Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Представник позивача в квітні 2021 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 15 000 доларів США. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.11.2012 року між сторонами був укладений договір позики, згідно якого він передав, а відповідач прийняв грошову позику в розмірі 15 000 доларів США, що підтверджується розпискою від 14.11.2012 року. За умовами договору, відповідач зобов`язався, кожного місяця сплачувати 3% від суми (450 доларів США) за користування коштами, та повернути позивачеві гроші за першою вимогою [PERSON] протягом 45 днів. Вимогу позивач надіслав відповідачу засобами поштового зв`язку, проте взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, борг не повернув у встановлений договором строк у зв`язку з чим [PERSON] був змушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.05.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження , справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. На адресу суду від представника позивача надійшла заява у якій він просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 420 130 грн., 50, коп., що є еквівалентним 15 000 доларів США, та розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1047ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] від 14.11.2012 року укладено договір позики грошових коштів (а.с.4) відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, про що складено відповідну розписку 14.11.2012 року (а.с.5) за умовами укладеного договору, повернення всієї суми боргу повинно бути здійснено за вимогою позикодавця протягом 45 календарних днів, з моменту пред`явлення такої вимоги. Оригінал договору та розписки містяться в матеріалах справи. 12.02.2021 року [PERSON] було направлено вимогу про повернення грошових коштів за договором позики на адресу відповідача, яку він зазначив у договорі позики. (а.с.8). Дана вимога залишилася без реагування. Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки». Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмету позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наявність у позивача оригіналу вказаного боргового документа є належним та допустимим доказом як факту отримання [PERSON] від [PERSON] позики та його волевиявлення у визначений строк повернути борг, так і невиконання відповідачем даного боргового зобов`язання у повному обсязі. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка отримана у позику. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Оригінал договору позики та розписка знаходиться у позивача та надані суду, чим підтверджується невиконання відповідачем договірних зобов`язань по поверненню грошових сум. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання та не повернув позивачу отримані грошові кошти, чим порушив умови договору, то суд дійшов висновку, про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача суми позики. Підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за договором судом не встановлено. Відтак, з урахування викладеного вище, позов підлягає до задоволення і на користь позивача необхідно стягнути з відповідача заборгованість за договором позики (розписки) в сумі 15 000 доларів США, що еквівалентно 420 130 грн. 50 коп. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 4201,32 грн. як відшкодування понесених позивачем судових витрат при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved