Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа - ПрАТ «Страхова компанія Аско-Донбас- Півничний» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так позивач [PERSON] є власником автомобіля Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 5141 20.12.2019р. 03.04.2021 о 13:15 [PERSON] , керуючи автомобілем Mazda СХ-7 реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок порушення правил дорожнього руху допустила зіткнення з автомобілем Toyota Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 22.04.2021 по справі № 496/1584/21 [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП. Відповідно до рахунку-фактури від 03.06.2021 № А-00000026, виданого ТОВ «АВТОСАНА», вартість ремонту пошкоджень, отриманих автомобілем Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 56 089,00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт від 03.06.2021 № А-00000026, складеного між [PERSON] та ТОВ «АВТОСАНА», виконано ремонт автомобіля Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] на суму 56 089,00 грн. На момент скоєння ДТП відповідальність [PERSON] , як власника автомобіля «Mazda СХ-7 реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована у Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.07.2020 № АР/521194. На підставі страхового акта № 838/21ГО ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» та визначення розміру виплати страхового відшкодування страховою компанією прийнято рішення про виплату [PERSON] , страхового відшкодування у розмірі 23862,94 грн., яке сплачено у відповідній сумі на рахунок ТОВ «АВТОСАНА». Таким чином, страхова виплата не покриває понесені [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 32 226,06 грн. Після ДТП Грінталс А,0. усно зобов`язалась відшкодувати завдану майнову шкоду в повному обсязі, проте в подальшому відмовилась від власних слів. Крім того, внаслідок ДТП позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях через пошкодження належного йому майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього, необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення автомобіля, та інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав. З урахуванням вимог розумності та справедливості моральна шкода завдана позивачу складає 5 000,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 32 226,06 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. Пояснення сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ». Ліміт відповідальності страховика становив суму у розмірі 130000 грн., отже сума матеріальної шкоди у повному обсязі повинна була відшкодована страховою компанією. Окрім того, представник відповідача вважає, що позивач не довів обґрунтованість позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Представник ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» в судове засідання не з`явився, однак згідно поданої заяви просив справу розглянути у його відсутність. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що Так позивач [PERSON] є власником автомобіля Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 5141 20.12.2019р. 03.04.2021 о 13:15 [PERSON] , керуючи автомобілем Mazda СХ-7 реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок порушення правил дорожнього руху допустила зіткнення з автомобілем Toyota Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 22.04.2021 по справі № 496/1584/21 [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП. Відповідно до рахунку-фактури від 03.06.2021 № А-00000026, виданого ТОВ «АВТОСАНА», вартість ремонту пошкоджень, отриманих автомобілем Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 56 089,00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт від 03.06.2021 № А-00000026, складеного між [PERSON] та ТОВ «АВТОСАНА», виконано ремонт автомобіля Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] на суму 56 089,00 грн. На момент скоєння ДТП відповідальність [PERSON] , як власника автомобіля «Mazda СХ-7 реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована у Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.07.2020 № АР/521194. Відповідно до даного полісу ліміт відповідальності страховика за майнову шкоду становив суму у розмірі 130000 гривень. На підставі страхового акта № 838/21ГО ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» та визначення розміру виплати страхового відшкодування страховою компанією прийнято рішення про виплату [PERSON] , страхового відшкодування у розмірі 23862,94 грн., яке сплачено у відповідній сумі на рахунок ТОВ «АВТОСАНА». Отже різниця між витратами на ремонт автомобіля та страховою виплатою становить суму у розмірі 32 226,06 грн.. Правові підстави ухваленого рішення та оцінка доказів судом. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), який зводиться до наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14- 176цс18) зроблений висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІУ у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-ІУ). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961 - IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону № 1961 - IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно із ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Системний аналіз ст. 22, 988, 1166, 1192, 1194, ст. 22, 28, 29, 36 Закону № 1961 - IV дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати покладається на особу, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно договору №АР-0521194, укладеного між відповідачем та СК ПАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», ліміт відповідальності страховика становить 130 000 грн.. (сто тридцять тисяч гривень)/ Відповідно до рахунку-фактури від 03.06.2021 № А-00000026, виданого ТОВ «АВТОСАНА», вартість ремонту пошкоджень, отриманих автомобілем Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 56 089,00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт від 03.06.2021 № А-00000026, складеного між [PERSON] та ТОВ «АВТОСАНА», виконано ремонт автомобіля Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] на суму 56 089,00 грн. Отже загальний розмір шкоди складає 56 089 грн.00 коп. (п`ятдесят шість тисяч вісімдесят дев`ять гривень), є меншим від ліміту відповідальності страховика. На підставі страхового акта № 838/21ГО ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» та визначення розміру виплати страхового відшкодування страховою компанією прийнято рішення про виплату [PERSON] , страхового відшкодування у розмірі 23862,94 грн., яке сплачено у відповідній сумі на рахунок ТОВ «АВТОСАНА». В судовому засіданні встановлено, що із вказаною сумою страхового відшкодування позивач погодився та з позовними вимогами до страхової компанії не звертався. В той же час, під час вирішення спірних правовідносин необхідно приймати до уваги наступні висновки Верховного суду. Так, Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17 дійшов наступного висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням». Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до чч. 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Однак суд, враховуючи наявність наданих позивачем доказів, не має можливості встановити різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні. Так позивачем надано копію рахунку-фактури від 03.06.2021 № А-00000026, виданого ТОВ «АВТОСАНА», вартість ремонту пошкоджень, отриманих автомобілем Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 56 089,00 грн., а також акт виконаних робіт від 03.06.2021 № А-00000026, складеного між [PERSON] та ТОВ «АВТОСАНА», виконано ремонт автомобіля Toyota Highlander реєстраційний номер [NUMBER] на суму 56 089,00 грн. Зі страхового акта № 838/21ГО ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» щодо визначення розміру виплати страхового відшкодування страховою компанією взагалі не вбачається, яким чином встановлювалась сума страхової виплати. Окрім того, позивачем не надано до суду акту експертного автотоварознавчого дослідження. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 32226 гривень 06 копійок необхідно залишити без задоволення. Позивачем також заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. Як зазначено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з роз`ясненнями пунктів 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру спричиненої моральної шкоди охоплюється велике коло факторів та явищ, які призводять до душевних страждань та негативних наслідків морального характеру таких як, у даній конкретній справі, позбавлення можливості користуватись автомобілем, переживання щодо якісного виконання робочих обов`язків, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо. Звертаючись із даним позовом до суду, позивач мотивував спричинену йому моральну шкоду тим, що він зазнав моральних страждань через пошкодження належного йому майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього, необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення автомобіля, та інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 5 000, 00 грн. З огляду на винні дії відповідача, а також враховуючи обставини даної справи, та доведеність вини відповідача у пошкодженні майна позивача та необхідності вживання заходів для захисту своїх прав, а також враховуючи принцип розумності та справедливості, суд доходить висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 4000 грн. Окрім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору розмірі 908 гривень.

Outcome: partial