Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-31 00:00:00

Заявниця [PERSON] просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем її матір`ю [PERSON] з 2013 року по день смерті матері [INFO] в [ADDRESS] . В обґрунтування заяви заявниця зазначає, що її мати [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді грошових коштів на банківській карті. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] була вона та її рідна сестра [PERSON] . З часу, коли мати захворіла, та на час відкриття спадщини вона проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У них був спільний сімейний бюджет, вони вели разом господарство, оплачували комунальні послуги за квартиру. Разом купували меблі і побутові речі для користування родиною, робили в квартирі ремонт. Вони разом відзначали свята та дні народження. Коли мати захворіла, вона опікувалась нею, забезпечувала продуктами, ліками, доглядала за нею, готувала їжу та здійснювала інші необхідні для її догляду дії. Після смерті матері вона отримала свідоцтво про її смерть, здійснила поховання, у встановлений законом строк вона не заявила про відмову від спадщини. Нещодавно вона вирішила оформити свідоцтво про право на спадщину, перевіривши документи, нотаріус запропонувала звернутися за захистом своїх прав до суду та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Заявниця вказує, що вона прийняла спадщину після смерті матері фактично, оскільки проживала разом з нею на момент смерті. Таким чином, заявниця просить встановити факт постійного проживання разом з матір`ю [PERSON] з 2013 року по день її смерті [INFO] , а вказаний факт їй необхідно встановити для прийняття спадщини після смерті матері. Представник заявниці-адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. у судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити, з підстав викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити, пояснила, що заявниця це її рідна сестра. З 1983 року вона мешкає за адресою [ADDRESS] , в неї невелика квартира, тому за домовленістю з сестрою, вони вирішили, що доглядати за матір`ю буде [PERSON] . В 1985 року мати захворіла паркінсонізмом, останні три роки до смерті, матір не вставала, їй потрібен був постійний сторонній догляд. З сестрою вони домовилися, що претендувати на квартиру вона не буде. З 2013 року і по день смерті матері [PERSON] здійснювала догляд за нею, вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, вона тільки приходила до них в гості провідати та на свята. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідка, оглянувши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного… Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 своєї Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - суд повинен навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт. Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] . ( а. с. 10) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 25.07.2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. ( а. с. 3) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її діти [PERSON] та [PERSON] . ( а. с. 11-12, 14) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.06.1999 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] та члени її сім`ї [PERSON] . За цим свідоцтвом квартира [ADDRESS] зареєстрована у Харківському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної, спільної власності та записано у реєстрову книгу за № В-48090 від 10.06.1999 року. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким. що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З виписки з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] вбачається, що остання спостерігалася в амбулаторно-поліклінічному закладі з 09.10.2009 року по 23.07.2016 року з діагнозом ішемічна хвороба серця, неврологічний судинний синдром паркінсонізму. Як пояснила в судовому засіданні представник заявниці, [PERSON] захворіла, тому з 2013 року та на час відкриття спадщини заявниця [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У них був спільний сімейний бюджет, вони вели разом господарство, оплачували комунальні послуги за квартиру. Разом купували меблі і побутові речі для користування родиною, робили в квартирі ремонт. Вони разом відзначали свята та дні народження. Під час хвороби матері, вона опікувалась нею, забезпечувала продуктами, ліками, доглядала за нею, готувала їжу та здійснювала інші необхідні для її догляду дії. Після смерті матері вона отримала свідоцтво про її смерть, здійснила поховання. Після смерті [PERSON] в 2020 році заявниця [PERSON] та [PERSON] звернулися до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, з метою оформити спадщину після смерті матері. Постановою Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори від 02.12.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] ( а. с. 15-16) Постановою Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори від 12.01.2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] ( а. с. 22-23) У судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , який є зятем [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає більше 15 років, також був знайомий з [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] тяжко хворіла тому догляд за нею здійснювала [PERSON] , яка постійно з нею проживала однією сім`єю. Вона купувала ліки, готувала їжу, робила в квартирі ремонт. Йому відомо, що ніхто не претендує на квартиру [ADDRESS] . Іноді вони приїздили в гості до [PERSON] та бабусі [PERSON] , тому він бачив, що [PERSON] постійно була поряд зі [PERSON] , оскільки їй потрібен був постійний догляд та стороння допомога. Також судом встановлено, що спадкова справа № 769/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] була заведена 02 грудня 2020 року на підставі заяви [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини ніхто не звертався. Отже, судом встановлено, що з 2013 року [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] по день смерті матері [INFO] в [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, показами свідків, у зв`язку з чим суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] та спадкодавця [PERSON] . Таким чином на підставі вище зазначеного та

Outcome: approved