Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

17.12.2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на будинок з господарським будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] за життя склав заповіт, яким заповів їй все своє майно, зокрема спірний житловий будинок з надвірними будівлями, однак оформити спадкові права в нотаріальному порядку не можливо, оскільки будинок належав до колгоспного двору та за життя власника не був переоформлений на робочий тип двору, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 21.12.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному об сязі, просила задовольнити. Представник відповідача - міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок (домоволодіння), видане 15.05.1992 року виконкомом Заміської сільської Ради народних депутатів Валківського району Харківської області, запис в реєстровій книзі №1, за реєстровим №13, та інформаційна довідка КП «Валківське БТІ» №02-08/630 від 06.08.2021 року. Відповідно до довідки з особистого рахунку погосподарської книги Заміської сільської ради народних депутатів №79 від 18.02.2005 року, станом на 16.12.1993 року в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] згідно запису погосподарської книги за №604 членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . 10.07.1993 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Заміської сільської Ради народних депутатів Валківського району Харківської області Вільхівською Є.М., зареєстрований в реєстрі за №45, яким заповів позивачу все своє майно. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.01.2003 року відділом РАГС Валківського РУЮ Харківської області, актовий запис №04. Зі змісту інформації приватного нотаріуса Валківського районного нотаріального округу Харківської області Левчука С.В. №01-16/108 від 30.03.2021 року слідує, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та інше нерухоме майно. Позивач є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Як зазначає приватний нотаріус, свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок (домоволодіння), видане 15.05.1992 року виконкомом Заміської сільської Ради народних депутатів Валківського району Харківської області, не підтверджує право власності [PERSON] на спірний житловий будинок, а лише встановлює право власності колгоспного двору. В довідці виконавчого комітету Заміської сільської ради Валківського району Харківської області №78 від 18.02.2005 року зазначено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, яка залишилась після смерті батька [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Заміської сільської ради Валківського району Харківської області №700 від 22.11.2019 року, [PERSON] на день смерті [INFO] значиться один за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України переходить до його спадкоємців. Ст.1299 ЦК України передбачено обов`язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст.120-126 ЦК Української PCP, які втратили чинність на підставі ЗУ №3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов`язків щодо майна колгоспного двору іншими суб`єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою. У відповідності до ст.318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у ст.2 ЦК України. Ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності вищезазначеним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом. Положеннями ст.ст.120,123 ЦК Української PCP (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Враховуючи викладене, померлий [PERSON] , як голова колгоспного двору станом на 15.04.1991 року не втратив права власності на спірний будинок, який в цілому входить до складу його спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки докази свідчать про право власності померлого [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що незаконність набуття права власності померлим судом не встановлено, позивач є єдиним спадкоємцями за заповітом, яка у встановленому порядку прийняла спадщину, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved