивача. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника відповідача, врахувавши позицію представника позивача, оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 01 лютого 2019 року звернувся до АТ «АКЦЕНТ-БАНК», який є правонаступником ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 01.02.2019 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНКУ з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC00001903184 та отримання кредитної картки, та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ -БАНК» ( зв. а.с. 5). Позивачем до позовної заяви додано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», в якому зазначені умови кредитування, строки, процентна ставка, який власноручна підписано відповідачем (а.с. 6). До кредитного договору банк додав Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms (а.с. 7-17). На підтвердження обставин користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами позивач надав виписку по рахунку відповідача. Згідно з наданим станом на 08 вересня 2020 року розрахунком заборгованості, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість перед АТ «АКЦЕНТ-БАНК» у розмірі 14639,42 грн, з яких: 10131,48 грн - заборгованість за кредитом; 4507,94 грн - заборгованість по відсоткам (а.с. 5). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа І цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою та другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами. В матеріалах справи міститься підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредиту, яким його повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, а саме: тип кредиту; суму ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; процентну ставку в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача; реальну річну процентну ставку. Підписавши анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та Паспорт споживчого кредиту відповідач, відповідно до статей 3, 627 ЦК України, добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 02.12.2020 у справі №284/157/20-ц. Крім того, з виписки руху коштів за рахунком вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, далі неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для нарахування процентів. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Частинами першою та третьою статті 509 ЦК України визначена, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом також установлено, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підписана [PERSON] власноручно, отже, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Як слідує з Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в ньому викладена інформація стосовно фіксованої базової процентної ставки за карткою «Універсальна» в розмірі 46,8 % річних. Таким чином, оскільки розрахунок заборгованості за договором від 01 лютого 2019 року, укладеним між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] , Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» та виписка про рух коштів по картці відповідача з 01.02.2019 до 23.11.2021, надані суду позивачем, є належними та допустимими доказами, які повністю підтверджують надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, нарахування банком відсотків, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» не повернуті, тобто, відповідачем не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Однак суд звертає увагу на те, що позивач в позовній заяві помилився з обрахуванням, тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення кошти в сумі 14639,42 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). За таких обставин, враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, в порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2102,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved