Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 26 липня 2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні характери, між ними відсутнє взаєморозуміння, а також втрачено почуття взаємної любові та поваги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з червня 2021 року. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Також просила змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року на підставі заяви відповідача сторонам було надано строк для примирення тривалістю три місяці, у зв`язку з чим провадження по справі було зупинено до 02 лютого 2022 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Зазначила, що строк наданий судом для примирення результатів не дав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 319, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 26 липня 2003 року (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 березня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 229 (а.с. 6). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони мають різні характери, між ними відсутнє взаєморозуміння, а також втрачено почуття взаємної любові та поваги, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином вимоги в частині зміни прізвища позивача на її дошлюбне прізвище підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 908,00 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved