Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське», в якому просила: - розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 1,65 га (кадастровий номер 1223281000:02:013:2346), зареєстрований 16 жовтня 2015 року Новомосковським міськрайонним управлінням юстиції, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 11675657. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ № 097531, виданого 16 вересня 2010, на праві приватної власності, належить земельна ділянка загальною площею 1,65 га, кадастровий номер 1223281000:02:013:2346, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10 березня 2012 року між нею та ТОВ «Агро-Віта 2000» було укладено договір оренди земельної ділянки, без номеру, який 20.10.2015 року був зареєстрований Новомосковським міськрайонним управлінням юстиції Дніпропетровської області, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25425593. 16 жовтня 2015 року між нею та ТОВ «Агро-Віта 2000» та ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» було укладено додаткову угоду про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі, а також змінено строк дії договору оренди земельної ділянки. Крім того, цією додатковою угодою визначено обов`язок орендаря проводити безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснювати безкоштовну оранку та культивацію присадибної земельної ділянки Орендодавця до 0,40 га, в територіальних межах Орендаря, на підставі поданої письмової заяви Орендодавцем. Таким чином, позивач наполягає на тому, що у спірному договорі, з урахуванням додаткових угод, визначено три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню). Однак, починаючи з 2017 року позивач в повному обсязі не отримувала орендну плату, зокрема наполягає на тому, що орендна виплата орендної плати проводилася без індексації. Також [PERSON] наполягає на тому, що нею подавалися заяви про виплату орендної плати в натуральній та відробітковій формі, однак така орендна плата взагалі їй не виплачувалася. Позивач вважає, що систематичне невиконання відповідачами своїх обов`язків за договором оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є грубим порушенням її прав, оскільки вона не отримала ті блага, на які розраховувала, а також вважає, що є всі достатні підстави для розірвання договору оренди, так як систематичне невиконання відповідачами своїх обов`язків порушує принцип добросовісного виконання договірних зобов`язань. У письмових поясненнях представник ТОВ «АП «Придніпровське» просив відмовити в задоволенні позову, до правовідносин, що виникли з приводу несплати орендної плати за 2017 рік, - просив застосувати позовну давність. Представник відповідача звернув увагу на те, що 17.04.2018 року між [PERSON] , ТОВ «Агро-Віта - 2000» та ТОВ «АП «Придніпровське» було укладено додаткову угоду до Договору Оренди землі в частині заміни сторони та внесення змін. Зі згоди [PERSON] , ТОВ «Агро-Віта - 2000» передало, а ТОВ «АП «Придніпросьвке» прийняло на себе права та обов`язки сторони (орендаря). Також цією додатковою угодою внесено зміни до Договору Оренди, строк дії договору визначено до 31.12.2029 року, за користування земельною ділянкою орендар нараховує орендодавцю орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 4058,06 грн., безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця, а також оранка та культивація земельної ділянки до 0,40 га здійснюється на підставі поданої письмової заяви Орендодавця. Представник відповідача наполягав на тому, що їх підприємство в повному обсязі виконали умови підписаного договору оренди земельної ділянки з додатками, а поставка соломи до садиби позивача, оранка та культивація земельної ділянки без згоди та письмового повідомлення самого власника земельної ділянки не можлива. Відповідач наполягав на тому, що позивач не надала належних доказів про те, що вона письмово зверталася до відповідачів із заявами про надання їй послуг з оранки та культивації земельної ділянки, завезення соломи до її садиби (а.с. 35-40). Ухвалою суду від 23 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 30). Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Олійник О.А позов підтримала, надала пояснення по суті позову, наполягала на тому, що її довірителем подавалися письмові заяви на безкоштовну поставку соломи, оранку та культивацію присадибної ділянки, такі заяви подавали уповноваженому представнику по формі, встановленій самим підприємством, однак такі заяви не реєструвалися підприємством умисно, відповідальної особи за ведення обліку таких заяв підприємством не визначено. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «АП «Придніпровське» позов не визнав, з підстав, визначених у письмових поясненнях, в подальшому в судове засідання не з`явився. У судове засідання представники відповідача - ТОВ «Агро-Віта- 200» не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань не подано. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ № 097534, виданого 16 вересня 2010 року, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,6550 га, кадастровий номер 1223281000:02:013:2346, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с. 11). Також суду надано копію договору оренди земельної ділянки від 10 березня 2010 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «»Агро-Віта - 2000», який був зареєстрований 20.10.2015 року Новомосковським міськрайонним управлінням юстиції, індексний номер 25425593 (а.с. 12-16). Відповідно до п.1 Договору орендодавець [PERSON] передала, а орендар - ТОВ Агро-Віта - 2000» прийняв в оренду земельну ділянку площею 1,6550 га, кадастровий номер 1223281000:02:013:2346, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області(а.с.12). 25.12.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Агро-Віта - 2000»» було укладено Додаткову угоду без номеру про внесення змін і доповнень до Договору оренди земельної ділянки. За змістом Додаткової угоди, Сторонами було вирішено: -продовжити термін дії Договору до 31 грудня 2029 року; -збільшено розмір орендної плати у грошовій формі у розмірі 6,5 (шести цілих п`яти десятих) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 3516,98 грн., а також визначено, що на підставі попередньої заяви Орендодавця, Орендар проводить доставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря, сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та у порядку, встановленому законодавством. Інші умови Договору оренди земельної ділянки залишились незмінними (а.с. 46-50). Судом встановлено, що 25.12.2016 року між [PERSON] , ТОВ «Агро-Віта - 2000» та ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» укладено додаткову угоду про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі (а.с. 51). Вказана додаткова угода була зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 58-59). Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 25.12.2016 року, зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони орендаря, передбачені в договорі оренди. Відповідно до п. 4.3 додаткової угоди від 25.12.2016 року, сторони домовились внести зміни в абзац 4 пункту 4.1 Додаткової угоди до договору оренди та викласти його в наступній редакції: «п. 4.1 За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5 % (сім цілих п`ять десятих) відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що становить 4058,06 грн., а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної земельної ділянки Орендодавця до 0,40 га, в територіальних межах Орендаря, на підставі поданої письмової заяви Орендодавцем» (а.с. 51). Відповідно до п. 4.2 додаткової угоди від 25.12.2016 року, сторони домовились внести зміни в п.3.1 Додаткової угоди Термін дії Договору, Розділу Умов Договору оренди та викласти його в наступній редакції: «Договір діє до 31 грудня 2029 року, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем». Суду не надано доказів виплати орендної плати у натуральній формі (поставки 1 тони соломи до садиби позивача) та відробітковій формі (оранка і культивація присадибної земельної ділянки) жодним з відповідачів взагалі, розмір цієї орендної плати, визначений позивачем у позові, відповідачами не спростований. Подані відповідачем відомості про виплату орендної плати та платіжні доручення свідчать про отримання позивачем орендної плати за 2018-2021 рік у грошовій формі в повному обсязі (а.с. 60-71). Відомостей про виплату орендної плати у грошовій формі за 2017 рік суду не подано. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Таким чином, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д) частини першої статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне правообов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17(провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вирішуючи позов в частині виплати орендної плати у вигляді поставки соломи до садиби позивача, а також оранки і культивації присадибної земельної ділянки суд, крім зазначених вище норм законів, керується наступними нормами. Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, судне бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до умов спірного Договору, зміненого та доповненого додатковою угодою № б/н від 25.12.2016 року, орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 7,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4058,06 грн. за рік оренди. Орендар проводить безкоштовну поставку 1 тони соломи до садиби орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки орендодавця до 0,40 га в територіальних межах орендаря, на підставі поданої письмової заяви орендодавцем. В силу ст. 82 ЦПК України, позивачем доведено, відповідачами не спростовано, що в період з 2017 по 2021 рік солома не поставлялася до садиби позивача, грошова компенсація також не виплачувалася. Вирішуючи питання щодо умов договору про поставку соломи, а також оранку і культивацію присадибної земельної ділянки, суд керується наступними нормами закону. За ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Як зазначалося вище, Договір оренди землі визначає три основні складові орендної плати, якими є: орендна плата у грошовій формі; безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га на рік. Таким чином сторони укладаючи договір оренди визначили усі три форми орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, які є самостійними формами та підлягають виплаті. П.3 ч.1 ст.3 ЦК України визначає однією з загальних засад цивільного законодавства - свободу договору. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст.6 ЦК України). Ч.1 ст.14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Системний аналіз наведених вище норм закону, дає суду підстави для розірвання договору оренди, в тому числі, в зв`язку з систематичною несплатою відповідачем орендної плати, визначеної договором у формі безкоштовної поставки соломи до садиби позивача, проведення оранки і культивації присадибної земельної ділянки за 2017-2021 роки. Суду, в силу ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів виконання відповідачем таких істотних умов договору, як виплата орендної плати у формі оранки та культивації земельної ділянки позивача, поставки соломи. Між тим, умови додаткової угоди від 25.12.2016 року не передбачають чітко прописаної процедури подачі письмової заяви Орендодавцем, навпаки мітять обов`язок орендаря внести орендну плату, в тому числі у виді оранки та культивації земельної ділянки Орендодавця, поставку 1 тони соломи до садиби, що не може бути тотожним обов`язку Орендодавця. Таким чином, суд приходить до висновку про систематичну несплату визначеної Договором орендної плати в частині поставки соломи, оранки і культивації присадибної земельної ділянки позивача, що являється підставою для задоволення позову та розірвання договору оренди, укладеного між сторонами. Питання щодо судових витрат належить вирішити, відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК Українита стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта - 2000» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське», з кожного окремо, на користь [PERSON] витрати по оплаті судового збору у розмірі 908,00грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved