Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

13.12.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача управління Пенсійного Фонду України у Київській області про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що є спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] , який є її рідним дядьком, що підтверджується рішенням суду. Позивач звернулася до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою для прийняття спадщини але отримала лист про відмову у відкритті спадщини у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та було рекомендовано звернутися до суду. Рішенням суду позивачу було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. 03.04.2020 державним нотаріусом була заведена спадкова справа, однак 17.07.2020 року позивачу було надано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію у зв`язку з тим, що відділ з питань виплати пенсій Управління з виплати пенсій Головного ПФУ від 29.04.2020 року надало відповідь про відсутність нарахованої пенсії [PERSON] . Після оскарження рішень Управління з виплати пенсій Головного ПФУ в судових інстанціях, старшим державним виконавцем Костюченко А.П., на адресу позивача була направлена Довідка про розмір призначеної та не отриманої пенсії видана [PERSON] . Звернувшись до суду з даною позовною заявою позивач вважає, що має право на спадкове майно - пенсію та просить про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. 13.01.2022 року від відповідача надійшов Відзив на адміністративний позов про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування де зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області ознайомившись з цивільним позовом [PERSON] вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Так, пенсіонер [PERSON] , був внутрішньо переміщеною особою, якому в Управлінні пенсія не нараховувалася і не виплачувалася, оскільки пенсіонер помер [INFO] . Недоотримана пенсія в Управлінні не обліковувалась. Електронна пенсійна справа [PERSON] була прийнята на облік в Управління у вересні 2019 року для виплати допомоги на поховання. Після зобов`язання Київського окружного адміністративного суду (рішення від 07.04.2021 в справі №320/1090/21) Управлінням було сформовано довідку про розмір призначеної та не отриманої пенсії [PERSON] за період з 01.07.2014 року до 09.12.2016, яка становить 33863,80 грн. Сума недоотриманої пенсії померлого буде виплачена спадкоємцям, які мають право на спадщину, підтверджене свідоцтвом про право на спадщину. 14.01.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив де позивач [PERSON] , зазначила, що є спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] , який є її дядьком, що підтверджується судовими рішеннями. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме недоотриману пенсію, яка була призначена, нарахована та належала спадкодавцю у розмірі 33863,80 грн та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на її користь вказану суму грошових коштів. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача надали клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги не визнали з позиції викладеної у Відзиві. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді письмових матеріалів справи, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Броварським Міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 08. Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець заповіту не залишив. Позивач [PERSON] , згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.06.2019 року (справа №361/1699/19, провадження № 2о/361/90/19) встановлено факт родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , є племінницею [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2020 року (справа №361/8067/19, провадження № 2/361/1261/20) визначено [PERSON] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до майна [PERSON] , який помер [INFO] . З даного рішення вбачається, що [PERSON] подала заяву до Броварської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак Листом від 25.10.2019 року завідуючою Броварської МДНК Журавською В.В., було відмовлено в зв`язку з пропуском строку подання заяви. Також, судом було встановлено, що інших спадкоємців не виявлено, спадкову справу не відкрито. Таким чином, позивач є спадкоємцем другої черги за правом представлення (замість своєї померлої матері - сестри спадкодавця [PERSON] ). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положенням ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Реалізовуючи своє право позивач звернулася з заявою до Броварської міської державної нотаріальної контори на підставі якої, державним нотаріусом Журавською В.В. була заведена спадкова справа за № 519/2020 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , однак позивачці Постановою про відмову від 17.07.2020 року, було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію спадкодавця у зв`язку з відсутністю у позивача документів, які підтверджували права та обов`язки померлого на зазначене майно. Виходячи з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ "Про нотаріат" відмова нотаріуса є обґрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. В ході розгляду справи судом встановлено, що згідно рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 року адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено та зобов`язано Головне УПФУ у Київській області видати [PERSON] довідку про розмір нарахованої але не отриманої пенсії [PERSON] , який помер [INFO] по день його смерті, а саме: з липня 2014 року по [INFO] . На виконання вказаного рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надало Довідку про розмір призначеної та не отриманої пенсії за період з 01.07.2014 до 09.12.2016. Розмір якої становить 33863, 80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше, ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Цивільний Кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Вищенаведена правова позиція міститься у висновках Верховного Суду щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 06.07.2020р. у справі №750/8819/19. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правовий аналіз вказаних норм та висновків Верховного Суду свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя. Таким чином, позивач має право на отримання пенсії, яка належала спадкодавцю [PERSON] та залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю і вцій частині позовни вимоги підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області недоотриману пенсію, яка була призначена, нарахована та належала [PERSON] , який помер [INFO] , суд зазначає, що при зверненні до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію. Разом з тим, в позовних вимогах крім визнання права власності на спадкове майно, а саме недоотриману пенсію позивач просить і стягнути з відповідача дану недоотриману пенсію, яка була нарахована та належала спадкодавцю, при цьому, позивач не надала належних доказів, що вона як спадкоємиця за законом вказаних грошових коштів, зверталася до відповідача про їх виплату і їй було відмовлено у їх виплаті. Згідно частини першої ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, сума недоотриманої пенсії померлого [PERSON] , буде виплачена спадкоємцям, які мають таке право підтверджене ними у законний спосіб (свідоцтво про право на спадщину, рішення суду), а тому суд вважає позовні вимоги в цій в цій частині позову є передчасними. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене та враховуючи з`ясовані обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial