Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

24.11.2021 р. до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 13.11.2002 р. позивач уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Радехівським відділом реєстрації актів громадянського стану РУЮ Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 13.11.2002 р. від даного шлюбу маємо одну повнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років шлюбні відносини між ними суттєво погіршились. Спільне життя з відповідачем не складається через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. На побутовому рівні в них виникають конфлікти, непорозуміння в сімейних відносинах. Намагання позивача зберегти сім`ю ні до чого не привели і не дали позитивного результату, спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити її інтересам у зв`язку із цим, вони перестали вести спільне господарство, зараз кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами, зокрема і за іншими адресами. Вказує на те, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а способи примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, відтак просить не надавати строк на примирення. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який укладений 13.11.2002 р. у Радехівському відділі реєстрації актів громадянського стану РУЮ Львівської області, актовий запис №67. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2021 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. 17.12.2021 року з ЦНАП Радехівської міської ради надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 17.12.2021 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду у спрощеному позовному порядку. 12.01.2022 р. судове засідання відкладено через неявку відповідача. 27.01.2022 р. до суду від позивача [PERSON] було подано клопотання про розгляд справи за її відсутності. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Вказує, що з чоловіком не проживає з 15.06.2021 р. (а.с.24). В судові засідання 12.01.2022 р. та 27.01.2022 р. відповідач [PERSON] не з`явився, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.14,23). Суд за письмовою згодою позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. З урахуванням заяви позивача у справі про розгляд справи без її участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.11.2002 р. у Радехівському відділі реєстрації актів громадянського стану РУЮ Львівської області, актовий запис №67 (а.с.5). Від спільного подружнього життя народилася дочка - [PERSON] [INFO] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] - сторони у справі, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно матеріалів справи, зокрема заяви позивача видно, що сторони проживають окремо, не ведуть спільне домашнє господарство, подружніх стосунків не підтримують з 15.06.2021 р. Позивач в позовній заяві вказує на те, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, враховуючи дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Судові витрати по справі складаються із судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України позивач не просить вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved