Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

В червні 2020 року представник позивача Мєшнік К.І. звернувся до суду з позовом в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16-11-2017 року у розмірі 136 170,52 грн. станом на 11-03-2020 р., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 76 885,22 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 59285,3 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що в жовтні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустив новий проект Monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 16 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 16.11.2017 року. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у розмірі 35 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 11 березня 2020 року за відповідачем по укладеному з АТ «Універсал Банк» договору про надання банківських послуг «Monobank» від 16 листопада 2017 року наявна заборгованість на загальну суму 136 170,52 грн.., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 76 885,22 грн. До теперішнього часу сума боргу за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16 листопада 2017року відповідачем не погашена. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю. від 24 червня 2020 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін. (а.с. 39) Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16 листопада 2017 року станом на 11 березня 2020 року в розмірі 76885,22 грн., яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 76885,22 грн. (а.с. 46-48) 24 листопада 2021 року адвокат Книгницька Л.А. звернулась до суду з заявою в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення. (а.с. 57-60) Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року заяву представника відповідача [PERSON] , - [PERSON] про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року, винесене у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання. (а.с. 75) 22 грудня 2021 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача зазначила, що як слідує з виписки по відкритому позивачем для відповідача рахунку за період з 17.11.2017 року по 11.03.2020 року, відповідач отримав від позивача обумовлені укладеним між сторонами кредитним кошті шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 35 000,00 грн. та користувався ними протягом зазначеного періоду. Позивач у позові зазначає, що кредитний ліміт відповідачу було встановлено в розмірі 35 000,00 грн. При цьому зі змісту виписки та тексту позовної заяви не вбачається збільшення встановлення кредитного ліміту або використання відповідачем коштів, що перевищують означений кредитний ліміт. Вважає, що є підстави тільки для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, однак частково - шляхом стягнення тіла кредиту в межах підтвердженого кредитного ліміту, оскільки, матеріали справи не містять доказів, що позивачем було встановлений більший ліміт ніж 35 000,00 грн., розмір кредитного ліміту, або наявність у позичальника можливості фактично використати кредитні кошти в розмірі, більшому за встановлений кредитний ліміт. Окрім того зазначила, що долучені до матеріалів справи Умови і правила обслуговування фізичних осіб «Універсал Банк» представляє собою роздруківку з сайту кредитодавця, а отже його зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони позивача. Відтак, не має достатніх підстав вважати, що саме ці умови мав на увазі позичальник і погодився з ними, укладаючи кредитний договір. У зв`язку з чим зазначила, що неможливо прийняти до уваги як належним та достовірний доказ розміру заборгованості за тілом кредиту наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки такий розрахунок не спирається на жодний належний доказ правомірності нарахування відповідачу за тілом кредиту з перевищенням реального встановленого кредитного ліміту. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що при вичерпані кредитного ліміту з 29.09.2019 року банк самовільно починає списувати нараховані відсотки, комісію та пеню та зараховувати їх як отримані відповідачем кошти, тим самим збільшуючи ліміт заборгованості. Приховуючи нараховані відсотки, комісію та пеню під поняттям «тіло кредиту», банк подвоює суми відсотків, пені та комісії. Вказавши в позовних вимогах окремою вимогою про стягнення пені та комісії, та в другій вимозі про стягнення тіла кредиту. Також, представник відповідача у відзиві вказала, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а тому, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за пенею та комісією в розмірі 59285,30 грн. відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити. 05 січня 2022 року від представника позивача АТ «Універсал-Банк» - Мєшнік К.І. надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначив, що підписуючи Анкету - Заяву Боржник приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», тарифами та карткою «Monobank», Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, адже підписав Анкету-заяву в якій записані положення про ознайомлення останнього у мобільному за стосунку «Monobank» з вищевказаними документами. Крім того, представник позивача посилаючись на Умови та правила надання банківських послуг зазначив, що у зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір якої був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. У зв`язку з чим, просив суд задовольнити позовну вимоги за позовом АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості з фізичної особи [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 16.11.2017 між ПАТ «Універсал Банк» (нині АТ «Універсал Банк») та [PERSON] укладено договір банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк»» відкрило відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с. 10). Згідно даних анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 16.11.2017 року, відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та відповідно підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (а.с. 11-22). АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.11.2017 року укладеногно між Універсал Банк та [PERSON] , вбачається, що станом на 11.03.2020 року за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 136 170,52 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 76 885,22 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 59285,3 грн. (а.с. 6-9). Відповідно до довідки про наявність рахунку від 30.12.2021 року вбачається, що [PERSON] була видана кредитна картка № [NUMBER] зі строком дії до 09/24 (а.с.114). Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 30 грудня 2021 року [PERSON] через мобільний додаток «Monobank» за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.11.2017 року за кредитною карткою № [NUMBER] був встановлений кредитний ліміт: 16.11.2017 року у розмірі 15 000,00 грн., 07.03.2018 року у розмірі 30 000,00 грн., 30.06.2018 року у розмірі 35 000,00 грн. (а.с. 116) Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно доч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст.і 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В анкеті-заяві позичальника від 16.11.2017 року процентна ставка за кредитом не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема суми заборгованості за пенею та комісією. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank, які викладені на банківському сайті. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, який саме витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, оскільки в матеріалах справи він відсутній, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua ) змінювалися АТ «Універсал Банк». За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Конституційний Суд України у справі №1-12/2013, за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак враховуючи наведене, підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за пенею та комісією в розмірі 80292,12 грн. відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити. При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд також враховує, що доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи № 200/5647/18 в постанові від 16.09.2020. Таким чином, надана позивачем виписка по картковому рахунку [PERSON] , на думку суду, є належним доказом наявної заборгованості відповідача за простроченим тілом кредиту, підтверджує несвоєчасне погашення кредиту. З наявного у справі розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки про рух коштів по картці [PERSON] вбачається, що починаючи з 29.09.2019 року банк здійснював автоматичне погашення відсотків, пені та комісії за рахунок тіла кредиту, безпідставно збільшуючи тіло кредиту. (а.с. 100 - 113) Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, АТ «Універсал Банк» діє на підставі п. 5.23 п. 5 Розділу ІІ Умов та правил, відповідно до якого кредитний ліміт збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам за користування кредитним лімітом та неустойки, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. Проте, доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого порядку погашення відсотків та штрафних санкцій банком не надано, тому такі дії позивача не відповідають суті кредитних відносин, оскільки проценти та штрафні санкції за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами. Крім того, зважаючи на те, що судом оцінений як неналежний доказ надані позивачем Умови та Правила банківських послуг, відсутні підстави для задоволення вимог банку щодо збільшення розміру кредиту на підставі вищезазначеного положення Умов. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за тілом кредиту станом на 11.03.2020 року складає 35 000,00 грн., тобто фактично отримані відповідачем кошти. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «УніверсалБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тому, враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 35000,00 грн., яка встановлена судом вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню вказана сума заборгованості за тілом кредиту. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, з огляду на вищевикладене вважає, що надані позивачем докази не дають підстав для висновків про відсутність існування між сторонами взаємних прав та обов`язків, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог 541,57 грн. (2102 грн. х 35000,00 грн.: 136170,52 грн. = 541,57 грн.). На підставі викладеного і

Outcome: partial