Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] за період 03.2014 09.2021 включно в сумі 25236, 98 грн; заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 40,62 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» поставляє теплову енергією та забезпечує теплом квартиру [ADDRESS] . \~ У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання, за період з березня 2014 року по вересень 2021 включно утворилась заборгованість в загальному розмірі 25236,98 грн, яку відповідач в добровільному порядку погашати відмовляється. Крім того, відповідач має заборгованість за абонентське обслуговування, яке входить до плати виконавцю комунальної послуги за договором, за період з листопада 2020 року по вересень 2021 року (включно) у розмірі 40,62 грн. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» не визнав в повному обсязі, пославшись на таке. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.01.2007 він був власником квартири [ADDRESS] . До 2009 року він користувався належною йому нерухомістю. З 2009 року у квартирі мешкала його мати. 16.09.2010 квартира була відключена від внутрішньо будинкової мережі теплопостачання у зв`язку з аварійним станом радіаторів. Він в цей час в Костянтинівці не проживав, а у матері не було потрібних коштів на ремонт та купівлю нових радіаторів. Мати здійснювала обігрів приміщення електричним обігрівачем. Восени 2014 року мати виїхала до РФ. У вересні 2021 року він повернувся до м. Костянтинівки та вирішив продати цю квартиру. З цією метою він звернувся до комунальних служб, в т.ч. до позивача, щоб у добровільному порядку погасити усі свої комунальні борги з урахуванням строків позовної давності за останні три роки. Представник позивача назвав суму боргу за останні три роки, яка складала з його слів 26485 грн та абонплати 257,50 грн. 24 вересня 2021 року він сплатив вказані суми заборгованості. Проте, з невідомих причин позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за інший період, не в межах позовної давності. Просив застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач відповідь на відзив не подав. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2022 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду, учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті (а.с.22-23). Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа»\~ є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою:\~ [ADDRESS] , про що свідчить особовий рахунок № [NUMBER] відкритий у ВО «Костянтинівкатепломережа» на ім`я відповідач [PERSON] (а.с.4-5,37). В період з березня 2014 року по вересень 2021 року позивачем надавалися послуги з централізованого опалення, про що свідчать Акти про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 05 жовтня 2013 року, 23 жовтня 2014 року, 15 жовтня 2015 року, 15 жовтня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 26 жовтня 2018 року, 28 жовтня 2019 року, 02 листопада 2020 року (а.с. 10-13).\~\~\~ При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що у спірний період часу він послугами позивача не користувався, оскільки його\~квартира була відключена від внутрішньо будинкової мережі теплопостачання у зв`язку з аварійним станом радіаторів, та відхиляє їх з огляду на таке.\~\~\~\~ Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1\~Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4\~). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2\~Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4\~). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж\~\~ централізованого опалення та постачання гарячої\~\~води при відмові споживачів від централізованого\~\~теплопостачання, затверджених\~наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від\~ 22 листопада 2005 року № 4\~установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169\~було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Відповідачем суду не надано доказів, зокрема копії рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення; копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Отже, відключення відповідача від мережі центрального опалення є самовільним, а самовільне відключення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1706ц15. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції закону від 24.10.2004, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 09.06.2018, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. Плата за абонентське обслуговування (граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України) входить до плати виконавцю комунальної послуги за договором. Стаття 1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» в\~редакції Закону\~від 03.12.2020\~визначає,\~що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання\~ інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та\~ поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Такі витрати підлягають відшкодування за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги (оскільки відповідно до ст. 10 Закону України від 22.06.2017 № 2119 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюється нарахування за теплову енергію витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також на функціонування внутрішньо будинкової системи опалення). Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови КМУ від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонентна для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються ОКП «ДТКЕ» споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами (п.34 індивідуального договору) з 01.10.2020 складає 26,42 грн з ПДВ та з 01.10.2021 плата складає 33,74 грн для споживачів, які мешкають у будинках, обладнаних лічильниками теплової енергії. Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі. В порушення вищенаведених норм законодавства, відповідач з березня 2014 року по вересень 2021 року не сплачував вартість послуг з централізованого опалення та в період з листопада 2020 року по вересень 2021 року не сплачував плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилася заборгованість з відповідних платежів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Відповідачем подано заяву про застосування судом строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17 виклав наступний правовий висновок. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Позивач звернувся до суду з цим позовом 30.11.2021. З уточненого розрахунку заборгованості за послуги з теплопостачання (а.с.37) вбачається, що в період (в межах строку позовної давності) з 01 грудня 2018 року по вересень 2021 року всього нараховано за послуги з теплопостачання 24316,20 грн. У вересні 2021 року відповідач сплатив вартість послуг з теплопостачання в межах строку позовної давності у розмірі 26478,00 грн. Тобто заборгованість за послуги з теплопостачання в межах строків позовної давності у відповідача відсутня. Крім того, з уточненого розрахунку заборгованості (а.с.37) вбачається, що заборгованість з абонплати за період з листопада 2020 року по вересень 2021 року відсутня. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання, абонплати за адресою: [ADDRESS] належить відмовити у повному обсязі у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed