Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач у лютому 2021 року звернувся до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з утримання будинку та при будинкової території (експлуатаційні витрати), комунальні послуги з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, в розмірі 4892,91 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач як власник квартири [ADDRESS] не виконує обов`язки, покладені на нього по оплаті комунальних послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Не погоджуючись з позовними вимогами відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить суд: визнати бездіяльність посадових осіб КП «Житло-Сервіс», що полягає в ненаданні протягом тривалого часу та наданні неповної інформації про житлово-комунальну послугу централізованого опалення та визначення її вартості за адресою багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , витрат, з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення таких розрахунків та посиланням на методику чи порядок, згідно яких здійснювались відповідні розрахунки; структуру цін/тарифів; режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості; відключення від тепло-, електропостачання - протиправними; зобов`язати КП «Житло-Сервіс» надати [PERSON] повну інформацію про житлово-комунальну послугу централізованого опалення з визначенням її вартості, з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення таких розрахунків та посиланням на відповідну методику чи/та порядок, згідно яких здійснювались відповідні розрахунки; за адресою багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] ; визнати бездіяльність посадових осіб КП «Житло-Сервіс», що полягає у неприведені Договору про надання послуг з централізованого опалення у відповідність до Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005, №630 та неукладені його з [PERSON] - протиправною. Свої зустрічні позовні вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що КП «Житло-сервіс» не укладає з відповідачем як з власником квартири договір про надання послуг з централізованого опалення, чим порушує його права, як споживача житлово-комунальних послуг. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом у судове засідання з`явився, позовні вимоги за первісним позовом підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечував, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом у судове засідання з`явився, первісні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві долучених до матеріалів справи, просив відмовити у задоволенні первісного позову, а також подав заяву про застосування строку позовної давності; зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у зустрічному позові. Суд заслушавши учасників судового процесу, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. У судовому засіданні встановлено, що КП "Житло-сервіс" утримує та проводить обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . За змістом виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, основним видом економічної діяльності підприємства є: комплексне обслуговування об`єктів. Відповідно до п. 2.1. Статуту КП «Житло-Сервіс», підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності із утримання, обслуговування, експлуатації та ремонту будинків і споруд комунальної власності територіальної громади м. Києва та прибудинкових територій, а також здійснення контролю за виконанням громадянами Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №13176/РН-К від 25.11.2015, що слідує зі змісту укладеного між сторонами договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 18.11.2016. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2016 між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором. Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо), 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. В розрізі даного спору зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території урегульовано договірним зобов`язанням на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг. Відповідно до положення ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що за період з 01.12.2016 по 01.10.2020 відповідач заборгував підприємству позивачу по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 4260,49 грн., вказана заборгованість підтверджується представленим підприємством позивача розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті внесків на утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.12.2017 по 29.02.2020, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 417,40 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 215,02 грн. Вказані розрахунки інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми перевірені судом та здійснені позивачем вірно. Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно частини третьої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Наслідки спливу позовної давності визначені ч. 4 ст. 267 ЦК України, відповідно до якої, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). На підставі викладеного, суд вважає за доцільне застосувати строк позовної давності з грудня 2016 року по лютий 2018 2018 року. Таким чином, за період з лютого 2018 року по жовтень 2020 року складає 2376,58 грн., яка складається з: 1959,09 грн. - заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, 263,20 - збитки від інфляції та 154,29 грн. - 3% річних. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому первісну позовну заяву необхідно задовольнити частково. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (2376,58 грн.), а саме у розмірі 48,57% (2376,58 х 100 : 4892,91). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 1025,54 грн. слід покласти на відповідача (2270,00:100 х 48,57%). Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (частина шоста цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до наданого відповідачем посвідчення серії [NUMBER] , судом встановлено, що відповідач звільнений від сплати судового збору, як інвалід ІІ групи, згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Таким чином, судові витрати у сумі 1102,54 грн. підлягають компенсуванню позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу у сумі 4000,00 грн. Щодо вимог зустрічного позову, суд звертає увагу на наступне. Згідно із п.4 ч. 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну га своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) Споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово- комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (положення статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин Окрім того, стаття 21 вказаного закону містить положення про те, що виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а також надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання (ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг (ч.З ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Аналогічний за змістом висновок у відповідних правовідносинах викладено у постанові Київського апеляційного суду від 26.08.2020 у справі № 369/8564/1 б-ц (провадження № 22-ц/824/3925/2020). Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався відповідач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині визнання бездіяльності посадових осіб КП «Житло-Сервіс», що полягає в ненаданні протягом тривалого часу та наданні неповної інформації про житлово-комунальну послугу централізованого опалення та визначення її вартості за адресою багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , витрат, з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення таких розрахунків та посиланням на методику чи порядок, згідно яких здійснювались відповідні розрахунки; структуру цін/тарифів; режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості; відключення від тепло-, електропостачання - протиправними та щодо зобов`язання КП «Житло-Сервіс» надати [PERSON] повну інформацію про житлово-комунальну послугу централізованого опалення з визначенням її вартості, з відповідними розрахунками, підтвердними матеріалами і документами, що використовувалися під час проведення таких розрахунків та посиланням на відповідну методику чи/та порядок, згідно яких здійснювались відповідні розрахунки; за адресою багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Судовий збір в сумі 1816,00 грн. (за дві вимоги немайнового характеру) підлягає стягненню з КП «Житло-Сервіс» на користь держави, оскільки [PERSON] при подачі зустрічної позовної заяви звільнений від його сплати на підставі закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial