Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків за договором оренди, в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь збитки, що завдані неповерненням переданої в оренду кофе-машини в сумі 30 000,00 грн., орендну плату в сумі 25 000,00 грн. та неустойку в сумі 50 000,00 грн., загальна сума: 105 000,00 грн. та суму судових витрат в розмірі 1 050,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовав тим, що 06 лютого 2019 року між Фізичною особою - Підприємцем [PERSON] та громадянкою [PERSON] було укладено договір № 06/02/2019 оренди кофе-машини Grimmak + Obel вартістю 30 000,00 грн. Крім того, неповерненням відповідачем позивачу переданого в оренду майна, позивачу завдані збитки в розмірі вартості кофе-машини. Також відповідач не здійснив повні розрахунки за Договором оренди, тому позивач звернувся до суду. 06 грудня 2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Кондратенко О.О. На підставі розпорядження № 01-08-820 від 29 вересня 2020 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/47041/19 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв`язку із наданням судді Кондратенко О.О. відпустки по вагітності та пологам. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2021 року позовну заяву було задоволено. Було вирішено: «Стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - Підприємця [PERSON] заборгованість та збитки за договором оренди, що завдані неповерненням переданої в оренду кофе-машини в сумі 30 000,00 грн., орендну плату в сумі 25 000,00 грн. та неустойку в сумі 50 000,00 грн.; загальна сума в розмірі 105 000,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи - Підприємця [PERSON] судовий збір в розмірі 1 050,00 грн.». 16 серпня 2021 року на адресу суду надійшла заява від [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року вказану заяву було задоволено, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2021 року - скасовано. 18 листопада 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив із викладенням заперечень. У судовому засіданні від 24 листопада 2021 року позивачем була долучена відповідь на відзив. 07 грудня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Позивач разом зі своїм приставником у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач разом зі своїм приставником у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 06 лютого 2019 року між Фізичною особою - Підприємцем [PERSON] та громадянкою [PERSON] було укладено договір № 06/02/2019 оренди кофе-машини Grimmak + Obel вартістю 30 000,00 (тридцять тисяч гривень). 06 лютого 2019 року позивачем було передано, а відповідачем отримано кофе-машину Grimmat + Obel вартістю 30 000,00 (тридцять тисяч гривень), що підтверджується Актом прийому-передачі від 06 лютого 2019 року. Згідно до пункту 1.3 зазначеного договору передане в оренду відповідачу обладнання, повинно було бути встановлене за адресою: [ADDRESS] . Наприкінці лютого 2019 року позивачем була встановлена відсутність за визначеною адресою і відповідача, і обладнання, що передано їй в оренду. За таких обставин, 13 березня 2019 року позивачем було направлено відповідачу письмове повідомлення про розірвання договору № 06/02/2019 від 06 лютого 2019 року на підставі пункту 2.10 Договору та вимогу повернути передану в оренду кофе-машину або її вартість, поштове відправлення було повернуто 22 квітня 2019 року за закінченням терміну зберігання. Відповідач зобов`язання, щодо сплати орендної плати та повернення орендованого майна не виконала. Згідно до пункту 3 Договору, оплата за користування кофе-машиною становить 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень на місяць. Станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі становить 25 000,00 (двадцять п`ять) тисяч гривень. Згідно до пунктів 2.10, 2.12 Договору, відповідач зобов`язана у разі припинення або розірванні договору повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та провести за участю обох сторін її технічний огляд та перевірку її комплектності. У своєму відзиві представником було зазначено, що в період часу з 20:00 год. 16 лютого 2019 по 08:00 год. 17 лютого 2019, тобто через 10 днів після укладення договору оренди від 06.02.2019, до приміщення, з якого відповідач здійснювала продаж кави (орендований МАФ по [ADDRESS] ), відбулося протиправне проникнення невідомих осіб, із пошкодженням вхідних замків МАФу, внаслідок чого було викрадено орендовану каво-машину Grimmak , кавомолку Obel та інше майно (товар) з кав`ярні ( МАФу ). За фактом виявлення зламу приміщення та крадіжки каво-машини й іншого майна, що знаходилося в МАФі, відповідач повідомила поліцію, та в подальшому ,а саме 17 лютого 2019 був зафіксований факт (подія) вчиненого кримінального правопорушення - крадіжки, що підтверджується заявою відповідача від 17 лютого 2019 за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України. 