Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач [PERSON] є батьком її дочки - [PERSON] , [INFO] , хоча таким не записаний, оскільки вони не момент народження дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі. Позивач просила визнати батьком її доньки відповідача внісши відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на її користь та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8 000, 00 грн. На підставі вищенаведеного, позивач і змушена звертатися до суду з даною позовною заявою. Заявою про збільшення позовних вимог представник позивача [PERSON] - адвокат Павелко Р.С. просив визнати відповідача батьком доньки позивача внісши відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на її користь та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8 000, 00 грн. Заявою про зменшення позовних вимог представник позивача [PERSON] - адвокат Павелко Р.С. просив визнати відповідача батьком доньки позивача внісши відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на її користь та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5 000, 00 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 26.11.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.12.2021 року відкладено підготовче судове засідання. Представник позивача [PERSON] - адвокат Павелко Р.С. в судове засідання не з"явився, в заяві про зменшення позовних вимог просив розглянути справу за їх з позивачем відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зменшені позовні вимоги визнав. Представник третьої особи Хорольського районного відділу ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Потапенко Т.С. в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд врахувавши позиції сторін, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в період з 2016 року по 2019 рік прожили однією сім`єю без рестрації шлюбу, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. Під час проживання однією сім`єю без ресторації шлюбу у відповідача з позивачкою народилася спільна дитина: [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого 23.03.2018 року Хорольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, за актовим записом №48, з якого слідує, що матір`ю є позивач [PERSON] , а запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері - « [PERSON] », а ім`я та по батькові дитини записувалися за її вказівкою. Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст.126 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідо до п.4 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розглядісправ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, слідує, що у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі,немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст. 135 СК). Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи Хорольського відділу ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про визнання батьківства відповідача та стягнення аліментів в частині визнання батьківства відповідача,слід задовольнити. Крім цього судом встановлено, що після припинення відносин з позивачем відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки не надає. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно дост. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Судом встановлено, що відповідач працездатний, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу, має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, отже стягнення з відповідача слід проводити в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 24.11.2021 року. Відповідно до ст. 430 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5 000, 00грн. та приймаючи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору в розмірі 1816, 00 грн. за вимогу про стягнення аліментів та визнання батьківства відповідача і беручи до уваги визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 50-ти відсотків судового збору на користь держави в сумі 908, 00 грн. та віднесення 50-ти відсотків судового збору за рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved