Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-03 00:00:00

Позивач 20.05.2021 року звернувся в суд з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11018,79 грн. та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що спадкодавець [PERSON] підписав заяву від 15.05.2015 року з метою отримання банківських послуг та отримав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього на день смерті [INFO] виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 11018,79 грн.. Спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач. Тому змушений звернутись в суд для захисту свого майнового права та інтересу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності та визнання позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, що підтверджено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Тим самим відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає кредитний договір. Згідно укладеного Договору відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі, який в подальшому був збільшений до 25000,00 грн. Пунктом 2.1.1.12.7.2. Договору передбачено, що у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмір, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, по перевитраті платіжного ліміту а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 у випадку не виконання зобов`язань за Договором, відповідач зобов`язаний на вимогу Банку виконати зобов`язання з поверненню кредиту та оплатити винагороди Банку. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2018 року, виданим виконавчим комітетом Верхньобілківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Згідно розрахунку, на день смерті у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 11018,79 грн., з яких 8105,51 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2913,28 грн. заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідач визнала позовні вимоги. Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved