Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

21 грудня 2021 року до Білопільського районного суду поштою надійшла зазначена позовна заява, яка мотивується тим, що 17 березня 2021 року між АТ «Державний ощадний банк» в особі ТВБВ №10018/0147 філії - Сумське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №180-0147, відповідно до умов якого останній отримав кредит у загальному розмірі 25000 грн на строк 12 місяців, в обмін на зобов`язання повернути кредит не пізніше 16 березня 2022 року, сплатити відсотки та інші платежі за користування ним у строки та в порядку встановленому договором. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту, сплати відсотків та комісії належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 10 грудня 2021 року у нього виникла заборгованість по кредиту в сумі 20639,11 грн. У добровільному порядку відповідач не вчиняє дій, спрямованих на погашення заборгованості за кредитом, тому позивач просить стягнути з нього заборгованість по кредиту та судовий збір. Ухвалою від 30 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Сукач Д.С. у судове засідання не з`явився, 24 січня 2022 року електронною поштою надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки про виклик у судове засідання, направлене за зареєстрованим місцем проживання останнього, повернулося без вручення із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». З огляду на викладене, на підставі ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність відповідача. За таких обставин, враховуючи, що належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 17 березня 2021 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №180-0147, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 25000 грн на строк 12 місяців з терміном остаточного повернення не пізніше 16 березня 2022 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56% річних та інших платежів відповідно до умов договору (а. с. 8-18). Пунктом 3.3.3 Договору про споживчий кредит №180-0147 передбачено, що позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі по 2082,33 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з квітня 2021 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Згідно з п. 4.3.2 Договору про споживчий кредит №180-0147 позичальник зобов`язався у строки, обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. Відповідно до п. 3.10 Договору про споживчий кредит №180-0147 сторони визначили термін остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, вказавши, що термін остаточного повернення кредиту є таким, що настав з дати виникнення будь-якої з вказаних у цьому пункті договору відкладальних обставин, і позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом та інші визначені цим договором платежі не пізніше наступного робочого дня, зокрема після прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 календарних днів. При укладенні вказаного договору [PERSON] також був підписаний паспорт споживчого кредиту (а. с. 22-24) та графік платежів станом на 17 березня 2021 року (а. с. 25). Банк свої зобов`язання по договору виконав, надавши кредит шляхом перерахунку коштів на рахунок відповідача. У той же час [PERSON] , скориставшись кредитними коштами, належним чином умови договору не виконує. Із наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач 25 серпня 2021 року востаннє здійснив погашення кредиту у сумі 19,52 грн, у зв`язку з чим станом на 10 грудня 2021 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 20639,11 грн, з яких: 16647,16 грн - заборгованість за основним боргом; 3832,83 грн - проценти за користування кредитом; 51,04 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом; 19,57 грн - 3% річних за несвоєчасне погашення комісії; 62,09 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом; 26,42 грн - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів (а. с. 28-30). Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору, розрахунком позивача та виписками по рахунку [PERSON] (а. с. 31-44). Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 20639,11 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» підлягають судові витрати у сумі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved