Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору про виконання робіт з розробки сайту, стягнення сплаченої суми, відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, аналогічно пояснивши, що 18.12.2018 року між позивачем [PERSON] та ФО-П [PERSON] був укладений договір про виконання робіт з розробки сайту №203/1. За п.1.1 даного договору виконавець, тобто ФО-П [PERSON] , зобов`язується за завданням замовника, тобто [PERSON] , виконати роботи з розробки веб-сайту, а замовник зобов`язується оплатити виконавцю зазначений у цьому договорі список робіт в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2 укладеного договору виконавець бере на себе виконання таких робіт: розробка макету унікального адаптивного дизайну з подальшим затвердженням макету замовника; верстання сайту на основі затвердженого макету; підключення зверстаних сторінок до адмін-панелі CMS WordPress; створення адміністративної частини для наповнення сайту контентом. Також договором закріплено, що загальний строк виконання робіт не може перевищувати 45 календарних днів. За умовами розділу №3 договору вартість робіт визначається поетапно: розробка макету дизайну та верстання сайту є першим етапом виконання робіт, вартість яких складає 33 600 грн., до вартості другого етапу в розмірі 33 600 грн. входить підключення зверстаних сторінок до адмін-панелі CMS WordPress і створення адміністративної частини для наповнення сайту контентом. На виконання п.3.1.3 договору від 18.12.2018 року [PERSON] було сплачено ФО-П [PERSON] 33 600 грн. вартості першого етапу виконання робіт. Таким чином, оплата позивачем першого етапу зобов`язувала відповідача згідно п.2.1.3 договору розпочати виконання робіт не пізніше двох робочих днів з моменту надходження грошових коштів на його розрахунковий рахунок. При виконанні робіт відповідачем було зазначено про необхідність оплати позивачем другого етапу виконання робіт у розмірі 850 доларів США, при тому, що згідно п.3.1.3 договору оплата решти вартості робіт проводиться виключно після прийняття всіх виконаних робіт, а роботи по першому етапу не були завершені, відповідач вже порушив всі передбачені умовами договору строки виконання робіт, валютою розрахунку між сторонами за п.3.1.5 договору є гривня, а не долар США, на чому наполягав відповідач. Однак враховуючи запевнення ФО-П [PERSON] , в присутності свідка [PERSON] позивач передав відповідачу 850 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 8.04.2019 року 22 746 грн. Не зважаючи на сплату 56 346 грн. позивачем, роботи відповідачем так і не були виконані, акт про виконання робіт за вказаним договором сторонами не підписаний. Відповідач ігнорує вимоги позивача повернути останньому сплачену суму грошових коштів за невиконання умов договору, тому просять розірвати договір про виконання робіт з розробки сайту №203/1 від 18.12.2018 року, стягнути з відповідача на користь позивача 56 346 грн. сплачений позивачем на виконання умов договору, 10 000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено 18.12.2018 року договір про виконання робіт з розробки сайту №203/1, за умовами викладеними в його тексті. Пункт 4.4 договору зазначив, що загальний строк виконання робіт не може перевищувати 45 календарних днів. В день укладення договору позивач сплатив відповідачу 33 600 грн. за перший етап виконання робіт. На виконання умов договору відповідач виконав роботи з розробки сайту „https://prime-service.com.ua", а саме: розробив макет унікального адаптивного дизайну, який в подальшому затверджено позивачем; здійснив верстання сайту на основі затвердженого макету; підключив зверстані сторінки до адмін-панелі CMS WordPress; створив адміністративну частину для наповнення сайту контентом і передав 8.04.2019 року позивачу, який прийняв результати вказаних робіт. Вказане підтверджується макетом, який було розроблено відповідачем і затверджено та прийнято позивачем, рахунком №1-4172169 від 4.04.2019 року про реєстрацію домену „ [INFO] ", який оплачено відповідачем. Крім того, [PERSON] є засновником та керівником ТОВ „Прайм-сервіс" і ТОВ „Прайм-сервіс плюс", а також зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Саме ТОВ „Прайм-сервіс" використовує сайт „https://prime-service.com.ua" у своїй господарській діяльності. Оскільки строк виконання робіт було збільшено у зв`язку з несвоєчасним виконанням позивачем своїх зобов`язань щодо передання матеріалів, інформації та погодження робіт, сторони дійшли згоди про зменшення вартості другого етапу робіт та за домовленістю встановили його вартість в розмірі 850 доларів США. 8.04.2019 року позивач сплатив відповідачу 850 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 22 746 грн., однак без повідомлення причин [PERSON] відмовився підписати акт про виконання робіт. Таким чином, відповідач повністю виконав умови укладеного договору, а позивач їх прийняв, оплатив та використовує у своїй господарській діяльності. Заслухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши відеоматеріал, суд вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1, ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. 15.10.2015 року [PERSON] зареєстрований за №2 003 000 0000 004070 фізичною особою-підприємцем, код КВЕД 62.01 - комп`ютерне програмування (основний), код КВЕД 63.12 - веб-портали, що підтверджується витягом з сайту Міністерства юстиції України (а.с.39-41). Як встановлено в судовому засіданні, 18.12.2018 року між позивачем [PERSON] та ФО-П [PERSON] був укладений договір про виконання робіт з розробки сайту №203/1 (а.с.6-10). За п.1.1 даного договору виконавець, тобто ФО-П [PERSON] , зобов`язується за завданням замовника, тобто [PERSON] , виконати роботи з розробки веб-сайту, а замовник зобов`язується оплатити виконавцю зазначений у цьому договорі список робіт в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2 укладеного договору виконавець бере на себе виконання таких робіт: розробка макету унікального адаптивного дизайну з подальшим затвердженням макету замовника; верстання сайту на основі затвердженого макету; підключення зверстаних сторінок до адмін-панелі CMS WordPress; створення адміністративної частини для наповнення сайту контентом. Як передбачено ч.1, ст.841 ЦК України підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. За змістом ч.1, ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. На виконання п.3.1.3 договору від 18.12.2018 року [PERSON] було сплачено ФО-П [PERSON] 33 600 грн. вартості першого етапу виконання робіт, що підтверджується довідкою АТ „Комерційний банк „ПРИВАТБАНК", з виписки по картці вбачається списання 18.12.2018 року 15 000 грн.; 15 000 грн. та 3 600 грн. (а.с.11). Таким чином, оплата позивачем першого етапу зобов`язувала відповідача згідно п.2.1.3 договору розпочати виконання робіт не пізніше двох робочих днів з моменту надходження грошових коштів на його розрахунковий рахунок. 8.04.2019 року позивач сплатив відповідачу 850 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 22 746 грн. в рахунок оплати робіт другого етапу, при цьому валютою розрахунку між сторонами за п.3.1.5 договору є національна валюта України - гривня (а.с.7). Як регламентовано ч.1, ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Пункт 4.4 договору зазначив, що загальний строк виконання робіт не може перевищувати 45 календарних днів, тобто з урахуванням дати та розміру оплати кінцевий строк виконання робіт за договором - 2.02.2019 року. Описані вище обставини не заперечувались в судовому засіданні представниками сторін, тому вони не підлягають доказуванню при розгляді даної справи в розумінні ч.1, ст.82 ЦПК України. За змістом ч.1-3, ст.857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. Згідно ч.1, ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. 30.09.2019 року [PERSON] склав претензію і 2.10.2019 року направив її ФО-П [PERSON] про те, що станом на вказану дату він не виконав роботи по розробці сайту і акт про виконання робіт за договором не складений. Тому вимагав від ФО-П [PERSON] повернути 56 346 грн., сплачені ним за вказаним договором (а.с.12-16). Також 7.11.2019 року [PERSON] звернувся з заявою до Головного управління Держпраці у Київській області, Головного управління Держпраці у Черкаській області, Головного управління ДПС у Черкаській області, Головного управління ДПС у м. Києві про порушення ФО-П [PERSON] діючого законодавства України в період здійснення ним господарської діяльності (а.с.18-24). В свою чергу ч.1-2, ст.852 ЦК України зазначає, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч.4, ст.10 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про захист прав споживачів" від 1.12.2005 року №3161-IV за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Як наголошує ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Як пояснила в судовому засіданні свідок [PERSON] , що відповідач за 45 днів не виконав роботу, а після спливу цього терміну він приїхав до позивача і свідок попросила надати виконану роботу, після чого він надіслав 5 аркушів, але вона повідомила відповідача, що це не все, що замовляли, в наслідок чого останній нервував і лаявся, але потім відповідач почав уникати зустрічей і переписок. Останній раз він приїздив в липні 2019 року, але роботу так і не зробив, при цьому він не пропонував підписати акт виконаних робіт. Ближче до осені [PERSON] запропонував повернути тільки 50% від отриманої суми, але з ним не погодились. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач попросив його подивитись сайт, розроблений [PERSON] , після чого він повідомив [PERSON] , що сайт виготовлено неякісно: не вірно було підібрано ядро, воно малопотужне; не працював „пошук"; не вірно відображався сайт на різних платформах; карточка товару не містила посилання; кольори на міні-карточці товару виходили за її межі; не було зроблено кнопки зворотнього виклику; домен оформлений на відповідача; фототовари мали знаки інших товарів, тобто вони брались з інших сайтів; можна було завантажити тільки одне фото і не більше, а не всю галерею; фільтр був один, а не кілька; не була розроблена адміністративна сторінка. Свідок всі недоліки розписав відповідачу, але той дуже рознервував, забрав ноут-бук, вибіг з кабінету і грюкнув дверима. В подальшому відповівдач сказав, що тільки частину недоліків він може усунути, на що свідок відповів, що вказане не буде повним виконанням умов договору. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач повністю виконав умови договору і передав сайт позивачу, надавши скрін-шоти сайту (а.с.83-106; 116-118). При цьому пояснив, що [PERSON] з невідомих підстав відмовся підписувати акт прийому-передачі виконаних робіт. Такі ствердження суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони суперечать показанням свідків [PERSON] та [PERSON] , а також представник відповідача не зміг пояснити суду, чому [PERSON] не направив акт про виконання робіт [PERSON] поштою, або не вручив його для підписання позивачу в присутності свідків, або офіційно не запросив його на підписання даного акту в конкретне приміщення, і чому відповідач не вимагав від позивача решту грошової суми за виконання ним робіт по другому етапу в розмірі 10 854 грн. (33 600 грн. - 22 746 грн.) і не надав з цього приводу доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України, або зміни до договору, якщо сторони погодились зменшити ціну виконання робіт. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем було сплачено 56 346 грн. відповідачу за виконання останнім умов договору №203/01 про виконання робіт з розробки сайту від 18.12.2018 року, а ФО-П [PERSON] не виконані умов договору, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, тому з відповідачяа на користь позивача необхідно стягнути 56 346 грн., сплачених [PERSON] в день підписання договору, розірвавши укладений договір між сторонами. У відповідності до ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки позивач [PERSON] отримав моральні страждання та психологічні переживання в наслідок не виконання ФО-П [PERSON] умов укладеного договору від 18.12.2018 року, що цілком природно зрозуміло, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 000 грн. моральної шкоди, а в задоволенні решти суми необхідно відмовити. Враховуючи положення ст.133; 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позов частково, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 2 977 грн. 20 коп. судового збору (992 грн. 40 коп. х 3 задоволені судом позовні вимоги), від якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial