Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису №17323 від 09.07.21 р. таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що на його адресу від приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження (№ ВП 66755243 від 09.09.2021р. про стягнення на користь АТ « Альфа-банк» суми заборгованості у розмірі 39408,72 грн. Підставою відкриття виконавчого провадження був виконавчий напис від 09.07.2021 р., зареєстрований у реєстрі за №17323 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу. Він не погоджується із вчиненням нотаріального напису, оскільки вказана сума заборгованості є спірною, будь-якої вимоги від банку про усунення порушень по кредитному договору він не отримував. Умови приєднання до договору були розроблені Банком, але Банк не підтвердив, що розрахунок заборгованості здійснений за Умовами, які діяли на час укладання договору, що потребує перевірки у судовому порядку. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною постанову КМУ №662 від 26.11.2014р. в частині переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, п. 2 Переліку, що випливають із кредитних правовідносин. У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечив позовні вимоги та просив відмовити в їх задоволенні. Ухвалою від 16.11.21 р. позовну заяву прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 07.12.21 р. розгляд справи відкладено на 21.12.21 р. Ухвалами від 21.12.21 р. та 18.01.22 р. розгляд справи відкладено та витребувано докази для всебічного розгляду справи. Однак, сторони вимоги ухвал в частині подання доказів не виконали. В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення електронного листа та оголошенням на офіційному сайті Судова влада. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Від приватного нотаріуса надійшла заява про розгляд справи без його участі. Судом встановлено, що 26.11.18 р. позивач підписав анкету-заяву на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб. 28.11.18 р. між позивачем та відповідачем підписано оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Умовами якої передбачено, що строк дії картки три роки з моменту випуску; ліміт кредитної лінії 200000 грн., процентна ставка за користування коштами становить 35,99%, тип процентної ставки фіксована. 09.07.21 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис №17323 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Альфа- Банк" заборгованість у розмірі 38758,72 грн.. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 631054604 від 28.11.18 року укладеним із Акціонерним товариством "Альфа Банк". Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.01.21 року по 26.04.21 року. Сума заборгованості складає: прострочена заборгованість по кредиту в сумі 7236,86 грн., строкова заборгованість за кредитом 30867,91 грн., заборгованість за комісією 653,95 гр. 09.09.21 р. приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області відкрито виконавче провадження № 66755243. Постановами від 09.09.21 р. у ВП № 66755243 накладено арешт на все рухоме майно та грошові кошти боржника. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області ід 23.09.21 р. звернено стягнення на доходи боржника. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема, доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 №910/10374/17р (п.п.77- 94) дійшла висновку, що не підлягають виконанню нотаріальні написи, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Встановлено, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис, вчинений нотаріусом 09.07.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Разом з тим, суд враховує, що ухвалою від 18.01.22 р. зобов`язано сторони надати суду копії документів на підставі, яких вчинено виконавчий напис № 17323 від 09.07.21 р., докази надсилання письмової вимоги позивачу про сплату боргу. Однак, вимоги ухвали не виконані, витребувані документи не надані. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд констатує відсутність нотаріально посвідченого договору кредитної лінії укладений між позивачем та відповідачем, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана анкета-заява від 26.11.18 та оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, не посвідчені нотаріально. Крім того, суд зазначає, що на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, вирішуючи позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, враховуючи відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа, суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у справі № 554/6777/17 від 15.04.20 р. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. При ухваленні цього рішення суд керується практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення - справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; справа «Серявін та інші проти України» рішення ЕСПЛ від 10 лютого 2010 року. Аналогічні правові висновки містяться в Постановах КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). Відповідно до ст. 80 ЦПК України суд, враховуючи викладені обставини, вважає їх достатніми для висновку про порушення прав позивача внаслідок вчинення нотаріального напису за документом, який нотаріально не посвідчений та не надавати детальну відповідь на кожний аргумент, наведений позивачем у позовній заяві. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved