Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей та стягнути з відповідачки аліменти на їх утримання. Позов мотивований тим, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] знаходяться на обліку служби у справах дітей та сім`ї, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. Позивач зазначає, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно її малолітніх дітей, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Дітьми не цікавиться, не забезпечує дітей всім необхідних, не надає фінансової допомоги на їх утримання, не створює належних умов проживання для дітей, не піклується про їх духовних та фізичний розвиток. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 02 лютого 2022 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що вона є хорошою матір`ю та любить своїх дітей. Зазначила, що дітей на даний час не може забрати додому, оскільки не має за що їх утримувати. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 14 квітня 2014 року та Серія [NUMBER] виданим 09 лютого 2016 року. Батько малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] записаний на підставі ст. 135 ч. 1 СК України, що підтверджено Повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00027497886 та № 00027497841 від 21 серпня 2020 року. Рішенням виконавчого комітету Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 12 серпня 2020 року за № 4/10, було відібрано малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків та виникненням загрози здоров`ю дітей. Згідно наказів Служби у справах дітей та сім`ї Фастівської РДА Київської області № 63 та № 64 від 14 серпня 2020 року та наказів Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 6 та № 7 від 23 лютого 2021 року, малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взято на облік, як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Так, з листа гр. [PERSON] , в якого проживають малолітні [PERSON] та [PERSON] , на ім`я в.о. начальника служби у справах дітей та сім`ї Фастівської міської ради Мазуренко О.М. вбачається, що мати малолітніх дітей [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно дітей не виконує, інколи заходить до дітей, часто на підпитку, брудна, може принести цукерки які збирає на цвинтарі. Участі у вихованні дітей не приймає, ні фінансово, ні продуктами харчування, ні одягом, ні взуттям дітям не допомагає. Згідно Характеристики виданої Борівським старостинським округом виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 03 червня 2021 року, гр. [PERSON] , за свідченнями сусідів дома з`являється рідко, розпиває алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, вихованням дітей не займається, батьківські обов`язки не виконує. Як вбачається із Акту обстеження умов проживання від 20 липня 2021 року, головним спеціалістом ССДС Небрат Н.В. та фахівцем ФМЦСС Івановою А.Т. було обстежено житловий будинок [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання незадовільні, помешкання запущене та потребує капітального ремонту. В будинку відсутні умови проживання для малолітніх дітей: немає окремих спальних місць, умови не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, відсутня частково скло у вікнах, двері пошкоджені. Мати на час обстеження була відсутня. Як вбачається з наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради за № 06-23/3660 від 19 серпня 2021 року, Орган опіки та піклування Фастівської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, протокол № 14 від 03 серпня 2021 року, вважає доцільним та таким, що відповідатиме інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Рішенням Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується Висновок органу опіки та піклування Фастівської міської ради за № 06-23/3660 від 18 серпня 2021 року, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, не забезпечує дітей всім необхідних, не надає фінансової допомоги на їх утримання, не створює належних умов проживання для дітей, не піклується про їх духовних та фізичний розвиток. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, аліментів на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 166 СК України визначено, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно роз`яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Так, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Судом встановлено та підтверджено самою відповідачкою, що остання матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча може та повинна надавати таку допомогу, оскільки знаходиться в працездатному віці, а тому повинна відшукати можливість заробітку для належного забезпечення дітей всім необхідним. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне позовну вимогу про стягнення аліментів задовольнити, та стягнути з відповідачки на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 06 вересня 2021 року, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп.. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ст. 169 СК України, яка передбачає, що відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved