Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-24 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 1. [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 29280,07 грн., відсотки за користування грошовими коштами 1312, 17 грн. та судові витрати по справі. 2.Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 січня 2020 року, 28 лютого 2020 року, 06 березня 2020 року та 26 березня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено чотири договори позики у простій письмовій формі. На підтвердження укладання між позивачем та відповідачем договору позики, 30 січня 2020 року, 28 лютого 2020 року, 06 березня 2020 року та 26 березня 2020 року, тобто у день укладання кожного договору відповідно, відповідач надала позивачу розписку, якою засвідчила факт прийняття у позику грошових коштів, а саме: 30 січня 2020 року у сумі 18 865,33 гривень, 28 лютого 2020 року у сумі 3416,88 грн., 06 березня 2020 року у сумі 2042, 86 грн., 26 березня 2020 року у сумі 4955,00 грн. Таким чином, позивач належним чином умови Договорів позики виконав та передав грошові кошти у позику відповідачу. Вищевказані договори позики було укладено для задоволення особистих потреб позичальника, є такими, що укладені між двома фізичними особами у простій письмовій формі та не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності позивача. Однак, відповідач порушила взяті на себе за Договором позики, та підтверджені розпискою зобов`язання. Договорами позики було визначено строк повернення позики, упродовж 30 (тридцяти) календарних днів. Станом на дату подання цього позову відповідач не здійснила свого обов`язку та не погасила заборгованість за договором позики. Жодного зв`язку із відповідачкою у позивача немає. На листи, направлені задля належного виконання зобов`язання відповідачкою, остання не відповідає. 07 вересня 2020 року відповідачу була направлена на адресу реєстрації письмова вимогу про повернення боргу. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить - 30592, 24 грн., з яких: 29280,07 грн. - заборгованість за чотирма договорами позики, 1312,17 грн. - відсотки за користування грошовими коштами. Заходи досудового врегулювання спору, а саме щоденні дзвінки та зустрічі із відповідачем не призвели до вирішення боргового зобов`язання, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла до суду заява про розгляду справи його відсутності, не заперечував проти прийняття заочного рішення, позовні вимоги підтримав. (а.с. 37, 46) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 вересня 2020 року, цивільну справу № 496/3879/20 передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 12 жовтня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до підготовчого засідання. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 7. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 04 жовтня 2021 року. 8. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ч. 3\~ст. 128 ЦПК України\~шляхом направлення судової повістки, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~статей 280-281 ЦПК України. 10. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 11. Судом встановлено, що [PERSON] 30 січня 2020 року взяла у борг грошові кошти у [PERSON] у сумі 18865,33 грн. на строк 30 днів, що підтверджується договором позики грошових коштів та розпискою. (а.с. 7-8, 50) 12. 28 лютого 2020 року [PERSON] взяла у борг грошові кошти у [PERSON] у сумі 3416,88 грн. на строк 30 днів, що підтверджується договором позики грошових коштів та розпискою. (а.с. 9-10, 49) 13. 06 березня 2020 року [PERSON] взяла у борг грошові кошти у [PERSON] у сумі 2042,86 грн. на строк 30 днів, що підтверджується договором позики грошових коштів та розпискою. (а.с. 11-12, 48) 14. 26 березня 2020 року [PERSON] взяла у борг грошові кошти у [PERSON] у сумі 4955,00 грн. на строк 30 днів, що підтверджується договором позики грошових коштів та розпискою. (а.с. 13-14, 47) 15. 18 серпня 2020 року [PERSON] було надіслано на адресу [PERSON] письмову претензію, згідно якої вимагав протягом 3-х робочих днів з дня отримання цієї претензії повернути позивачу грошові кошти за договорами позики, що становить 24325,07 грн. (а.с. 15-16) V. Оцінка Суду. 16.Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 17.Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 18.Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором. 19. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання). 20. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. 21. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно-безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). 22. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 23. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). 24. Відповідно до ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. 25. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. 26. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. 27. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. (Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.) 28. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 29. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 30. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 31. Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 32. Згідно ч. 1 ст. 1050 цього Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 33. Згідно ст.\~625\~ЦК України\~\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 34. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 35. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 36. Згідно ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. 37. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості за договорами позики від 30 січня 2020 року, 28 лютого 2020 року, 06 березня 2020 року, 26 березня 2020 року, укладених між сторонами. Після укладення договорів позики позивач всі обов`язки, передбачені ними виконав, а відповідач взагалі не виконала свої зобов`язання. В результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 29280, 07 грн. Оскільки відповідачем сума позики досі не повернута, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача проценти за користування грошовими коштами, що становить 1312,17 грн. 38. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 39. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до\~ст.9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. 40. В п. 27\~постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 41. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно квитанції № ПН1944 від 11 вересня 2020 року (а.с.1) позивачем було сплачено 840,40 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved