Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.08.2007 року між ВАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № Ф-230 згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 125 000,000 грн на строк з 02 серпня 2007 року по 01 серпня 2019 року зі сплатою 16,9 % річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 11.02.2021 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 303 213,17 грн, яка складається з:104 089,84 грн - заборгованість по кредиту прострочена; 199 123,33 грн - заборгованість за відсотками прострочена. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 303 213,17 грн, а також понесені судові витрати: судовий збір в сумі 4548,20 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги свого позову, та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання 16.11.2021, 15.12.2021 року та 24.01.2022 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 24.01.2022 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2007 року між ВАТ АБ "Укргазбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № Ф-230, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 125 000,000 грн на строк з 02 серпня 2007 року по 01 серпня 2019 року зі сплатою 16,9% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався на задоволення споживчих потреб позичальника. Згідно п.3.3.3 Договору позичальник здійснює погашення суми кредиту з першого по десяте число кожного місяця в розмірі 868,06 грн. Остаточний термін повернення кредиту 01.08.2019 року. Відповідно до п. 3.3.4 договору встановлено, що позичальник зобов`язаний щомісячно, один раз на місяць, не пізніше десятого числа наступного місяця сплачувати проценти, визначені в договорі. Пунктом 3.1.9 договору встановлено, що на залишок простроченої заборгованості за кредитом процентна ставка встановлюється у розмірі 17,9 % (а.с. 13-15). На виконання вимог ЗУ " Про акціонерні товариства" форму господарської діяльності товариства змінено в 2011 році. Відповідно до п. 1.1 строком дії кредитного договору визначено - 01 серпня 2019 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 11.02.2021 року за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 303 213,17 грн, яка складається з: 104 089,84 грн - заборгованість по кредиту; 199 123,33 грн - заборгованість за відсотками прострочена (а.с.3-5). Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 104 089,84 грн підлягають задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 199 123, 33 грн, то в цій частині суд зауважує наступне. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами п. 3.3.4 договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом. Відтак, у межах строку кредитування до 01 серпня 2019 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 02 серпня 2019 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. У відповідності до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12). Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 02 серпня 2019 року по 11 лютого 2021 року в розмірі 27596,15 грн задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в сумі 275617,02 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4129,76 грн - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial