Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому зазначив, що 15.01.2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір про завдаток № 1/2021, згідно умов якого позивач є покупцем, а відповідач - продавцем. За умовами договору покупцем передав завдаток у розмірі 20000 грн. в якості доказу укладення договору купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] . Сторони зобов`язались укласти договір купівлі-продажу в строк до 15.02.2021 року. Пунктом 5 Договору визначено, що при відмові Продавця від укладення договору купівлі-продажу будинку чи продажу будинку третій особі Продавець зобов`язується повернути Покупцю завдаток та додатково сплатити грошову суму в розмірі завдатку. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Iпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.08.2021 року встановлено, що об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] - у частці власності - 2/5, кому належить 3/5 зазначеного об`єкта нерухомості - не відомо. Iнформація стосовно права власності [PERSON] на зазначений об`єкт не відома. Останній повідомив в телефонному режимі про те, що він не має жодного відношення до нерухомості та діє по довіреності від [PERSON] , однак копії довіреності не надав, доказів укладення такої довіреності відсутні. Позивачем поштовим відправленням надіслано відповідачу вимогу про повернення розміру завдатку в сумі 20000 грн. за договором від 15.01.2021 року та додатково суму у розмірі завдатку 20000 грн. Вказане поштове відправлення було отримано відповідачем, однак станом на день подання позову грошові кошти позивачу не повернуто. Крім того, позивач вказує, що дії відповідача завдають йому моральну шкоду, яка полягає у погіршенні сну, самопочуття, перебування в стані хвилювання за власні неповернуті кошти, у зв`язку із наведеним, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 40000 грн. завдатку, моральну шкоду у розмірі 10000 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 5908 грн. Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник у позовній заяві просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір про завдаток № 1/2021 від 15.01.2021 року (а.с.9). З договору вбачається, що покупець передав, а продавець отримав грошову суму (завдаток) у розмірі 20000 грн. в рахунок належних з покупця платежів за договором купівлі-продажу квартири (будинку), розташованого за адресою: [ADDRESS] . Сторони зобов`язуються укласти договір купівлі-продажу будинку з оформленням у нотаріуса у строк до 15.02.2021 року (п.7 Договору). Пунктом 5 Договору встановлено, що сторони домовились у випадку відмови продавця від укладення договору купівлі-продажу квартири (будинку) або продаж квартири (будинку) третій особі, продавець зобов`язується повернути покупцю завдаток і додатково сплатити грошову суму в розмірі завдатку. У випадку відмови покупця від укладення договору купівлі-продажу квартири (будинку), внесений завдаток залишається у продавця. Пункт 6 Договору визначає, що сторона, що винна у порушенні взятого на себе зобов`язання, повинна відшкодувати іншій стороні понесені збитки у повному обсязі. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] у розмірі 2/5 на праві спільної часткової власності належить [PERSON] . Відомості щодо інших співвласників будинку відсутні. (а.с.10). Судом встановлено, що договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] укладено не було, у зв`язку з чим 06.08.2021 року позивачем було направлено на адресу відповідача письмову вимогу про повернення завдатку у сумі 20000 грн. та додатково сплатити суму у розмірі завдатку 20000 грн., яка залишено без розгляду відповідачем (а.с. 12-13). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частинами першої, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Частиною 1 статті 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. З аналізу зазначеної норми статті убачається, що державній реєстрації укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна має передувати його нотаріальне посвідчення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13. Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З огляду на викладене, передані позивачем і прийняті відповідачем 15.01.2021 року грошові кошти у розмірі 20000 грн. не мають забезпечувальної функції, отже є авансом і правові наслідки, передбачені статтею 571 ЦК України щодо повернення завдатку у подвійному розмірі, в цьому випадку не застосовуються. Аналогічні висновки містяться у поставові Верховного Суду від 17 червня 2021 року справа N 711/5065/15-ц (провадження N 61-18537св19). Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу будинку між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому (до 15 лютого 2021 року), при цьому сторонами не було дотримано положень частини 3 ст. 635, ч. 1 ст. 657 ЦК України щодо укладення попереднього і основного договорів в письмовій формі та їх нотаріального посвідчення, передана відповідачу грошова сума у розмірі 20 000 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення завдатку задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачу суму завдатку у розмірі 20 000 грн. При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи, що з вини відповідача були порушені майнові права позивача, через неповернення отриманого авансу, суд приходить до висновку що протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральних страждань, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, між позивачем [PERSON] та адвокатом Яковлевим Д.С. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 1/16.09.2021 року від 16.09.2021 року, додаткова угода № 1-ВП від 16.09.2021 року, додаткова угода № 1-ВО від 16.09.2021 року, акт про надання правової (правничої) допомоги від 17.09.2021 року, а також платіжне доручення № @2PL576539 від 16.09.2021 року за загальну суму 5000 грн. (а.с.19-24, 28-29). Вивчивши вказані докази, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн. Також згідно із ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 гривень. Загальна сума судових витрат, понесених позивачем, що підлягають стягненню з відповідача складає 5908 грн.

Outcome: partial