Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 15.05.2019 року близько 15 години 10 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ІVECO», реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом марки «2СЖ2І», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Експрес бетон», здійснюючи лівий поворот на перехресті вул. С.Кемського в м.Коростень на 152 км. автодороги Київ-Ковель, в порушення пунктів 10.1, 16.3, 16.11, 2.3-6 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, виявив неуважність до дорожньої обстановки, відволікся від керування транспортним засобом, не надав перевагу водію транспортного засобу, який наближається на перехрещенні проїзних частин по головній дорозі в результаті чого здійснив зіткнення із мотоциклом марки «Delta», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по автодорозі Київ-Ковель, яка є головною. В результаті зіткнення водій мотоцикла марки «Delta», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: багато уламкового перелому великогомілкової кістки та подвійного перелому малогомілкової кістки в верхній третині зі зміщенням, садна правої надбрівної дуги, пара орбітальної гематоми з обох сторін, поверхневого садна в ділянці правого грудно-ключичного з`єднання, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №338 від 10.07.2019 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я. Згідно висновку експерта №3/500 від 14.08.2019 року порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 10.1, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками. Своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, [PERSON] , скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України. 21.11.2019 року ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №279/4337/19 [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1ст.286 КК України на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям. Вказана ухвала суду набрала законної сили. З 06.09.2021 року по 22.10.2021 року він перебував на лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Коростенська міська лікарня» та у Державній установі «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» з приводу після травматичного остеміоліта верхньої третини правої гомілкової кістки, активна фаза, кісткова-рана нориця по передній верхній третини правої гомілки. Кістковий дефект в/З правої гомілки. Патологічний перелом на рівні зрощення в/З правої гомілки…, хворому запропоновано довготривале оперативне етапне лікування, є покази до радикального оперативного втручання правої нижньої кінцівки. Тому на підставі вказаної довідки, [PERSON] проведено 22.09.2021 року - ампутацію правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини стегна та проведено стаціонарне лікування. Він поніс витрати на консультацію лікарів в місті Києві та під час стаціонарного лікування 20000,00 гривень, а з них на придбання ліків та перев`язочного матеріалу, засобів гігієни, догляду, харчування - 16431,21 гривень (за квитанціями медичної установи), переїзду в місто Київ та повернення до м.Коростеня, за проживання та в подальшому проходження лікування внаслідок травм отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.05.2019 року. Оскільки вина відповідача щодо скоєння ДТП повністю встановлена ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.11.2020 року у справі 279/4337/19, кошти витрачені позивачем на додаткове лікування не в повній мірі покрили понесені витрати страховою компанією та [PERSON] , вважає, що саме з [PERSON] підлягає стягненню різницю між отриманими страховими виплатами та реальними додатковими витратами на лікування, внаслідок чого він став інвалідом 2 групи, ампутовано нижню праву кінцівку 22.09.2021 року у розмірі 20000,00 гривень, вже понесеними на стаціонарне лікування, посиленого харчування, стороннього догляду за хворим, та в подальшому протезуванням, відновлення втраченого здоров`я в наслідок ДТП. Також для захисту своїх прав він був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката та оплатити його послуги у розмірі 1000 гривень за підготовку документів до суду та позову, що підтверджується копією прибуткового касового ордеру про сплату послуг адвоката та розрахунком затрат на правову допомогу. Рішенням суду просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров`я в сумі 20000 гривень, а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень. Одночасно просить стягнути понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень; звільнити від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.2, 9 Закону України «Про судовий збір», поклавши ці витрати на відповідача. 22.11.2021 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 02.12.2021 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи відповідач не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди завданої каліцтвом (додаткових витрат). До позовної заяви, на підтвердження викладених у ній обґрунтувань по суті позовних вимог, додано ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.11.2019 року у кримінальному провадженні №279/4337/19, якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям. Зі змісту вказаного судового рішення слідує, що 15 травня 2019 року, близько 15 годин 10 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки "ІVЕСО", реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом марки «2СЖ2І», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «Експрес бетон», здійснюючи лівий поворот на перехресті вул. С. Кемського в м. Коростень та 152 км., автодороги Київ-Ковель, в порушенні пунктів 10.1, 16.3, 16.11, 2.3-6 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, в яких сказано: - Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; -У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів; - На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; виявив неуважність до дорожньої обстановки, відволікся від керування транспортним засобом, не надав перевагу водію транспортного засобу, який наближаються на перехрещенні проїзних частин по головній дорозі в результаті чого здійснив зіткнення із мотоциклом марки "Delta", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по автодорозі Київ-Ковель, яка є головною. В результаті зіткнення водій мотоцикла марки "Delta", реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: багатоуламкового перелому великогомілкової кістки та подвійного перелому малогомілкової кістки в верхній третині зі зміщенням, садна правої надбрівної дуги, параорбітальної гематоми з обох сторін, поверхневого садна в ділянці правого грудино-ключичного з`єднання, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи №338 від 10.07.2019 відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я. Згідно висновку експерта №3/500 від 14.08.2019 року порушення водієм [PERSON] , вимог пунктів 10.1, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками. Дії [PERSON] , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України. Одночасно зі змісту викладеного в ухвалі обвинувачення та вступної частини судового рішення слідує, що [PERSON] керував автомобілем марки "ІVЕСО", реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом марки «2СЖ2І», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ "Експрес бетон", в якому останній працював на посаді водія. Згідно зі статтями 4, 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Підставою позову позивач зазначив ст.22, 1166, 1187, 1192, 1195, 1202, 1203 ЦК України. Так, стаття 22 ЦК України передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України. Статтею 1187 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Так, частиною 1 вказаної норми закону визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною 2 визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 3 визначено, що особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Частиною 4 визначено, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Частиною 5 визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтями 1192, 1195 ЦК України врегульовано способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого та відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, покладається на фізичну або юридичну особу, яка завдала таку шкоду (ч.1 ст.1195 ЦК України). Статтями 1202, 1203 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди та питання щодо її розміру . Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється саме до нього. Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Позивач зазначив відповідачем у даній справі [PERSON] , який не є власником джерела підвищеної небезпеки. Як зазначено в судовому рішенні [PERSON] спричинив ДТП перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ "Експрес бетон", керуючи транспортним засобом, який на праві власності належить вказаному товариству. Згідно ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових (службових ) обов`язків. Отже, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до статті 1191 ЦК України. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушено вказаним у справі відповідачем, а тому потребують захисту. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, а також за власною ініціативою замінювати відповідача або залучати співвідповідача, оскільки останнє є прерогативним правом позивача. Станом на дату розгляду справи клопотання про заміну відповідача або залучення в якості співвідповідача ТОВ "Експрес бетон" позивач не подавав. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів) суд повинен відмовити у задоволенні позову. Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог до вказаного у справі відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Посилання у позовній заяві на постанову Судової палати Верховного Суду України у цивільних справах від 20.01.2016 року по справі №6-2808 цс15 є хибним, оскільки стосується іншої правової ситуації.

Outcome: dismissed