Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивував тим, що він народився [INFO] в смт.Вільшани, Дергачівського району, Харківської області. З народження і станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року постійно проживав на території України, паспорту громадянина України не отримував. Територію Харківської області не залишав, в тому числі на день здобуття незалежності на території України. Паспорт громадянина України не отримував, так як знаходився в складних життєвих обставинах, зокрема фактично з 1993 року по 2020 роки знаходився в місцях позбавлення волі. При зверненні до Суворовського районного відділу Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області йому надано довідку про встановлення його особи від 03.09.2021, але не встановлено належності до громадянства України. На підставі викладеного та з метою вирішення питання про громадянство України та отримання паспорту громадянина України, просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с. 38). Представник заінтересованої особи Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.25), надав до суду відзив на позов, в якому просить заяву залишити без розгляду, посилаючись на безпідставність вимог заявника (а.с.26-34). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття та припинення громадянства України визначаються законом. Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.09.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заявник [PERSON] народився [INFO] в смт.Вільшани, Дергачівського району, Харківської області, про що 19.04.1974 року складено відповідний актовий запис №42 Виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Дергачівського району, Харківської області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до акту від 29.11.2021 року, який складений депутатом Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області за участі сусідів заявника, [PERSON] фактично проживав за адресою: [ADDRESS] з моменту свого народження (1974 рік) до грудня 1991 року (а.с.9). Згідно довідки про звільнення серії ХАР №02175, [PERSON] , [INFO] , місце народження: смт.Вільшани, Дергачівського району, Харківської області з 1993 року по відбував покарання в місцях позбавлення волі з 30.06.2017 року по 30.12.2020 рік, звільнений за відбуттям строку покарання та прямує до місця проживання: смт.Вільшани, Дергачівського району, Харківської області. З вказаної довідки також вбачається про те, що [PERSON] раніше неодноразово було притягнуто до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим він з 1993 року по 2020 рік неодноразово перебував в місцях позбавлення волі (а.с.10). Довідкою Суворовського районного відділу Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області від 03.09.2021 підтверджено особу [PERSON] , який звернувся із заявою щодо видачі паспорта громадянина України вперше. Проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства України (а.с.11). Листом Суворовського районного відділу Головного Управління державної міграційної служби України в Одеській області, заявнику повідомлено про те, що йому відмовлено у видачі паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, у зв`язку з тим, що після проведених перевірок не встановлено його належності до громадянства України. Рекомендовано звернутися до суду для підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 (а.с.12). Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон), громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до абз. 6 п.п. «в» п.10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 та відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (або одним із них) або законним представником, подає один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Указу Президента України "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них), така особа зобов`язана в обов`язковому порядку подати до органу ДМС серед іншого судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, підтвердження належності до громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання батьків заявника або його самого у неповнолітньому віці в України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Як вбачається зі свідоцтва про народження (а.с.8), [PERSON] станом на 24 серпня 1991 року було сімнадцять років, тобто місце проживання останнього встановлювалось відповідно до місця проживання та реєстрації батьків чи одного з них. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для підтвердження належності до громадянства України, у суду наявні докази, яких достатньо на підтвердження факту його народження та проживання в неповнолітньому віці на території України разом з батьками станом на 24 серпня 1991 року, а тому суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved