Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

11 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 4,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала у колективній власності акціонерного товариства закритого типу «Родіна» в с. Пересадівка Жовтневого (Вітовського, Миколаївського) району Миколаївської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0138843, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 21 лютого 1997 року на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 31 липня 1996 року №408-р на ім`я [PERSON] , зареєстрованого 27 серпня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову вказувала, що вона є рідною донькою [PERSON] , після смерті якої, залишилось спадкове майно, яке складається, в тому числі, з земельної частки (паю), площею 4,13 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Воскресенської селищної (Пересадівської сільської) ради Миколаївського (Жовтневого, Вітовського) району Миколаївської області. За життя, мати склала заповіт на її ім`я та заповіла їй усе належне майно. Спадщину після смерті матері вона фактично прийняла, одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину нерухомого майна. Однак, державний нотаріус Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області відмовив позивачу в оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на спірне право на земельну частку (пай) втрачений, що унеможливлює оформлення спадщини позасудовим шляхом. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, від представника - адвоката Родіонової В.Є. надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просить справу розглянути за її відсутності, ухваливши рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач Воскресенська селищна рада Миколаївської області у підготовче судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за відсутності представника. Третя особа Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області у підготовче судове засідання свого представника не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2030 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено в Миколаївській області Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 квітня 2001 року, виданого Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.47). Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство. Спадкові правовідносини виникли в 2001 році, а тому судом при вирішені справи застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР). За життя, 02 березня 2001 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] все належне їй майно (а.с.48). Позивач [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 червня 2003 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05 жовтня 1974 року є рідною донькою [PERSON] (а.с.49, 50). З огляду на частину першу статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини. Згідно приписів частини першої статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З копії спадкової справи №211/2005 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] звернулася в Жовтневу державну нотаріальну контору Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину нерухомого майна, що охоплений заповітом (а.с.43, 62). Таким чином, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла всю спадщину після смерті [PERSON] . Системний аналіз норм Розділу VІІІ ЦК УРСР вказує на те, що всі належні спадкодавцеві на момент його смерті права та обов`язки включаються до складу спадщини. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0138843, виданого 21 лютого 1997 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 27 серпня 1997 року за [NUMBER] за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) площею 4,13 умовних кадастрових гектарів, що розташована в межах території Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.8). Факт отримання [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0138843 та факт наявності такого права підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 30 грудня 2021 року №29-14-0.22-7820/2-21 (а.с.39). У судовому засіданні встановлено, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0138843 на ім`я [PERSON] втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Рідне Прибужжя» від 23 грудня 2021 року №51 (а.с.38). У видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне право на земельну частку (пай) позивачу відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 06 жовтня 2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.40). Відповідно до пункту 4.15. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Мін`юсті України 22 лютого 2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом установлено, що позивач не має іншої можливості захистити своє невизнане та оспорюване право, крім його захисту в судовому порядку та вважає, що суд, в даному випадку, не підміняє органи нотаріату в оформленні спадкових прав позивача [PERSON] . Враховуючи вищевикладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, а також неможливість позасудового вирішення спору, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України. При ухваленні рішення судом також враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved