Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

представник позивача - Філімонова О.С. звернулася до суду з позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14 вересня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованості в розмірі 24183,68 гривень, реєстр № 4393. В обґрунтування заявлених вимог постилалася на те, що 14 вересня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованості за договором № 12078/0002ХSGF, укладеного 01 листопада 2012 року між ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого є відповідач та [PERSON] , в розмірі 24183,68 гривень, про що позивач дізналася у липні 2020 року з листа приватного виконавця Юхименка О.Д. Однак, позивач не має жодної заборгованості перед ПАТ «Платинум Банк» і останній платіж за договором здійснений у 2014 році. З червня 2014 року, через терористичні дії на території Луганської області позивач переїхала до Харківської області та проживає в селищі Високий Харківського району Харківської області. Постанову про відкриття виконавчого провадження позивач не отримувала. На думку [PERSON] , даний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм чинного закону, оскільки його вчинено за відсутності безспірності вимоги, а також після спливу встановлених строків. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Згідно пункту 1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють її розмір, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Тобто, нотаріус всупереч нормам діючого законодавства, не перевірив чи стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, а надані нотаріусу документи, не могли слугувати підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Окрім того, при вирішенні питання про видачу виконавчого напису нотаріус зобов`язаний перевірити чи пред`явлена вимога у межах встановленого законом строку давності. При цьому, сума боргу, яку було стягнено за виконавчим написом, не є безспірною. Вказане свідчить, що нотаріус не мав жодних підтверджень безспірності заборгованості, тому виконавчий напис належить визнати таким, що не підлягає виконанню. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі. 24 листопада 2020 року представник позивача - Філімонова О.С. подала суду заяву про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів. 15 грудня 2020 року представник позивача - Філімонова О.С. подала суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2020 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. від 14 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованості в розмірі 24183,68 гривень, реєстр № 4393, до розгляду судом справи по суті. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 січня 2021 року зобов`язано приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. надати копії, належним чином завірені, матеріалів справи щодо вчинення виконавчого напису № 4393 від 14 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованості у розмірі 24183,68 гривень. 17 лютого 2021 року представник позивача - Філімонова О.С. подала суду письмові пояснення по справі. 09 березня 2021 року приватний виконавець Юхименко О.Л. на виконання ухвали суду від 18 грудня 2020 року подала суду постанову від 01 березня 2021 року про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 60480359 з примусового виконання виконавчого напису № 4393 від 14 вересня 2019 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2021 року за клопотанням представника позивача - Філімонової О.С. , витребувано з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), додаткові письмові докази. 28 липня 2021 року Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання ухвали суду від 11 червня 2021 року надано інформацію. Представник позивача - Філімонова О.С. в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій підтримала вимоги позивача, просила їх задовольнити в повному обсязі, також просила розглянути справу без її участі та участі позивача. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи заяву представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 14 вересня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис, реєстр № 4393 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованості за кредитним договором 12078/0002ХSGF, укладеним 01 листопада 2012 року з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач та [PERSON] , строк платежу за кредитним договором 12078/0002ХSGF від 01 листопада 2012 року настав; боржником допущено прострочення платежів; стягнення заборгованості проводиться за період з 22 лютого 2018 року до 08 серпня 2019 року; сума заборгованості складає 23683,68 гривень, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 17738,07 гривень; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 5945,61 гривень. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною від 04 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження № 60480359 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. № 4393 від 14 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» заборгованості в розмірі 24183,68 гривень. В якості доказів суду надано: інформація управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ; 32946/6.3-21/6-3 від 23 липня 2021 року, за даними якої відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 10 від 23 липня 2020 року та на підставі підпунктів «е» та «з» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 09 лютого 2005 року за № 5550 на ім`я Колейчика Володимира Вікторовича , анульовано згідно з наказом Міністерства юстиції України №2691/5 від 07 серпня 2020 року; відповідно до пункту 2 частини першої статті 30, статті 30-1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича припинено з 18 серпня 2020 року, згідно з наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.08.2020 № 983/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В. В.». Також суду надано: довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6324002953 від 29 листопада 2016 року на ім`я позивача; інформаційна довідка № 58161420201015 від 15 жовтня 2020 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; результат пошуку фізичних осіб від 15 жовтня 2020 року; адвокатські запити № 2306-2/20 від 23 червня 2020 року; заява [PERSON] від 23 червня 2020 року; заяви [PERSON] від 15 жовтня 2020 року; інформація ТОВ «ФК «Сіті фінанс» № 1-18519 від 06 липня 2020 року; інформація приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. № 28050 від 13 липня 2020 року; копія постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 28 січня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (ВП № 60480359); інформація відділу опрацювання пенсійної документації № 4 Управління з питань виплати пенсій ГУ ПФУ в Харківській області; копія звітів про здійснення відрахування та виплати на ім`я [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. За п.п. 2.1 п. 2, п.п. 3.2. п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчена нотаріально, отже не був тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 і підтриманої Верховним Судом у постанові від 26 листопада 2018 року у справі №207/3365/16, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів нотаріального посвідчення кредитного договору № 12078/0002ХSGF від 01 листопада 2012 року та безспірності заборгованості боржника при вчиненні виконавчого напису № 4393 від 14 вересня 2019 року, що в сукупності вказує на недотримання приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису №4393 від 14 вересня 2019 року, тому суд приходить до висновку, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню та задовольняє вимоги позивача. Щодо задоволення вимог позивача про стягнення суми судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу; у випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За ч. 2 ст. 15 ЦПК України, представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень за подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та 420,40 гривень за подання заяви про забезпечення позову, про що свідчать дані квитанцій про сплату № 12799 від 16 жовтня 20920 року та № 32085 від 14 грудня 2020 року відповідно на загальну суму 1261,20 гривень; доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру суду не надано. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування понесених судових витрат суму судового збору в загальному розмірі 1261,20 гривень, а в іншій частині судові витрати понесені [PERSON] за їх недоведеністю - віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved