Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Заявою-договором № 507/5102268-СК від 22.08.2018 року та судових витрат, понесених по справі, покликаючись на те, що 22 серпня 2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено Заяву - договір № 507/5102268-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Кредитування відповідача здійснювалось позивачем на наступних умовах: сума бажаного кредитного ліміту - 59 500,00 гривень, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом: 39,6 % з 22.08.2018 року по 31.01.2019 року та 43,2 % з 01.02.2019 року. Строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Згідно з умовами Заяви - договору позичальник підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в Заяві-договорі та в офіційних документах, наданих позичальником Банку; повідомив про відсутність наміру здійснювати будь-які угоди за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб. Засвідчив про відсутність можливості вирішального впливу з боку інших осіб на проведення позичальником фінансових операцій та погодився з тим, шо публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розмішені на сайті www.tascombank.com.ua), умови підключення до клієнт - банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами: під час укладення договорів і додаткових угод до них Банк і клієнт допускає використання факсимільного відтворення печатки банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання договору та додаткових угод до них від імені банку, які зроблені за допомогою засобів копіювання; підтвердив, що ознайомлений зі змістом Договору банківського обслуговування, зокрема з термінами «публічні особи їх пов`язані та близькі особи», «кінцевий бенефіціарний власник (контролер)» та зобов`язався їх виконувати; надав дозвіл на обробку Банком всіх персональних даних з метою та на умовах, які встановлено в Договорі про банківське обслуговування та ін. Підписавши зазначену Заяву-договір № 507/5102268-СК від 22.08.2018 року, позичальник підтвердив Факт ознайомленості, обізнаності та розуміння публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку; надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку (погоджується відповідним рішенням Банку) згідно внутрішніх нормативних документів Банку. Кошти за Договором № 507/5102268-СК від 22.08.2018 року відповідачу було надано у передбачений кредитним договором спосіб - що підтверджується відповідною випискою, отже позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач умови кредитного договору не виконав, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, шо мало наслідком утворення заборгованості, яка станом 17.06.2021 року становить 65 805 грн. 60 коп., зокрема, заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 43 890 грн. 78 коп.; заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочена) - 21 914 грн. 82 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявні письмові пояснення, надані його представником - адвокатом Дяківим Д.І., згідно яких, покликаючись на позицію Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі 342/180/17, представник відповідача вказує, що укладення кредитного договору у даній справі відбулося шляхом укладання Заяви-договору на приєднання до кредитного договору (без належного повідомлення про процентну ставку), з огляду на що вважає, що вимога про стягнення з [PERSON] процентів є безпідставною, оскільки навіть у паспорті споживчого кредиту відсутній розмір процентів, який вказує позивач у позовній заяві (39,60% з 22.08.2018 року - 31.01.2019 року, 43,20 % з 01.02.2019 року) та й взагалі зазначено, що точний розмір процентів неможливо визначити на момент підписання заяви-договору та паспорта споживчого кредиту. Тобто фактично відповідач не був належним чином повідомленим про таку істотну умову договору, як сплату процентів. Просить відмовити у задоволенні позову у частині стягнення процентів за кредитом. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що [PERSON] 22.08.2018 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання Заяви-договору про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с. 8). Відповідно до розрахунку, проведеного позивачем, станом на 17.06.2021 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 65 805 грн. 60 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 43 890 грн. 78 коп.; заборгованості по відсоткам (в т. ч. прострочена) - 21 914 грн. 82 коп. В анкеті-заяві зазначено, що позичальник підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в Заяві-договорі, та в офіційних документах, наданих позичальником Банку; повідомив про відсутність наміру здійснювати будь-які угоди за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб; погодився з тим, шо публічна пропозиція АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розмішена на сайті www.tascombank.com.ua), Умови підключення до клієнт - банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку, разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування та є його невід`ємними частинами: під час укладення договорів і додаткових угод до них Банк і клієнт допускає використання факсимільного відтворення печатки банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання договору та додаткових угод до них від імені банку, які зроблені за допомогою засобів копіювання; підтвердив, що ознайомлений зі змістом Договору банківського обслуговування, зокрема з термінами «публічні особи їх пов`язані та близькі особи», «кінцевий бенефіціарний власник (контролер)» та зобов`язався їх виконувати; надав дозвіл на обробку Банком всіх персональних даних з метою та на умовах, які встановлено в Договорі про банківське обслуговування. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також заборгованість за процентами. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 липня 2020 року у справі №378/305/18 (провадження №61-46239св18), пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком умови та правила не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановленими ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Зі змісту виписок з інформацією про рух грошових коштів по рахунку, відкрито-му для обслуговування позивача (а.с. 26-32), вбачається, що [PERSON] неодноразово знімав грошові кошти та розраховувався ними. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач належним чином виконує грошові зобов`язання за кредитним договором, з огляду на що у відповідача виник борг по поверненню кредиту у розмірі 43 890 гривень 70 копійок. Ця обставина підтверджується письмовим розрахунком, приєднаним до позову (а.с. 21-22). Зі змісту проведеного позивачем розрахунку вбачається, що у відповідача також виник борг по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 21 914 гривень 82 копійки. Однак, як вбачається зі змісту Заяви-договору позичальника на отримання кредитного ліміту, підписаної [PERSON] , у ній відсутні умови про розмір процентів за користування кредитом. У змісті документу з назвою «Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика п`ятірка») Наповнення Пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування» та у Витязі з публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб також відсутній підпис відповідача. Зі змісту правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 липня 2020 року у справі №378/305/18 (провадження №61-46239св18) слідує, що в такому випадку сторони не досягли згоди щодо умови про розмір процентів за користування кредитом. Тому відсутні підстави для включення боргу по сплаті процентів за користування кредитом в загальний розмір боргу за кредитним договором. Відтак, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 43 890 гривень 78 копійок. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення судового рішення відповідач добровільно погасив борг у вказаному розмірі. З огляду на вищевикладене суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 890 гривень 78 копійок. У задоволенні решти позовних вимог АТ «Таскомбанк» слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з матеріалів справи, АТ «Таскомбанк» оплачено судовий збір у розмірі 2270 гривень (а.с. 7). Пред`явлений позивачем позов задоволений на 66,70 % (43890,78 : 65805,60 х 100%). Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1514 гривень 09 копійок (2270 : 100% х 66,70%).

Outcome: partial