Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на заборгованість по сплаті пенсії в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії в сумі 158400 грн. Вона фактично прийняла вказану спадщину, оскільки проживала разом із матір`ю та вступила у володіння і управління майном після її смерті. Її матір не отримувала пенсію з червня 2016 року, оскільки перебувала на тимчасово окупованій території, сильно хворіла, не могла ходити та знаходилася у м. Зоринськ. Вона є спадкоємцем першої черги після смерті її матері. Інших спадкоємців немає. Ніхто, окрім неї, не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вона фактично була позбавлена можливості звернутися з відповідною заявою до нотаріуса в передбачений строк через відсутність грошових коштів та віддаленість від підконтрольної території України. Просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на заборгованість Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області по сплаті пенсії [PERSON] в сумі 158400 грн., що відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Чобанян Г.Т. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, день і час судового розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, діючи відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача. 22.11.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 21.12.2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08.06.1998 року Перевальським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.09.1953 року, копією довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області від 05.09.2008 року №604, копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19.05.1981 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20.06.1981 року. [INFO] у с-щі Софіївка Перевальського району Луганської області померла [PERSON] , 1932 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.05.2021 року. Відповідно до постанови від 27.09.2021 року №516/02-31 приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Рибоваловою О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки пропущений строк для прийняття спадщини та неможливо встановити факт проживання спадкоємця з померлою. Згідно з копією довідки від 27.12.2021 року №03, виданої закладом самопроголошеної «Луганської народної республіки», [PERSON] мешкала разом із [PERSON] на день її смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Згідно з ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] у с-ще Софіївка Перевальського району Луганської області. Також судом встановлено, що приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Рибоваловою О.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2021 року було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки пропущений строк для прийняття спадщини та неможливо встановити факт проживання спадкоємця з померлою. Крім того, як вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивач [PERSON] 27.09.2021 року звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до приватного нотаріуса Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Рибовалової О.В., робоче місце якої знаходиться у м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області. Також суд враховує, що с-ще Софіївка Перевальського району Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, враховуючи вищевказані положення ЦК України та ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області, як місце подання до нотаріуса заяви спадкоємцем [PERSON] , що свідчить про її волевиявлення щодо спадкового майна. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на заборгованість по сплаті пенсії в порядку спадкування за законом до відповідача Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області. У відповідності з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи спір про визнання права власності, слід враховувати, що судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у позові про визнання права власності на майно може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Відповідачем у такому позові є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно з ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Таким чином, у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Аналогічний правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц. Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 1277 ЦК України належним відповідачем у вказаній цивільній справі за позовною заявою [PERSON] може бути орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини в м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області. Водночас, суд вважає, що за відсутності відповідного клопотання позивача [PERSON] , дотримуючись принципу диспозитивності, суд не має права за власної ініціативою вирішити питання заміни первісного відповідача належним або залучення до участі у розгляді справи відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини в якості співвідповідача. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на заборгованість по сплаті пенсії в порядку спадкування за законом, у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача. Згідно з ст. 141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню на користь позивача у зв`язку тим, що у задоволенні позову відмовлено.

Outcome: dismissed