Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-01 00:00:00

В грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), в тому числі і за минулий час, починаючи із 09.04.2021 р. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що із 19.08.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року. В період шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після припинення шлюбних стосунків залишились проживати разом із позивачем. 09.04.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, яким було стягнуто із відповідача на користь позивача на утримання обох дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі зазначеного судового наказу відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження з його примусового виконання. Позивач вказує, що за законом відповідач, як батько дітей, повинен виконувати всі покладені на нього обов`язки та утримувати як дітей, так і її. Відповідач отримує стабільний дохід, та має змогу надати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення молодшим сином трирічного віку, а відтак позивач вимушена звернутись до суду і даним позовом, та просить стягнути аліменти на її утримання із відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Після відкриття провадження від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив. З будь-якими клопотаннями відповідач не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що із 19.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року у справі № 752/1601/21. В період шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Діти сторін зареєстровані разом із позивачем за однією адресою, та після припинення шлюбних стосунків вони залишились фактично проживати разом із позивачем, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Крім того, судом встановлено, що 09.04.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, яким було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання обох дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 09.04.2021 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач потребує матеріального утримання від батька дітей до досягнення молодшою дитиною трьох років, відповідач є особою працездатного віку, за законом зобов`язаний та має можливість надавати таку допомогу, а відтак позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з положеннями статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона, працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право на утримання чоловіком-батьком вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, яка вагітна чи з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Варто вказати, що стороною позивача не надано суду доказів, які б свідчити про реальну неможливість надавати матеріальну допомогу матері їх спільної дитини до досягнення, останньою, трирічного віку, та/або доказів безпідставності позовних вимог. Враховуючи викладене, виходячи з принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, враховуючи відсутність заперечень відповідача про стягнення із нього аліментів в запропонованому позивачем розмірі, та те, що сторони проживають окремо, відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення молодшої дитини трирічного віку, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, а тому суд вважає можливим стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, у стягненні із відповідача на користь позивача аліментів за минулий час, починаючи із 09.04.2021 року, слід відмовити, оскільки, аліменти одному із подружжя, відповідно до вимог закону, присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а відтак вимоги в цій частині є безпідставними та аліменти на утримання дружини слід присудити від дня подачі позивачем позову, а саме із 07.12.2021 р. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). На підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial