Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтуванні позову посилалася на те, що вона з 20.07.2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2018 року - розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач. На даний [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» - до 31.01.2023 року. Оскільки відповідач не регулярно надає матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання, тому позивачка просила суд стягувати із відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] у розмірі 3700,00 гривень щомісяця, на час навчання або до досягнення сином 23-х років. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заперечення на позов у якому зазначив, що станом на теперішній час відповідач позбавлений можливості сплачувати суму, яку в своєму позові просить стягнути позивач. Також, наголошує на тому, що в позовній заяві не вказана сума стипендії сина [PERSON] . Крім цього, представник відповідача утримує матір [PERSON] , яка потребує належного догляду та постійної допомоги. Доказів того, що наразі розрахунок суми, який вказала позивач у позові необхідно для належного забезпечення дитини, позивачем не надано. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, додатково зазначила, що відповідач останнім часом надавав добровільно періодично аліменти на утримання сина у розмірі 2600 гривень, тому він має таку можливість і в подальшому сплачувати аліменти у такому розмірі. Посилаючись на це, позивачка не заперечувала, аби у судовому порядку з відповідача на її користь на утримання сина були стягнуті аліменти в розмірі 2600 гривень щомісяця, на час його навчання. Представник позивача [PERSON] підтримала позов та додатково зазначила, що повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , на теперішній час навчається та підтвердження того, що він отримує наразі стипендію, немає. За станом здоров`я він також не може працювати, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Оскільки відповідач останнім часом надавав допомогу на утримання сина у розмірі 2600,00 гривень, що підтверджує наявність у нього можливості допомагати сину саме в такому розмірі, тому не заперечуватиме, якщо суд ухвалить рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, саме в такій сумі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову та додатково зазначив, що відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який за віком може працювати. Відповідач добровільно надає допомогу сину у тій сумі, яку може сплачувати по мірі можливості. Зауважив, що офіційні доходи відповідача зазначені у довідці. Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] із 20.07.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 19.10.2018 року розірвано (а.с.31). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 14.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №503 (а.с.9). Відповідно до довідки Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» від 02.09.2021 року №237/08-26 [PERSON] 01.09.2021 року вступив до Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» і на теперішній час навчається на І курсі денної форми навчання комерційної форми фінансування. Термін закінчення навчального закладу 31.01.2023 року (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року N 3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до змісту вказаних норм, для стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина необхідно, щоб: а) їм виповнилося 18 років; б) вони продовжували навчання; в) їм було менше 23 років; г) вони потребували матеріальної допомоги; д) батько, мати відповідно до свого матеріального, сімейного стану та стану здоров`я були спроможні надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину з одного із батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання і другим із батьків, врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, інших дітей чи працездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст.ст. 182, 200 СК України). Враховуючи викладені обставини, а також потреби людини у їжі, одязі, необхідності нести витрати на проїзд, придбання приладдя для навчання, неможливість доньки сторін працювати у зв`язку із навчанням на денній формі навчання, суд прийшов до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Приймаючи до уваги, що повнолітній син позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , який навчається у Державному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» на першому курсі на бюджетній основі, денній формі навчання, та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач на утримання сина надає не на постійній основі, а тому, враховуючи матеріальний стан батька, який, працює, не є інвалідом будь-якої групи, та має можливість надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає позов задовольнити частково. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, суд виходить з наступного: як зазначила у судовому засіданні позивачка та не спростовано представником відповідача, [PERSON] надавав на утримання сина кошти у розмірі 2600 грн. щомісяця, що підтверджує наявність у нього можливості надавати аліменти у такому розмірі та його згоду на сплату саме такої суми. Крім цього, суд звертає увагу, що така сума дорівнює прожитковому мінімуму на працездатну повнолітню особу, що є рекомендованою сумою (мінімумом) для сплати аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає задовольнити позовні вимоги частково та стягнути із [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2400,00 гривень до закінчення навчання [PERSON] у Державному навчальному закладі «Міжрегіональне вище професійне училище з поліграфії та інформаційних технологій» - 31.01.2023 року, а у разі продовження навчання - до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років, починаючи стягнення з 18.10.2021 року. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби повнолітнього сина, який продовжує навчання, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача. Також із відповідача підлягає стягненню 992,40 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: partial