Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

[PERSON] 20 грудня 2021 року звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просив розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 14 грудня 1986 року сторони перебувають у шлюбі, мають дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено, спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, все це призвело до того в 2013 році припинили спільне проживання, шлюб носить лише формальний характер, оскільки з відповідачкою разом не проживає. На примирення позивач не згодний, просить суд не надавати додатковий час на примирення. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вимоги позову підтримав. Відповідачка в судове засідання не з явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 грудня 1986 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Дунаєвецького районного управління юстиції Хмельницької області, про що зроблено актовий запис №64, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Мають спільних двох дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які вже повнолітні. Згідно із ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не подала відзиву на позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору і те, що позивач не просить стягнути судові витрати з відповідачки, та покладає їх на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved