Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 23.11.2020 [PERSON] (далі також - позивач) звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до Поліського національного університету (далі також - Університет, відповідач), в якому просила зобов`язати Університет виконати п. 4.2.3 Договору від 21.11.2007 та передати їй у власність квартиру [ADDRESS] з подальшою її приватизацією. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що з 29.10.2007 по 03.02.2018 позивачка працювала в Державному агроекологічному університеті (перейменований у Житомирський національний агроекологічний університет, а згодом у Поліський національний університет). Вказується, що 21.11.2007 між сторонами було укладено договір, за умовами якого позивачка прийняла у користування для проживання строком на 10 років житлове приміщення по [ADDRESS] , та по закінченню 10-річного строку найму приміщення, якщо позивачка протягом дії договору перебувала у трудових відносинах з Університетом, останній зобов`язаний передати позивачці приміщення у власність з наступною його приватизацією. 1.3. Посилаючись на те, що протягом дії вказаного договору позивачка понад 10 років перебувала у трудових відносинах з Університетом, виконала свої зобов`язання за договором, однак відповідач відмовляється виконати свої зобов`язання по договору щодо передачі позивачці спірного приміщення у власність, остання вважає, що має право на отримання у власність спірної квартири, в якій зареєстрована та проживає, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 15.12.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/9821/20, яку вирішено розглядати у порядку загального позовному провадженні, призначено підготовче засідання. 2.2. 21.01.2021 представник відповідача направив до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що спірна квартира є державним майном, яке закріплено за Університетом на праві господарського відання, а тому не може бути передана у приватну власність позивача без згоди Міністерства освіти і науки України та Конференції трудового колективу університету та передбаченої законом процедури. 2.3. 14.05.2021 ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, за згодою сторін та їх представників закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті. 2.4. Позивач та її представник у судовому засіданні, надали усні пояснення, в яких позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. 2.5. Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. 2.6. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, направив клопотання про розгляд справи без участі представника Житомирської міської ради. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 29.10.2007 [PERSON] призначено на посаду професора кафедри менеджменту організацій Державного вищого навчального закладу «Державний агроекологічний університет», згідно з укладеним контрактом, що стверджується копією трудової книжки (а.с. 4). 3.2. 29.10.2007 Державний вищий навчальний заклад «Державний агроекологічний університет» в особі ректора [PERSON] та [PERSON] уклали контракт про призначення останньої на посаду професора кафедри менеджменту організацій на строк з 29.10.2007 по 29.10.2012, що стверджується копією контракту від 29.10.2007 (а.с. 5-6). 3.3. 21.11.2007 Державний вищий навчальний заклад «Державний агроекологічний університет» та [PERSON] ( Співробітник ) уклали договір найму житлового приміщення, згідно умов якого Університет передає, а Співробітник приймає у володіння та користування для проживання строком на 10 років житлове приміщення, за адресою: [ADDRESS] , яке належить Університету на праві власності (а.с. 9,10). 3.4. У пункті 4.2.3. цього договору (зі внесеними змінами згідно додатку №1) вказано, що по закінченню 10-річного строку найму приміщення, якщо Співробітник протягом дії Договору перебував у трудових відносинах з Університетом, передати Співробітнику приміщення у власність з наступною приватизацією. 3.5. 25.10.2012 Житомирський національний агроекологічний університет та [PERSON] уклали контракт про призначення останньої на посаду професора кафедри менеджменту організацій на строк з 30.10.2012 по 30.10.2017, що стверджується копією контракту (а.с. 7). 3.6. Листом ректора Університету від 03.11.2017 адресованому на ім`я позивачки повідомлялося, що університет не наділений повноваженнями щодо передачі у власність майна університету (квартири), що стверджується копією листа від 03.11.2017 (а.с. 79-80). 3.7. Листом ректора Університету від 16.01.2018 адресованому на ім`я позивачки повідомлялося, що питання щодо майна, яке перебуває в оперативному управлінні університету не віднесене до компетенції трудового колективу (а.с. 81). 3.8. Згідно листа виконкому Житомирської міської ради від 23.11.2020 слідує, квартири [ADDRESS] не належить до комунальної власності Житомирської міської об`єднаної територіальної громади, рішення щодо включення/виключення до/з числа службових жилих приміщень вказаної квартири у міськвиконкомі відсутні (а.с. 40). 3.9. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №296519713 від 26.01.2022 вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , відноситься до державної власності та зареєстрована за Житомирським національним агроекологічним університетом (а.с. 125). ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 4.2. Статтею 326 Цивільного кодексу України встановлено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами. 4.3. Згідно із частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 4.4. Частиною 1, 2 статті 345 Цивільного кодексу України визначено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. 4.5. Згідно до частин 1, 2 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. 4.6. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. 4.7. За змістом частини 1 статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. 4.8. Згідно із частиною 2 статті 70 Закону України "Про вищу освіту" майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством. 4.9. Частиною 5 статті 22 Господарського кодексу України встановлено, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. 4.10. Згідно із частиною 10 статті 22 Господарського кодексу України органам управління, які здійснюють організаційно-господарські повноваження стосовно суб`єктів господарювання державного сектора економіки, забороняється делегувати іншим суб`єктам повноваження щодо розпорядження державною власністю і повноваження щодо управління діяльністю суб`єктів господарювання, за винятком делегування названих повноважень відповідно до закону органам місцевого самоврядування та інших випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами. 4.11. Відповідно до пункту 4 Положення про Міністерство освіти і науки України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 630, МОН відповідно до покладених на нього завдань: здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МОН, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління. 4.12. У пункті 11.1 Статуту Університету [https://polissiauniver.edu.ua/] встановлено, що [...] з урахуванням організаційно-правової форми Університету з метою забезпечення статутної діяльності МОН закріплює за Університетом на основі господарського відання будівлі, споруди, земельні ділянки, майнові комплекси, комунікації. 4.13. Відповідно до пп. 33 пункту 4.5. Статуту Університету, останній для виконання своїх завдань має право: використовувати майно, закріплене за Університетом на правах господарського відання, у тому числі для провадження господарської діяльності, передавати його в оренду та користування відповідно до законодавства. 4.14. За змістом пункту 11.2 Статуту Університету майно, закріплене за Університетом на праві господарського відання, не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди МОН та Конференції трудового колективу Університету, крім випадків, визначених законодавством. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2007 між сторонами було укладено договір, за умовами якого [PERSON] як співробітниця Університету прийняла у володіння та користування для проживання строком на 10 років житлове приміщення по [ADDRESS] , із правом по закінченню 10-річного строку найму приміщення, у разі перебування впродовж цього періоду у трудових відносинах з Університетом, на отримання вказаного приміщення у власність з наступною його приватизацією. 5.2. Встановлено, що позивачка свої зобов"язання за вказаним договором виконала, в період дії договору з 29.10.2007 по 03.02.2018 перебувала з Університетом у трудових відносинах, після чого зверталася до Університету із питанням щодо передачі їй у приватну власність спірної квартири, за наслідком розгляду яких ректором Університету повідомлено, що Університет не наділений повноваженням щодо передачі у власність майна університету (квартири). 5.3. За загальним правилом квартири, які використовуються громадянами на умовах найму належать до об`єктів приватизації (частина 1 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"), однак спірна квартира не лише належить до державної форми власності, що вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №296519713 від 26.01.2022, але відноситься до майна державного закладу вищої освіти, а саме закріплена за Університетом на праві господарського відання. 5.4. Таким чином, на спірні правовідносини, окрім дії положень Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (lex generalis), також поширюються норми Закону України "Про вищу освіту" та інші спеціальними нормами права (lex specialis). 5.5. Слід зазначити, що майно закріплене за державним закладом вищої освіти на праві господарського відання не підлягає передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством (частина 2 статті 70 Закону України "Про вищу освіту", пункт 11.2 Статуту Університету). 5.6. При цьому, Міністерство освіти і науки України реалізує права та обов`язки уповноваженого Кабінетом Міністрів України органу стосовно Університету як центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, у підпорядкуванні та управлінні якого перебуває Університет (п. 3.1. Статуту Університету). 5.7. Тобто, за відсутності згоди Міністерства освіти та науки України, як органу, якому підпорядкований університет та Конференції трудового колективу Університету, Університет не має повноважень приймати рішення про передачу у власність позивачки спірної квартири. 5.8. Натоміть, докази на підтвердження наявності згоди Міністерства освіти та науки України та вищого колегіального органу самоврядування Університету на передання спірної квартири у власність позивачки у матеріалах справи відсутні, а також позивачкою не надано будь-яких доказів щодо звернення до компетентних органів з приводу отримання відповідної згоди. 5.9. Суд вважає за необхідне зазначити, що хоча за умовами пункту 4.2.3 укладеного між сторонами договору від 21.11.2007 передбачено право позивачки на отримання у власність спірної квартири та її приватизацію після виконання нею певних умов договору, однак таке положення не може розумітися як таке, що підлягає виконанню без дотримання інших норм чинного законодавства України, що регулюють спеціальний порядок передання у власність іншій особі майна, що закріплено за закладом вищої освіти на праві господарського відання. 5.10. За вказаних обставин, враховуючи, що спірна квартира, яка відноситься до державної власності, також перебуває в управлінні відповідача як вищого навчального закладу, а тому не підлягає вилученню або передачі у власність іншим особам без згоди Міністерства освіти та науки України та вищого колегіального органу самоврядування Університету, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання Університету передати позивачці у власність спірну квартиру з подальшою її приватизацією. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а також відсутність доказів понесення відповідачами судових витрат у справі, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed