Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] в с. Жуки, Полтавського району, Полтавської області у віці 84 роки померла [PERSON] , якій він приходиться сином, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04.12.2020 року. [PERSON] належав приватний будинок на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих Полтавською районною державною нотаріальною конторою 07.08.2000 року за реєстровими номерами 1-892, 1-894 зареєстрованих в Полтавському Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 20.02.2001 року в книзі 1 номер запису 72, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із 3/4 часток (трьох четвертих) у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] , що в цілому складається з житлового будинку А-1, загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею - 57,4 км.м., сараї Б, Б2, гараж Б1, погріб «б», літня кухня В, погріб «в», вбиральня «Г», літній душ «Е», колодязь № 1, ворота № 2, ворота № 5, хвіртка № 3, огорожа № 4, 6. 26.10.2021 року за №1-957 на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] . Одна четверта частка у праві власності на зазначений будинок належить [PERSON] , за свідоцтвом про право на спадщину, виданого Полтавською районною державною нотаріальною конторою 07.08.2000 року за №1-894 після померлого [INFO] батька [PERSON] . До складу спадкового майна заявлено частки приватизованих земельних ділянок із загальних площ 0,2500 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер 5324085702:02:001:0231 та 0.1300 га передану для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5324085702:02:001:0232 за адресою [ADDRESS] , загальна сума яких за нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок становить 276 530,76 грн. (двісті сімдесят шість тисяч п`ятсот тридцять гривень сімдесят шість копійок). Для отримання свідоцтва про права на спадщину на земельні ділянки позивач звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори, проте 27.10.2021 року державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори - Замулько Л.В. видано Постанову №150/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Підставою відмови зазначено, що земельні ділянки передані в порядку приватизації [PERSON] та [PERSON] в спільну сумісну власність, без визначення часток у відповідності до права власності у житловому будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] , а саме ѕ частки згідно права власності в будинку - [PERSON] , ј згідно права власності в будинку - [PERSON] . Даний факт унеможливлює прийняття рішення про видачу свідоцтва про право власності на спадщину. В зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на вищезазначене майно. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохала задовольнити. Представник відповідача Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] в с. Жуки, Полтавського району, Полтавської області у віці 84 роки померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04.12.2020 року. [PERSON] належав приватний будинок на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих Полтавською районною державною нотаріальною конторою 07.08.2000 року за реєстровими номерами 1-892, 1-894 зареєстрованих в Полтавському Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 20.02.2001 року в книзі 1 номер запису 72, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із 3/4 часток (трьох четвертих) у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] , що в цілому складається з житлового будинку А-1, загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею - 57,4 км.м., сараї Б, Б2, гараж Б1, погріб «б», літня кухня В, погріб «в», вбиральня «Г», літній душ «Е», колодязь № 1, ворота № 2, ворота № 5, хвіртка № 3, огорожа № 4, 6. 26.10.2021 року за №1-957 на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (стара адреса: [ADDRESS] . Одна четверта частка у праві власності на зазначений будинок належить [PERSON] , за свідоцтвом про право на спадщину, виданого Полтавською районною державною нотаріальною конторою 07.08.2000 року за №1-894 після померлого [INFO] батька [PERSON] . До складу спадкового майна заявлено частки приватизованих земельних ділянок із загальних площ 0,2500 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер 5324085702:02:001:0231 та 0,1300 га передану для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5324085702:02:001:0232 за адресою [ADDRESS] , загальна сума яких за нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок становить 276 530,76 грн. (двісті сімдесят шість тисяч п`ятсот тридцять гривень сімдесят шість копійок). Для отримання свідоцтва про права на спадщину на земельні ділянки позивач звернувся до Полтавської районної державної нотаріальної контори, проте 27.10.2021 року державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори - Замулько Л.В. видано Постанову №150/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Підставою відмови зазначено, що земельні ділянки передані в порядку приватизації [PERSON] та [PERSON] в спільну сумісну власність, без визначення часток у відповідності до права власності у житловому будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] , а саме ѕ частки згідно права власності в будинку - [PERSON] , ј згідно права власності в будинку - [PERSON] . Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Статтею 86 ЗК України встановлено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Між [PERSON] та його матір`ю [PERSON] формально існувала домовленість з розподілу земельних ділянок відповідно до їх часток у праві власності на житловий будинок з надвірними прибудовами в [ADDRESS] . Таким чином, на праві приватної власності на житловий будинок [PERSON] належало 3/4 частки на праві власності на зазначений житловий будинок, тому за аналогією потрібно визнати право власності на аналогічну частку в 3/4 земельної ділянки. Але з урахуванням того, що на даний момент частки неможливо визначити, то виникає необхідність у встановленні одноособового права власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку кадастровий номер 5324085702:02:001:0231 та земельну ділянку загальною площею 0,1300 га передану для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5324085702:02:001:0232, які знаходяться за адресою [ADDRESS] , загальна сума яких за нормативною грошовою оцінкою земельних ділянок становить 276 530,76 грн. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved