Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позов до АТ КБ «ПриватБанк», в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати дії відповідача зі списання коштів з банківського рахунку для соціальних виплат споживача банківських послуг [PERSON] у сумі 6582,11 грн протиправними; стягнути з відповідача суму безпідставно стягнутих коштів у сумі 6582,11 грн; стягнути з відповідача суму 3% річних та суми інфляції за прострочення безпідставно стягнутих коштів у розмірі 19997,15 грн; стягнути з відповідача суму відшкодування завданих незаконним списанням коштів з банківського рахунку для соціальних виплат збитків у загальному розмірі 113090 грн та завданих отриманням грошових коштів на погашення не існуючої заборгованості за кредитним договором від 07.02.2008 року №HAD0GK01270081, збитків у розмірі 179954 грн, а всього 293044 грн; стягнути з відповідача суму відшкодування завданої їй незаконним списанням коштів з її банківського рахунку для соціальних виплат та знущаннями у вигляді проведення щодо неї заходів через державного виконавця з виселення з квартири, поданням від свого імені як позивач позовів за закритим 15.09.2008 року кредитом по кредитному договору від 07.02.2008 року № HAD0GK01270081 та документів до судів, у тому числі, але не виключено, у цивільних справах №2-848/11, 2011/17542/12, 638/1254/15-ц, 638/17787/16-ц із завідомо неправдивими відомостями щодо існуючої у [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» після 15.09.2008 року заборгованості за вищевказаним кредитним договором моральної шкоди у розмірі 555000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2008 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № HAD0GK01270081, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 97200 доларів США. 07.02.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки нерухомого майна №HAD0GK01270081, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно - 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 74,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала їй на праві приватної власності на підставі договору №893 від 07.02.2008 року. 15.09.2008 року між відповідачем та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого до АТ «А-Банк» перейшли у повному обсязі права вимоги до позивача, що випливають з кредитного та іпотечного договорів від 07.02.2008 року. 10.04.2012 року ПРАТ СК «Інгосстрах», відповідно до умов договору №10/03/25-01 від 25.03.2010 року, виплатила страхове відшкодування АТ «А-Банк» за договором № HAD0GK01270081 від 07.02.2008 року. Зазначене свідчить про відсутність заборгованості позивача перед відповідачем з 15.09.2008 року. 17.02.2011 року для здійснення соціальних виплат у зв`язку з народженням сина між позивачем та відповідачем укладено угоду № SAMDP05000501921838, відповідно до якої позивачу надано цільову картку № [NUMBER] (далі - соціальна карта), що підтверджується довідкою від 06.03.2021 року № NNNB83N5ASGH6NB9. 01.09.2011 року на вказану соціальну карту, видану АТ «КБ «ПриватБанк», надійшли державні соціальні виплати на дитину у розмірі 10 053,34 грн, 125,81 грн та 990,51 грн. 05.09.2011 року відповідачем самоправно без відома позивача та всупереч закону списано з зазначеного соціального карткового рахунку грошові кошти у розмірі 5 584,82 грн. та 0,64 грн на погашення кредиту, який закритий 15.09.2008 р. 20.09.2011 року на соціальну карту, видану АТ «КБ «ПриватБанк», надійшли державні соціальні виплати на дитину у розмірі 130 грн та 866,67 грн. 21.09.2011 року відповідачем самоправно без відома позивача та всупереч закону списано з зазначеного соціального карткового рахунку грошові кошти у розмірі 498,35 грн на погашення кредиту, який закритий 15.09.2008 р. 18.10.2011 року на соціальну карту, видану АТ «КБ «ПриватБанк», надійшли державні соціальні виплати на дитину у розмірі 130 грн та 866,67 грн. 19.10.2011 року відповідачем самоправно без відома позивача та всупереч закону списано з зазначеного соціального карткового рахунку грошові кошти у розмірі 498,30 грн на погашення кредиту, який закритий 15.09.2008 р. Таким чином, з невідомих підстав, на погашення вже закритого кредитного договору відповідачем було стягнуто з соціальної картки грошові кошти, цільове призначення яких - соціальна виплата на дитину, у розмірі 6 582,11 грн., чим порушено права позивача, а також порушено права її дитини. Оскільки на час вказаних подій позивач була безробітна, так як перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, чоловік тривалий час був безробітний, соціальні виплати були єдиним джерелом її доходу та засобом забезпечення дитини харчами та одежею. 20.10.2011 року позивач та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до умов якого позивач прийняла готівкою грошові кошти у розмірі 6 500 грн. - безпроцентно до 31.12.2011 року включно, та за умови сплати 36 % річних у випадку прострочення зобов`язання. Така позика була вимушеною для неї, бо внаслідок незаконного привласнення відповідачем коштів соціальної допомоги на дитину позивач залишилась без коштів на існування, дитина мала помирати з голоду. Інших варіантів взяти кредит чи позичити кошти не було - всі відмовляли позивачу. Через незаконне привласнення та неповернення до цього часу відповідачем безпідставно стягнутих коштів соціальної допомоги на дитину, позивач не мала можливості повернути позику [PERSON] , внаслідок чого він подав позов до суду. 10.12.2020 року рішенням судді Дзержинського районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М. у цивільній справі № 638/3107/20 з [PERSON] стягнуто суму боргу в розмірі 112 249,45 грн. та 840,80 грн. судового збору, а всього 113 090 грн. Примусове списання коштів із рахунка клієнта банком допускається виключно на підставі рішення суду та виконавчих документів , незалежно від його волевиявлення. Оскільки відповідачем з особового рахунку позивача було здійснено списання коштів у загальному розмірі 6 582,11 грн без її на те розпорядження, а кредитним договором від 07.02.2008 року № HAD0GK01270081, укладеного між нею та відповідачем, не перебачено, що позивач надавала свою згоду для подібного списання коштів з цього рахунку на погашення заборгованості, і, взагалі, відповідач з моменту відступлення прав вимоги за цим договором втратив всі свої права до позивача, остання вважає, що дії відповідача щодо списання даних коштів є протиправними та відповідно позивач має право на повернення цих коштів. Окрім безпідставно стягнутих грошових коштів з соціальної картки у розмірі 6 582,11 грн., в порядку ст. 625 ЦК України, враховуючи, що станом на день подання позову та цієї заяви, відповідачем не повернуто безпідставно стягнуті кошти, з відповідача необхідно стягнути 3% річних від простроченої суми та суму інфляції за час прострочення повернення безпідставно набутих коштів. Сума стягнутих рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.12.2020 року у справі № 638/3107/20 грошових коштів перебуває у причинному зв`язку та є наслідком незаконного списання відповідачем з соціального карткового рахунку соціальних виплат на дитину, необхідності забезпечити дитину з альтернативного джерела, щоб вижити, а тому відповідна сума повинна бути включена в розмір стягуваної з відповідача матеріальної шкоди. Адже сам відповідач жодної альтернативи позивачу не запропонував. Всього після 15.09.2008 року банк без достатніх правових підстав отримав 6 433,96 доларів США. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, що була понесена позивачем внаслідок неправомірних дій відповідача становить 319 623 грн. У 2009 році позивачу було повідомлено діагноз - фіброаденому правої грудної залози (злоякісна пухлина) і їй потрібне було хірургічне лікування. У квітні 2010 року позивача було госпіталізовано до ДУ «Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор`єва АМН України» та 27.04.2010 року проведено хірургічне лікування - секторальну резекцію правої грудної залози, що підтверджується виписним епікризом. У зв`язку з вказаними обставинами стан її фізичного та психологічного здоров`я значно погіршився, страждала новороджена дитина, що було викликано недостатнім харчуванням, постійним депресивним станом, вплинуло і на формування організму, і на тривожність в характері, і на багато інших елементів психологічного стану дитини. Відновлювати психологічний стан дитини потрібно поступово та багато років, що вимагає додаткових коштів на забезпечення умов для такого відновлення. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки списання грошових коштів у розмірі 6582,11 грн з рахунку клієнта відбулося згідно запровадженої в банку станом на 2011 «Технології примусового регулярного погашення прострочених кредитів Sybridge» для кредитів бізнесу «Авто в кредит» і «Іпотечне кредитування» «Про введення в дію процедур примусового погашення за кредитом Sybridge (авто, житло) за рахунок надходжень на платіжні картки клієнтів». Операції з перерахування грошових коштів клієнта на рахунок ПАТ «А-Банк» згідно існуючих договірних та партнерських відносин між банками станом на 2011 рік. Списання грошових коштів здійснювалося в рахунок погашення заборгованості, з урахуванням партнерських відносин між АТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» станом на дату списання грошових коштів за простроченими зобов`язаннями [PERSON] в порядку, який відповідає умовам укладеного кредитного договору та норм чинного законодавства. Національним Банком України не здійснено дій чи заходів, які б свідчили про протиправність дій АТ «КБ «ПриватБанк» щодо списання 6582,11 грн. Таким чином, відповідач прав [PERSON] та її малолітньої дитини не порушував. Позивачем не надано доказів погашення заборгованості за кредитом, довідка про закриття кредиту видана позивачу з огляду на укладення договору факторингу з ПАТ «Акцент-Банк». Позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між списанням банком грошових коштів та отримання позивачем безпроцентної позики в сумі 6500 грн та подальше стягнення за цією позикою 113090 грн. Позивачем не доведено, що кошти, які були списані в рахунок погашення заборгованості, були єдиною можливістю життєдіяльності позивача та її дитини. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, пояснивши, що 27.07.2020 року ПАТ «А-Банк» листом повідомив позивача про те, що кредит погашено страховою компанією та з цього часу позивач дізналась про порушення її прав. Представник відповідача просила застосувати до вимог позивача позовну давність, зазначила, що позивачем не виконана заборгованість за кредитом, рішення суду про продаж квартири не виконано через дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; банком проведено договірне списання на законних підставах; позивачем не доведено причинний зв`язок між діями банку та наслідками; не підтверджено повноваження особи, яка оцінювала завдану моральну шкоду; платіжна картка позивача без спеціального рахунку використання, заборони на списання коштів з цього рахунку не було, відсутні докази що цей рахунок має спеціальний режим використання. Представник позивача зазначила, що картка використовувалась лише для потреб дитини. Представник третьої особи надала заяву про слухання справи за їх відсутності з проханням при винесенні рішення врахувати права та інтереси малолітнього [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. 07.02.2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №HAD0GK01270081, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 07.02.2008 року по 04.02.2028 рік включно, у вигляді не поновлюваної лінії (далі - «Кредит») у розмірі 97200 доларів США на наступні цілі: у розмірі 80000 дол.США на придбання нерухомості, а також у розмірі 17200 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Період сплати вважати період з 5 по 10 число кожного місяця. У разі порушення термінів оплати на 120 календарних днів - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту, відсотків, винагороди, пені - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Для використання даного договору (п.8.2 договору) банк відкриває позичальникові рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів розміщених на рахунку, що відповідає платіжній картці, емітованій ПриватБанком. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком у випадку пред`явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір підписаний позивачем особисто та один з оригіналів договору отримано особисто останньою. За договором факторингу №2 від 15.09.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснюється відступлення прав вимоги ЗАТ «Акцент-Банк» на отримання на свою користь від боржників платежів по кредиту, відсоткам, комісіям, винагородам, інших платежів, які існують у клієнта відповідно до умов договорів на дату укладення цього договору згідно з розрахунком (додаток №1 до цього договору). Згідно довідки від 29.02.2020 року заборгованості по кредитному договору за №HAD0GK01270081 від 07.02.2008 року немає, дата закриття кредита 15.09.2008 року. За наданою випискою за картковим рахунком [NUMBER] за період з 01.09.2011 року по 31.12.2012 рік банком здійснювалось списання відсотків за прострочений овердрафт. За повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.04.2013 року в порушення умов договору [PERSON] не погашала заборгованість по кредиту (договір № HAD0GK01270081) та відсотки за його користування. Згідно довідки від 06.03.2021 року рахунок № [NUMBER] закрито; остаточно договір буде закрито після погашення заборгованості. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.11.2012 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним - відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволено та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №HAD0GK01270081 від 07.02.2008 року в розмірі 667193,73 грн. 01 листопада 2007р. між ЗАТ «Акцент-Банк» як замовником та ЗАТ «ПриватБанк» як виконавцем укладено договір № 1.07 про надання послуг (аутсорсинг), згідно з яким виконавець надає у розпорядження замовника своїх співробітників для надання послуг замовнику. За умовами вказаного договору сторони погодилися, що стягнення заборгованості з боржників замовника здійснюється як від його імені, так і від імені виконавця, а все отримане виконавцем, у тому числі й за рішенням суду, підлягає передачі замовнику. Додатковою угодою № 1 від 26 грудня 2007р. до договору № 1.07 надання послуг (аутсорсингу) від 01.11.2007р. визначено, які саме послуги обумовлені договором аутсорсингу. Відповідно до п. 1.4 вказаної додаткової угоди від 26.12.2007р., до числа послуг включено надання виконавцем замовнику послуг щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, а саме, здійснення від свого або від імені замовника дій, спрямованих на погашення заборгованості, яка виникла на підставі кредитних договорів, стороною у яких є замовник, у зв`язку з чим виконавець може представляти інтереси замовника у судах всіх інстанцій з правами, які надані законодавством позивачу, в тому числі з правом подання позову, зміни предмета або підстав позову, включаючи право на укладення мирової угоди, отримання рішень, ухвал, постанов та їх оскарження. Для надання вказаних послуг замовник видає виконавцю довіреність, в якій детально відображає зміст повноважень та юридичних дій. Також за змістом вказаного п. 1.4 додаткової угоди від 26.12.2007р. замовник надає дозвіл виконавцю на свій розсуд визначати при стягненні заборгованості з боржника замовника як він має здійснювати стягнення: від імені замовника, чи від свого імені, але при цьому у випадку стягнення виконавцем в ході виконання цього договору з боржників замовника заборгованості на свою користь все отримане (як на добровільній підставі, так і за судовим рішенням або у виконавчому провадженні) підлягає передачі замовнику. Строк дії вказаного договору аутсорсингу за пунктом 4.2 визначено сторонами до 01 листопада 2012р. Додатковою угодою № 2 від 01 листопада 2012р. до договору № 1.07 від 01.11.2007р., в пункт 4.2 внесено зміни та викладено у наступній редакції: «договір набирає чинності з дня його підписання сторонами на строк до 02 листопада 2013р. У випадку, якщо не пізніше 1 місяця до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії другу сторону, він вважається продовженим на тих же умовах на строк, який встановлено при укладенні договору». Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1,2 статті 1071 ЦК України (в ред. чинній на час виникнення спірних правовідносин) банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» (в ред. чинній на час виникнення спірних правовідносин), списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Відповідно до п.26.1 ст.26 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», платник при укладенні договорів з банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Згідно з пунктом 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання. Судом встановлено, що умовами п.8.2 договору №HAD0GK01270081, який підписано позивачем, визначено можливість банку Позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів розміщених на рахунку, що відповідає платіжній картці, емітованій ПриватБанком. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком у випадку пред`явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Всупереч вимогам ст.ст.12,13,83 ЦПК України позивачем не надано доказів пред`явлення банку документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Натомість рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.11.2012 року встановлено, що [PERSON] зобов`язання за кредитним договором №HAD0GK01270081 належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 08.04.2009 року має заборгованість у розмірі 86676,79 доларів США. Також, рішенням апеляційного суду Харківської області від 10.02.2014 року по справі №2011/17542/12 встановлено, що у [PERSON] станом на 16.10.2012 року за договором №HAD0GK01270081 утворилась заборгованість в загальному розмірі 153019 доларів США 12 центів, яка до цього часу не погашена. Зазначене спростовує доводи позивача про відсутність заборгованості перед відповідачем станом на 15.09.2008 року. Щодо посилань на закриття кредитного договору 15.09.2008 року, тобто з моменту права відступлення прав вимоги всіх прав за кредитним договором. Суд зазначає, що незважаючи на укладення договору факторингу, за умовами договору аутсорсингу відповідач мав право на писання грошових коштів з рахунку позивача відповідно до умов п.1.4 додаткової угоди №1 від 26.12.2007 року та додаткової угоди №2 до договору від 01.11.2012 року. Згідно з пунктом 3, 69 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків: резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України. Банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок). Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 3) у рядку "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку. Суду не надано відомостей, що відкритий на ім`я позивача рахунок є рахунком із спеціальним режимом використання відкритому в вищезазначеному порядку. Тобто, рахунок позивача, з якого здійснювалось списання, не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання, а є поточним рахунком, призначеним для зберігання коштів і здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, у тому числі для зарахування та виплати соціальної допомоги по безробіттю, на який можуть зараховуватися як власні кошти споживача, так і з інших джерел надходження. При цьому наданою позивачем випискою по рахунку підтверджується лише рух грошових коштів по картковому рахунку, а не наявність або відсутність заборгованості за кредитним договором та закриття карткового рахунку не свідчить про виконання зобов`язань за кредитним договором та спростовується дослідженими рішенням судів. Оскільки, згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Таким чином, як умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, так і наведеними нормами права передбачена можливість під час розрахунково-касового обслуговування клієнта здійснювати списання заборгованості, яка може виникнути у клієнта перед банком, та встановлено право банка на списання грошових коштів, а відтак позовні вимоги в цій частині необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання дій відповідача зі списання коштів з банківського рахунку для соціальних виплат споживача банківських послуг - протиправними. Щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тобто, в силу приписів частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи (аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 09.11.2016 у справі № 6-1457цс16 та від 09.11.2016 № 6-2170цс16). У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску (постанова Касаційного господарського суду Верховним Судом від 26.03.2018 у справі № 922/273/17). Таким чином, судом не застосовується позовна давність до вимог позивача, оскільки судом встановлено необґрунтованість позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed