Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

у квітні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) через представника звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути на свою користь грошові кошти у розмірі понесених витрат у сумі 5245,67 грн та судовий збір. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, 22 квітня 2016 року по вул. Кудряшова, 16 в м. Києві сталася ДТП за участі автомобіля «Lexus» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Subaru» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Згідно з постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року у справі № 760/8325/16-ц [PERSON] порушив Правила дорожнього руху і своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, однак провадження у вказаній справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В результаті даної ДТП був пошкоджений автомобіль «Subaru» д.н.з. [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК» «Країна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/6381708, терміном дії з 18.03.2016 по 17.03.2017. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована, то МТ СБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] у сумі 4695,67 грн. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 550 грн за послуги аварійного комісара, а тому до нього як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану відповідачем, перейшло право вимоги до відповідача - водія, винуватого в заподіянні шкоди. У добровільному порядку відповідач відмовився відшкодовувати витрати позивача на виплату страхового відшкодування потерпілій особі, тому просили позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 761/16767/19 передано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 31). Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21.10.2019 року головуючим суддею визначено суддю Плахотнюк К.Г. (а.с. 38). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 2 січня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 39). Справа, призначена на 12.05.2020 не розглядалася у зв`язку з відсутністю в судовому засіданні учасників справи. Представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідачк відзиву на позов не подав, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. У судовому засіданні 6.12.2021 сторони відсутні. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідача [PERSON] належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованими у встановленому законом порядку місцем проживання, однак судовий виклик повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Встановлено, що 22.04.2016 року о 23 год. 00 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Lexus» державний номер [NUMBER] , рухався заднім ходом по вул. Кудряшова, 16 в м. Києві, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Subaru» державний номер [NUMBER] , чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів. Крім того, [PERSON] , керуючи вищевказаним автомобілем був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, однак не зупинив транспортний засіб та залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10. ПДР України. Суду надано постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2016 року у справі № 760/8325/16-ц, якою встановлено, що [PERSON] своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 124, 122-4 КпАП., однак на момент розгляду справи в суді строк притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності сплинув (а.с. 12). Зазначені вище обставини ДТП підтверджує також довідка Міністерства внутрішніх справ України № 90469189 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9). В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.04.2016 року, був пошкоджений автомобіль «Subaru» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 10). Цивільно-правова відповідальність водія вказаного автомобіля була застрахована в ПАТ «СК» «Країна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АЕ/6381708 (а.с. 11). Відповідно до даних пошуку в Централізованій базі даних МТСБУ на час скоєння даної ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 13). Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження автомобіля «Subaru» д.н.з. [NUMBER] позивачем був наданий протокол огляду транспортного засобу від 13.05.2016 року, підписаний експертом-оцінювачем ФОП [PERSON] (а.с. 18), звіт № 1242 про оцінку автомобіля від 13.05.2016 (а.с. 14-17). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. До Моторного (транспортного) страхового бюро України від потерпілого [PERSON] , водія «Subaru» д.н.з. [NUMBER] , надійшло повідомлення від 27.04.2016 року про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 8) та заява [PERSON] від 08.09.2016 року про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 22.04.2016 року (а.с. 22). Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ має право залучити аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, зазначених у статті 41 цього Закону. МТСБУ був залучений експерт для здійснення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля «Subaru» д.н.з. [NUMBER] , послуги якого склали 550,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт, рахунком № 32946 від 13.05.2016 року, які були оплачені МТСБУ 01.06.2016 року відповідно до платіжного доручення №32946рв (а.с. 24). Зі змісту Звіту, наданого позивачем, встановлено, що на замовлення МТСБУ СОД ФОП [PERSON] проведено оціночні процедури з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Subaru» д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП. На підставі виконаних досліджень зроблений висновок, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу із включення в розрахунку ПДВ, а отже і вартість матеріального збитку становить 4695,67 грн (а.с. 14-17). В обґрунтування страхової суми позивачем надана суду довідка № 1 від 08.11.2016 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 23). Відповідно до Наказу МТСБУ № 8784 від 10.11.2016 року [PERSON] , власнику ТЗ «Subaru» д.н.з. [NUMBER] була виплачена сума відшкодування у розмірі 4 695,67 грн, що підтверджується платіжним дорученням №8784рв від 11.11.2016 року (а.с 23, 24). Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п.22.1 ст 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.29 вказаного Закону, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст.41 цього Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 4 695,67 грн. Також, позивачем було сплачено 550,00 грн. ФОП [PERSON] за послуги експерта-оцінювача. Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Разом з тим, необхідність застосування до відповідача виключень, передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріалами справи не підтверджується. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно пункту четвертого постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправильними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про регресні вимоги за вих. № 3.1-05/29527 на суму 5245,67 грн (а.с. 25). Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, тому згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved