Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

[PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 01.01.2012 року між позивачем (далі Виконавець) та відповідачем (далі- Споживач) укладено Договір № 238ДН-107 про надання житлово-комунальних та інших послуг, предметом якого є надання Виконавцем послуг з утримання будинку [ADDRESS] , належних до нього прибудинкової території та споруд, послуг балансоутримання, забезпечення надання комунальних послуг централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення. газо-електропостачання, опалення , а Споживачем своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 1.2. Договору Виконавець надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліків, зазначених у додатках до цього договору, за тарифами які розраховуються відповідно до встановленого нормативно-правовими актами порядку. Додаткові послуги, які залежать від специфіки утримання будинку, розраховуються виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими Виконавцем та погодженими зі Споживачем. Приписами п. 1.3. Договору передбачено, що розмір щомісячної плати, яка сплачується Споживачем складається з: 1.3.1 щомісячної плати за надані послуги з утримання Житлового будинку і належної до нього прибудинкової території і на дату укладення цього Договору становить 211, 86 грн., в т.ч. ПДВ 35, 30 коп. 1.3.2. вартості послуг холодного та гарячого водопостачання, газо-електропостачання та водовідведення, яка розраховується згідно даних фактичного споживання за показаннями засобів обліку Споживача та діючих цін (тарифів), у випадках, передбачених законом національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. 1.3.3. вартості послуг з централізованого опалення, які розраховуються згідно даних фактичного споживання за показаннями будинкових засобів обліку теплової енергії та діючих цін (тарифів), затверджених спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та нараховуються пропорційно площі приміщення Споживача. Згідно з п. 2.1. Договору Споживач має право, зокрема, отримання вчасно та відповідної якості послуг згідно з законодавством, отримання у встановленому законодавством порядку інформації про перелік послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості. Відповідно до п. 2.2. Договору Споживач зокрема зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим Договором строк. Приписами 2.3. Договору передбачено, що Виконавець має право коригувати тарифи на послуги у випадках, встановлених чинним законодавством або цим Договором. Пунктом 2.4. Договору зокрема передбачено, що Виконавець зобов`язаний надавати Споживачеві в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік послуг, структуру тарифів, загальну суму місячного платежу, норми споживання. Режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо. Споживач сплачує спожиті послуги не пізніше 10-го число місця, що настає за розрахунковим, на підставі рахунку на оплату (який є одночасно актом виконаних послуг), наданого Виконавцем не пізніше 5-го місяця наступного за розрахунковим (п. 3.1.Договору). Згідно з п. 3.4. Договору розрахунковим період є календарний місяць. Відповідно до п. 3.5. Договору у разі, коли протягом строку дії тарифів на послуги, що надаються Виконавцем за цим Договором, змінюються ставки податків і зборів (обов`язкових платежів), рівень заробітної плати у Виконавця відповідно законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси, запроваджується механізм коригування тарифів на послуги. Корегуванню підлягають лише складові витрати, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення (зменшення), про що Виконавець повідомляє споживача протягом 10 календарних днів без укладення Додаткової угоди. Пунктом 6.1.Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з дня його укладання та діє до моменту його припинення або до зміни власника приміщення. Відповідно до п. 8.6 Договору невід`ємною частиною даного Договору є: 8.6.1. Перелік послуг та калькуляція тарифів на послуги, які надаються Споживачу Виконавцем. 8.6.2. Перелік додаткових послуг та калькуляція тарифів на послуги, які надаються Споживачу Виконавцем. Калькуляцією тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які надає фірма «Т.М.М.» передбачені наступні тарифи за обов`язкові послуги: - загальний тариф (прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, дератизація, дезінсекція, обслуговування димовентиляційних каналів, освітлення місць загального користування, підвальних приміщень та підкачування води, енергопостачання ліфтів, проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу транспортування та монтажу після повірки) 2. 97 грн. за 1 кв. м.; - додаткові послуги (щоденна вологе прибирання під`їздів, охорона будинку) 0, 99 грн. за 1 кв. м. Договір та додаток № 1 до Договору підписані обома сторонами без зауважень та заперечень. Для сплати наданих послуг позивач виставляв відповідачу рахунки (т. 1 а.с. 24-61). Згідно наданого позивачем Акту звірки розрахунків, за відповідачем утворилася заборгованість за надані послуги, яка станом на 18.08.2021 року складає 17\~910, 19 грн. Проте відповідач із заявленою позивачем до стягнення сумою боргу не погодився та зазначив, що на виконання умов цього договору він сплатив надані комунальні послуги за погодженими у додатку № 1 до Договору тарифами, на підтвердження чого надав банківські квитанції про сплату житлово-комунальних послуг, внаслідок чого заборгованість за надані послуги відсутня у зв`язку з їх повною сплатою. Позивач, у свою чергу, не повідомляв відповідача про зміни тарифів на комунальні послуги в порядку, визначеному умовами Договору, жодних додаткових угод з цього приводу з позивачем не укладалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України). На момент укладання сторонами договору був чинним Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV), який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Згідно зі ст. 1 Закону № 1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; Положеннями ч. ч. 2, 6 ст. 19 Закону № 1875-IV визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Аналіз вимог даного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Статтею 13 Закону № 1875-IV передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1875-IV залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Розмір плати за утримання будинків і споруд прибудинкових територій встановлюється відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону № 1875-IV залежно від капітальності рівня облаштування та благоустрою. Частиною 3 ст. 31 Закону України № 1875-IV встановлено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Статті 20, 21 Закону 1875-IV визначають обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. Пунктом 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII) передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 3-1 Перехідних положень Закону № 2189-VIII встановлено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Як вбачається з умов укладеного між сторонами договору, вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 3.1. укладеного між сторонами Договору розмір щомісячної плати, яка сплачується споживачем складається з щомісячної плати за надані послуги з утримання житлового будинку і належної до нього прибудинкової території і на дату укладення Договору становить 211, 86 грн., в т.ч. ПДВ 35. 30 грн.; вартості послуг холодного водопостачання, газо-, електропостачання та водовідведення, яка розраховується згідно даних фактичного споживання за показаннями засобів обліку споживача та діючих цін (тарифів), затверджених спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; вартості послуг з централізованого опалення, які розраховуються згідно даних фактичного споживання за показаннями будинкових засобів обліку теплової енергії та діючих цін (тарифів), затверджених спеціально уповноваженими центральними органами виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, та нараховуються пропорційно площі приміщення Споживача. Відповідно до п. 3.3. Договору розцінки та тарифи на послуги, що надаються Виконавцем, перелік яких вказаний у додатку до цього Договору, розраховуються на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість. У разі, коли протягом строку дії тарифів на послуги, що надаються Виконавцем за цим Договором, змінюються ставки податків і зборів (обов`язкових платежів), рівень заробітної плати у Виконавця відповідно до законодавства, Генеральної та галузевої угод, ціни (тарифи) на паливно-енергетичні та матеріальні ресурси, запроваджується механізм коригування тарифів на послуги. Коригуванню підлягають лише складові витрат, за якими відбулися цінові зміни у бік збільшення (зменшення), про що Виконавець повідомляє споживача протягом 10 (десяти) календарних днів без укладання Додаткової угоди (п. 3.5 Договору). Крім того, у відповідності до п. 3.1 Договору споживач сплачує спожиті послуги не пізніше 10-го числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі рахунку на оплату (якиє є одночасно актом виконаних послуг), наданого Виконавцем не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Вартість додаткових послуг, що надаються Виконавцем за цим Договором, може бути змінена Сторонами шляхом укладання Додаткової угоди (п.3.6 Договору). Телекомунікаційні послуги, користування місцями стоянки для автомобілів не входять в предмет даного Договору (п.3.7). Додаткові послуги, не передбачені даним Договором, надаються Споживачу на підставі розцінок, встановлених Виконавцем та погоджених Споживачем шляхом укладання відповідних додаткових угод до даного Договору (п.3.8). Згідно з п. 7.4. Договору його умови можуть бути змінені за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до Договору. З наданого відповідачем контррозрахунку та банківських квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг (т. 1 а.с. 127-139, 145-298) вбачається, що він щомісячно самостійно сплачував вартість наданих позивачем послуг з урахуванням тих тарифів, які визначені сторонами у договорі про надання житлово-комунальних послуг № 238ДН-107 від 01.01.2012 та додатку № 1 до цього Договору. Позивачем у свою чергу, не надано належних та допустимих доказів того, що збільшення вартості послуг по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території є доцільним та обґрунтованим, та що відповідач був належним чином повідомлений про таке збільшення тарифів. Надані позивачем калькуляції та розрахунки відповідачем не підписані, роздруківки оголошення про зміну тарифів (т. 2 а.с. 59-112) не підтверджують факт повідомлення про зміну тарифів відповідача, тоді як останній цей факт категорично заперечує та сплачує вартість спожитих комунальних послуг за тими тарифами, які узгоджені сторонами у договорі. Твердження представника позивача про те, що товариством розміщувались оголошення на інформаційній дошці, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження встановлення товариством та погодження із відповідачем шляхом укладання Додаткових угод про встановлення додаткових послуг з утримання будинку та прибудинкової території і розцінок на їх оплату. Також суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів укладання відповідних договорів з підрядними організаціями щодо надання ряду послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкових територій, про стягнення вартості яких заявлено у позові. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з частиною 2 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 ЦПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене, підстав для стягнення заборгованості за Договором від № 238ДН-107 від 01.01.2012 у заявленому позивачем розмірі не встановлено, оскільки позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості саме у розмірі 17 910, 19 грн., тоді як в силу приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 17 910, 19 грн. Як наслідок, суд відмовляє у задоволенні похідних вимог про стягнення нарахованих на вказану суму боргу 3% річних в сумі 1\~657, 53 грн. та інфляційних втрат в сумі 3\~870, 35 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed