Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку та просила суд постановити рішення, яким усунути перешкоди [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком [ADDRESS] , шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , визнавши останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] за договором на надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими поверненнями, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання(а.с.23,24), однак в судове засідання не з`явилася; відзив на позовну заяву відповідач не подала, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, свідків [PERSON] та [PERSON] , повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва на право на спадщину за законом належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.4). Відповідно до наданої довідки №1192 виданою відділом соціального захисту населення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 06 серпня 2021 року за вищевказаною адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Актом про непроживання [PERSON] за адресою : [ADDRESS] підписаним [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] засвідчено, що [PERSON] за вищевказаною адресою починаючи з 2011 року не проживає(а.с.5). Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердженні показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до п.п.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає в будинку без поважної причини з початку 2011 року, у позивачки виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням: житловим будинком [ADDRESS] , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою. У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved