Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

18.10.2021 р. позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначила, що з додатку «Дія» дізналась про відкрите відносно неї виконавче провадження. З «Єдиного реєстру боржників» позивач довідалась, що у приватного виконавця Безмагоричних М.А. на виконанні перебуває виконавче провадження № 66908353, відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. На запит адвоката, з яким Горлова М.С. уклала договір, приватним виконавцем було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2021 р. № 66908353 із відповідними ідентифікаторами доступу. В автоматизованій системі виконавчого провадження за відповідним посиланням адвокат з`ясував, що ВП № 66908353, відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 28.05.2021 р., зареєстрованого в реєстрі за № 68374 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості в розмірі 42 838,43 грн. З виконавчого напису [PERSON] дізналась, що ТОВ «ФК «Авансар» отримало право вимоги її заборгованості у ТОВ «Плеяда», яке в свою чергу отримало право вимоги від ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» на підставі договорів відступлення права вимоги за кредитним договором № 200502890 від 13.04.2016 р. При цьому стягнення заборгованості проводиться за період з 13.04.2016 р. по 01.06.2020 р. Сума заборгованості складає 42 838,43 грн., з них: 18209,63 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22878,80 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900 грн. - заборгованість за нарахованою пенею. Позивач зазначає, що у 2016 р. у неї дійсно були договірні відносини із ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр», однак, вона оплачувала свої грошові зобов`язання, жодних обов`язків перед ТОВ «ФК «Авансар» не має. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, а тому він підлягає скасуванню. Посилаючись на ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, [PERSON] просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 68374, вчинений 28.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з неї на користь відповідача 42 838,43 грн.; стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою від 20.10.2021 р. у справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 17.11.2021 р. 17.11.2021 р. судове засідання відкладено на 26.01.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача, позов просить задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Розгляд справи за відсутності сторони узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача та треті особи до суду не з`явивлись, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов та пояснень по суті позовних вимог не подавали. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності представника відповідача та третіх осіб. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що 28.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 68374, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», якому ТОВ «ФК «Фагор» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018 р., якому в свою чергу ТОВ «ФК «Плеяда» відступлено право вимоги (договору факторингу) № 3 від 22.05.2016 р., якому в свою чергу ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 2204 від 22.04.2016 р., відступлено право вимоги за кредитним договором № 200502890 від 13.04.2016 р., укладеного між ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Авансар», стягнути з боржника за період з 13.04.2016 р. по 01.06.2020 р. включно, суму у розмірі: 18209,63 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22878,80 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900 грн. - заборгованість за нарахованою пенею; стягнуто плати зі стягувача за вчинення цього виконавчого напису. Загальна заборгованість [PERSON] становить 42838,43 грн. (а.с.12, 23) 24.09.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66908353 з виконання виконавчого напису № 68374 від 28.05.2021 (а.с.15-16). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», в п. 6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ №174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання. Аналізуючи все вищевказане можна прийти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Таким чином, нотаріусу для вчинення виконавчого напису не було подано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття», а тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому не підлягає виконанню. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу договір позичальника не посвідчений нотаріально, отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зокрема, пунктами 284, 287 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити перелік документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, проте в матеріалах справи відсутні документи які б підтвердили суму безспірної заборгованості та факту настання кінцевого терміну виконання зобов`язань. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінанс інновація» на користь позивача підлягає 908 грн. судового збору за подання позовної заяви та 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Повний текст рішення складений 11 лютого 2022 року через перебування судді у відпустці з 27 січня по 10 лютого 2022 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved