Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом та виселення його з будинку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником житлового будинку і господарських будівель, що розташовані у [ADDRESS] (Далі-будинок), що стверджується копією договору дарування житлового будинку від 11.05.2007 року, витягом з реєстру прав на нерухоме майно. В даному будинку зареєстрований відповідач, [PERSON] (дата народження [INFO] ) та мати позивача, [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що прожива з чоловіком та двома дітьми в однокімнатній квартирі, що знаходиться у місті Львові та має площу 35 м2. Один з її синів є інвалідом другої групи, що створює додаткові незручності при проживанні в тісній квартирі на 9 поверсі багатоквартирного будинку. ЇЇ брат - відповідач [PERSON] схильний до вживання алкоголю, насильства у бік матері і створення конфліктних ситуацій, через що між сім`єю позивача та [PERSON] створились неприязні стосунки. Постійно приводить в будинок алкоголезалежних осіб, перетворюючи будинок на притон. Іноді вимагає і відбирає від мами гроші, в стані алкогольного сп`яніння нищить майно позивача. Проживання [PERSON] перешкоджає їй розпоряджатись будинком та окремими його частинами на власний розсуд. Через факт проживання [PERSON] вона позбавлена можливості реалізовувати власні права щодо розпорядження майном: не може переїхати у власний будинок з сім`єю і проживати в ньому, не може здійснювати поточний ремонт в будинку, не може здійснити реконструкцію чи перебудову. Навідувати та доглядати [PERSON] іноді стає складно через непередбачувану поведінку відповідача. Переїзд сім`ї позивача дозволить покращити побутові умови, вони зможуть ефективніше дбати про стан здоров`я матері Позивача, допомагати з лікуванням і покращити якість харчування. Крім цього зазначає, що відповідач має свою сім`ю, з 12.07.1980 року і по теперішній час [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] , яка має у власності житловий будинок, право власності на який було зареєстроване за час шлюбу з її братом- відповідачам [PERSON] , їх будинок знаходиться в [ADDRESS] і є у спільній сумісні власності. Позивач на законних підставах набула право власності на житловий будинок, а тому звернулась до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки у відповідача припинилось право користування зазначеним будинком у зв`язку із переходом права власності на будинок до позивача, відповідач не є членом її сім`ї, крім того має можливість проживати з своєю дружиною по [ADDRESS] , а тому просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позов підтримує, просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлеийа належним чином. Про причини відсутності суду не відомо, відзив на позовну заяву не подав. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280\~ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом.(ст. 328 Цивільного кодексу України) Як встановлено з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Грядівської сільської ради №41 від 30 листопада 2001 року Про присвоєння номерації будинковолодінням в населених пунктах Грядівської сільської ради житловому будинку, який належить [PERSON] присвоєно [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 319 цього ж Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень частин другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. (ст. ст. 379, 382 Цивільного кодексу України). Права власника житлового будинку квартири визначені у ст. 383 Цивільного кодексу України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З довідки виданої Грядівською сільською радою № 302 від 24.09.2020р. вбачається, що до складу сім`ї зареєстрованих за адресою [ADDRESS] входять [PERSON] , [PERSON] . У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.85 № 2 судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК УРСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Судом встановлено, що позивач є власником будинку за адресою [ADDRESS] , у якому зареєстрований відповідач, який чинить їй перешкоди у користуванні і розпорядженні житлом, відповідач не є членом сім`ї позивача, сторони не пов`язанні між собою спільним побутом, не ведуть спільного господарства, крім цього відповідач має у спільній сумісній власності інший житловий будинок. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] зареєстрований у спірному будинку, фактично проживає в ньому, але веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, що унеможливлює спільне проживання з позивачем та її сім`єю і як наслідок те, що позивач не може розпорядитися, володіти та управляти своїм майном на власний розсуд у зв`язку з реєстрацію в будинку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено при подачі позову до суду судовий збір у сумі 908,00 грн. А тому, на підставі ч.1\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. Враховуючи наведене та

Outcome: approved