18 лютого 2021 про вчинене кримінальне правопорушення було внесено відомості до ЄРДР кримінальне провадження №12019100100001594. Також, відповідач зазначає, що у договорі оренди не передбачений обов`язок орендаря відповідати за ризик крадіжки орендованого обладнання, який, за загальним правилом, несе власник речі (ч. 1 ст. 323 ЦК України). Посилається на те, що відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач (орендар) звільняється від плати (за користування майном) за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі статтею 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (не споживана річ). У відповідності до статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної оплати за користування річчю за час прострочення. Судом враховано, що позивач, в обґрунтування своїх вимог, посилається на положення п.п. 2.10, 2.12, 3.5.2 Договору оренди, яким передбачено, що у разі припинення або розірвання договору Відповідачка (як орендар) зобов`язана повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, а також на приписи ст.ст. 759, 760, 762, 610, 526, 785 ЦК - щодо належного виконання зобов`язань про повернення орендованого майна з боку орендаря та санкції за їх порушення. Позивачем додано до позову «Повідомлення про розірвання договору від 13 березня 2019 року № 032019-1», в якому зазначено про розірвання ним договору на підставі п. 2.10 договору оренди та вимогу до орендаря (Відповідачки) повернути каво-машину або сплатити вартість обладнання в розмірі 30.000 грн. Одночасно з цим необхідно звернути увагу на те, що відповідачкою заперечується факт отримання такого повідомлення. Також заслуговує на увагу, що матеріали справи не містять доказів направлення на адресу відповідачки такого повідомлення. Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку. Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення документів учасникам провадження може бути лише бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням поштового зв`язку, разом із фінансовим чеком про відправлення. За відсутності опису відправленої кореспонденції у суду відсутні підстави для обґрунтованого висновку про те, що позивач направив саме примірник повідомлення. Саме на підставі цього повідомлення від 13 березня 2019 про розірвання договору оренди з вимогою про повернення орендованого майна або відшкодування його вартості в розмірі 30.000 грн., Позивачем згодом нараховано і заявлено у позові до стягнення також орендну плату за прострочення повернення обладнання (25.000 грн.) і неустойку у подвійному Розмірі (50.000 грн.). Як вже зазначалося по тексту рішення, вбачається, що 16-17 лютого 2019 року орендована каво-машина з кавомолкою вибула з володіння Відповідачки поза її волею/виною - внаслідок крадіжки не встановленими особами, як про це свідчать матеріали справи. Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря. Зі змісту Договору №06/02/2019, а саме: Розділ 5 Форс-Мажор вбачається, що сторони дійшли згоди відносно наступного (мовою оригіналу): «5.1. Ни одна из сторон не несет ответственности перед другой стороной за невыполнение обязательств, обусловленных обстоятельствами, возникшими помимо воли и желания сторон и которые нельзя предвидеть или избежать, включая объявленную или фактическую войну, граждансие волнения, эпидемии, блокаду, эмбарго, землетресения, наводнения, пожары и другие стихийные бедствия.». Частиною 1 ст. 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Неповерненням відповідачкою позивачу переданого в оренду майна, позивачу було завдані збитки в розмірі вартості кофе-машинки, а саме 30 000,00 грн. Вказана сума підтверджується п. 1.3 Договору та п. 2 Акту прийому-передачі. Одночасно з цим, відповідно до ч. 6 ст 762 ЦК України наймач (орендар) звільняється від плати (за користування майном) за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Згідно з ч. 1 ст. 772 ЦК України наймач, який затримав повернення речі наймодавцеві, несе ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження. У зв`язку з чим, нарахування плати за прострочення повернення орендованого майна (неустойка у подвійному розмірі на підставі ст. 785 ЦК України) є необґрунтованим, оскільки, у орендаря (Відповідачки) не було зобов`язань щодо повернення майна (договір оренди до крадіжки не було розірвано), і, орендоване майно було викрадено, тому не могло бути повернуто орендарем у подальшому. Тому з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову Фізичної особи - Підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків за договором оренди, а саме: підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором оренди, що завдані неповерненням переданої в оренду кофе-машини в розмірі 30 000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги було задоволено частково, а саме в частині стягнення на користь ФОП [PERSON] заборгованість за договором оренди, що завдані неповерненням переданої в оренду кофе-машини в сумі 30 000,00 грн. То на користь позивачу слід стягнути судові витрати у розмірі 300,00 грн., що становить 1% від 30 000,00 грн. Одночасно з цим ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року було задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення. Таким чином на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати у розмірі 454,00 грн. На підставі ст.ст. 24, 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 11, 192, 317, 355-361, 509, 526, 610, 759, 760, 762, 764, 785, 793, 810, 825 ЦК України,

Outcome: partial