Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

В листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року у справі 319/1022/16-ц на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку; стягнути з позивача на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, але не менше 50 % розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року у справі 319/1022/16-ц суд стягнув з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2021 року у справі № 319/876/21 суд з позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки в шлюбі він має сина [PERSON] , [INFO] , та сина дружини [PERSON] , [INFO] , а тому на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача адвокат Гришко Р.В. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив задовольнити при цьому зазначив, що окрім аліментів у розмірі 1/6 доходу на утримання сина [PERSON] , позивач ще витрачає на утримання [PERSON] кошти, так як проживає разом з ним. Відповідач у судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач сплачує аліменти приблизно раз на рік, із дитиною спілкується також дуже рідко. Тих коштів, що позивач сплачує і дій, які вчиняє дуже замало для участі в утриманні їх, з позивачем, спільної дитини. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, а бо особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ Судом встановлено, що рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2016 року у справі 319/1022/16-ц суд стягнув з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 12 жовтня 2021 року у справі № 319/876/21 суд з позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Статтею 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач в позові посилався на те, що у нього змінився як сімейний так і матеріальний стан, оскільки в шлюбі він має сина [PERSON] , [INFO] та сина дружини [PERSON] , [INFO] , тобто на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дочки або неспроможності сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі суду не надав, як і доказів перебування сина дружини [PERSON] на його утриманні, а також з огляду на те, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається, що позивач регулярно сплачує аліменти на утримання доньки, але в розмірі, в якому спроможний сплачувати, навпаки, видно, що позивач аліменти сплачує нерегулярно, має заборгованість станом на березень 2021 року в сумі 14\~556,47 грн., (у судовому засіданні сторони підтвердили, що з березня 2021 року заборгованість збільшилася), в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже факт наявності у позивача іншої дитини, яку він утримує, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed