Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

Представник позивача за довіреністю адвокат Ременюк Т.О. в інтересах позивача 01.06.2021 засобами поштового зв`язку звернулась до суду з зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 228 298,80 гривень. За змістом позову, між Акціонерним товариством Альфа-Банк та фізичною особою [PERSON] укладено Угоду про надання особистого кредиту № 500830121, відповідно до умов якого позивач (кредитор) зобов`язується надати відповідачеві (позичальникові) кредит у сумі 191 152,02 гривень. Відповідно до умов Договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 191 152,02 гривень. Проте, в порушення умов Договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.05.2021 виникла прострочена заборгованість у сумі 228 298,80 гривень, а саме за кредитом 187 416,32 гривень, за відсотками 40 882,48 гривень. Крім того, за положеннями договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту, із посиланням на ст.11, 207, 509, 525, 526, 549, 554, 611, 623, 624-628, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055 ЦК України, позивач просить задовольнити позов у визначений спосіб. Ухвалою судді від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на підставі клопотання, вх.№ від 02.02.2022 відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України просить розглядати справу без участі сторони позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за відсутності відповідача у випадку його неявки, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою фактичного місця проживання, засобами електронного листування (за адресою, повідомленою відповідачем), надіслання смс-повідомлень. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надано, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяв по суті справи не подав. Ухвалою суду від 20.07.2021 заяву відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. За матеріалами справи, 07.05.2020 між Акціонерним товариством Альфа-Банк та [PERSON] укладено Угоду про надання особистого кредиту № 500830121, що підтверджено офертою [PERSON] на укладання угоди про надання кредиту від 07.05.2020. Відповідно до умов договору позивач (кредитор) зобов`язується надати відповідачеві (позичальникові) кредит у сумі 191 152,02 гривень. Відповідач, в свою чергу, зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Угода про надання споживчого кредиту є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, який є також підставою для даної угоди. Умови споживчого кредиту наступні: тип: кредит готівкою, сума кредиту 191\~152,02 гривні, процентна ставка фіксована 23% річних, строк кредитування 36 місяців. Дата повернення кредиту 08.05.2023. Для повернення заборгованості сторонами обумовлено розрахунковий рахунок, відкритий на ім`я позичальника у банку. Кредит за змістом оферти наданий для погашення заборгованості за кредитними договорами № 501178120 від 27.08.2019 та №501213513 від 04.12.2019 у спосіб переказу коштів на відповідні розрахункові рахунки у сумах 87\~332,31 гривні та 103\~819,71 гривень. Невід`ємною частиною угоди сторонами визначено додаток №1, наявний у справі, в якому відображений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, реальної процентнї ставки. В оферті наявний підпис про те, що акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту позичальник отримав. Угода набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладання угоди та надання споживчого кредиту. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем надано також засвідчену копію заяви-анкети [PERSON] із зазначенням його анкетних даних, що свідчить про ідентифікацію особи банком та надання банком акцепту публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Судом досліджено й паспорт споживчого кредиту за підписами сторін угоди 07.05.2020, умови кредитування у якому тотожні змісту оферти. Сума щомісячного платежу є фіксованою (ануїтетні платежі) та дорівнює 7\~399,45 гривень, має вноситись до 30 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення заборгованості. Суд дійшов висновку про те, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 191 152,02 гривень. Проте, в порушення умов Договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 20.05.2021 виникла прострочена заборгованість у сумі 228 298,80 гривень, а саме за кредитом 187 416,32 гривень, за відсотками 40 882,48 гривень, що підтверджено відповідним розрахунком заборгованості. Вимог про повернення комісій, штрафів або пені позивачем не заявлено, відповідні нарахування не здійснювались. За даними рорахунку та наданої виписки по особовим рахункам відповідача, погашення заборгованості здійснювалось лише у травні та червні 2020 року, в неповному обсязі. Внаслідок невиконання зобов`язань з боку відповідача банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості, визначене умовами Договору. Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Надання кредитних коштів споживачу банківських послуг врегульовано й положеннями Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Момент укладання договору, пропозиція його укласти та загальні положення щодо прийняття пропозиції визначенні за змістом ст.640-642 ЦК України. Так, за загальним правилом, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Матеріалами справи підтверджено й пропозицію з боку відповідача укласти договір й отримання ним акцепту банку на укладення цієї угоди, умови договору обумовлені сторонами, є прозорими та цілком доведені до відома відповідача, як споживача банківських послуг. Суд при розгляді справи виходить з того, що в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності його сторін поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивачем у цій справі заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, несплаченого позивальником тіла кредиту та відсотків, визначених умовами договору. Під час розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши кредитні кошти для погашення іншої кредитної заборгованості за двома договорами. Підтверджень розірвання договору за ініціативою відповідача чи заперечень щодо його умов, у її матеріалах немає. Так, з урахуванням наведених норм та наданого позивачем розрахунку суд встановив, що станом на 20.05.2021 відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань до звернення до суду належним чином не виконав, сума тіла кредиту, що підтверджена розрахунком, а також сума відсотків, які на даний час є простроченими відносно графіку повернення кредиту, є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення визначеної судом заборгованості відповідно до наданого розрахунку. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі наведеного, дослідивши надані представником позивача на підтвердження позовних вимог письмові докази, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню у сумі 228\~298,80 гривень. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 3 424,48 гривень.

Outcome: approved