Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернулася до суду із позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона в період з 08.11.1997 р. по 01.12.2006 р. перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2008р. по справі №2-319/08 затверджено мирову угоду, відповідно до якої за [PERSON] визнано право власності на 50/100 частини домоволодіння, що розташовано за адресою: [ADDRESS] , а за позивачем 25/100 того самого домоволодіння. Право власності за позивачем не реєструвалося. Після відкриття спадщини їй стало відомо, що між померлим [PERSON] та відповідачем 30.03.2016 р. був укладений договір про зміну розміру часток у спірному домоволодінні, внаслідок чого частки померлого та відповідача склали по Ѕ спірного домоволодіння. Також була здійснена реєстрація права власності за ними у вказаних частках. Позивач вважає, що зміна часток відбулася без врахування її права власності на частку домоволодіння, визнаного за позивачкою відповідно до умов мирової угоди, просила визнати недійсним договір №262 від 30.03.2016 р. про зміну розміру часток, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; скасувати державну реєстрацію, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29100287 від 05.04.2016р. 10:42:55, приватний нотаріус Іщенко Наталя Дем`янівна, Дніпропетровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область; визнати за позивачкою право власності на 1/6 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] ; вирішити питання про судові витрати. Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що позивач звернулася до суду передчасно, оскільки вона не є власником частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] , що підтверджується змістом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому відсутні відомості щодо набуття позивачем права власності на частину спірного домоволодіння. Ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2008 р., якою затверджена мирова угода, не є правовстановлюючим документом та не надає право власності на частину домоволодіння. Відповідач вважає, що позивач не набула право власності відповідно до вимог закону, та вказує, що до визначення в судовому порядку індивідуального майна, яке може належить позивачці у спільному майні, позовні вимоги не підлягають розгляду (а.с. 54-55). У відповіді на відзив позивач зазначає, що виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності є правом співвласника, а не його обов`язком. При цьому нездійснення виділу частки не позбавляє особу права спільної часткової власності, враховуючи положення ст.ст. 355, 358, 364 ЦК України, та зазначає, що державна реєстрація права власності підтверджує факт речового права на нерухоме майно, проте, відсутність такої реєстрації не свідчить про відсутність у неї права власності на частку у спірному домоволодінні, її право власності підтверджується ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2008 р., якою затверджена мирова угода, яка в свою чергу є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на частку у спірному домоволодінні. Просила задовольнити її позов в повному обсязі (а.с. 69-70). У додаткових поясненнях відповідач зазначав, що йому не було відомо про існування та зміст мирової угоди, яка затверджена судом, договір про зміну розміру часток був укладений з додержанням законодавства України з використанням офіційних відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Розмір часток у спірному домоволодінні, які визначені у договорі від 30.03.2016 р., відповідають фактичним даним. За умовами цього договору жодне приміщення, що зазначено у мировій угоді, не перейшло до відповідача, а відтак договір від 30.03.2016 р. не порушує права позивача. На переконання відповідача, позов має бути заявлений до спадкоємців [PERSON] . Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Байша Н.В. в судовому засіданні пояснила, що позов є передчасним; позивач не зареєструвала своє право власності, яке визнане мировою угодою та вона не втратила можливість здійснити таку реєстрацію зараз, та лише за умови виникнення перешкод у реєстрації права власності позивач зможе звернутися до суду. Визначення частки позивачки у спірному домоволодінні має здійснюватися інженерами-техніками з урахуванням усіх фактичних даних. Адвокат Байша Н.В. додатково зазначила, про розмір частки, на яку позивач просить визнати за нею право власності, безпідставний, та позивач не навела того «математичного розрахунку», яким керувалася. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.1999 р. по справі №2-1812/1999 р. змінені ідеальні долі у будинку [ADDRESS] , та визнано, що [PERSON] та [PERSON] належить 25/100 частин, а [PERSON] - 75/100 частин будинку [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 25/200 частин будинку [ADDRESS] (а.с. 6-7). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2008р. по справі №2-319/08 затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна подружжя, згідно з якою: за [PERSON] визнається право власності: в житловому будинку літ. А-1 на приміщення 2-1, 2-2, 2-6, прибудову літ. А2-1, крильце літ. А, сарай літ. Д, оглядова яма, бесідка літ. М, зливна яма №11, на Ѕ частину замощень І, огорож №5, 6, 7, 8, 9, частину огородження №3, що розташовані в домоволодінні [ADDRESS] ; спільною сумісною власністю сторін в домоволодінні [ADDRESS] є: житлова прибудова літ. А3-1, гараж літ. Е, сарай літ. Л; відповідно до Акту про визнання часток від 30.08.1999 року зазначені будови становлять 75/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , які зареєстровані за [PERSON] ; за [PERSON] визнається право власності на 50/100 частин домоволодіння [ADDRESS] ; за [PERSON] визнається право власності на 25/100 частин домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 8-9). Позивач не зареєструвала своє право власності, що визнається сторонами та не потребує доведенню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Між [PERSON] та відповідачем 30.03.2016 р. був укладений договір про зміну розміру часток у спірному домоволодінні, внаслідок чого частки померлого та відповідача склали по Ѕ спірного домоволодіння. Була здійснена реєстрація права власності за вказаними особами у вказаних частках. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Відповідно до Договору дарування 25/100 частини домоволодіння від 10.10.2014 року, укладеного між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] ( Дарувальниця ) та [PERSON] (Обдарований), дарувальниця передала у власність свого сина - [PERSON] , а [PERSON] набув у власність 25/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Договір посвідчений нотаріусом Четвертої дніпропетровської держаної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. та зареєстровано в реєстрі за №3-1694 (а.с. 77). Відповідно до Акту про знесення об`єктів нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] від 19.02.2015 року, літня кухня цегла літ. Б, літня кухня дерево літ. б, сарай дерево літ. В, сарай дерево літ. Г, уборна бочка літ. И, душ сталь літ. К, за адресою: [ADDRESS] - знесені (а.с. 89). 30.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір про зміну розміру часток домоволодінні [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 262. Відповідно до п. 4 Договору, у фактичному користуванні відповідача знаходиться: в житловому будинку літера А-1, загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 22,5 кв.м., а саме: приміщення 1-1 площею 6,0 кв.м.; приміщення 1-2 площею 15,0 кв.м.; приміщення 1-3 площею 7,5 кв.м.; приміщення 1-4 площею 6,1 кв.м.; приміщення І площею 7,2 кв.м.. Житловий будинок літера Н-1 (з мансардним поверхом), загальною площею 83,5 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м.; альтанка літера П; №1-5 споруди. Що складає Ѕ частину домоволодіння (а.с.76). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 30.03.2016 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на Ѕ домоволодіння [ADDRESS] на підставі Витягу ДРРП, серія та номер: 27943746, виданий 10.10.2014, видавник: Державний нотаріус Четвертої дніпропетровської держаної нотаріальної контори Шугаєва Н.С.; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 142151200052, виданий 30.04.2015, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровської області; технічний паспорт, серія та номер: 04-0315, виданий 19.03.2015, видавник: ФОП [PERSON] ; договір про зміну розміру часток, серія та номер: 262, виданий 30.03.2016, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д.; договір дарування, серія та номер: 3- 1694, виданий 10.10.2014, видавник: Державний нотаріус Четвертої дніпропетровської держаної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. Того самого числа, а саме 30.03.2016 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на Ѕ домоволодіння [ADDRESS] на підставі Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, серія та номер: 4134584, виданий 14.07.2004, видавник: КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 142151200052, виданий 30.04.2015, видавник: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровської області; технічний паспорт, серія та номер: 04-0315, виданий 19.03.2015, видавник: ФОП [PERSON] ; договір про зміну розміру часток, серія та номер: 262, виданий 30.03.2016, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д.; рішення суду, серія номер: 2-1812, видане 29.10.1999, видавник: Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська (а.с.14-16). Процесуальні дії у справі: -ухвалю Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2021 р. задоволено клопотання позивача та витребувана від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. нотаріальну справу щодо посвідчення договору про зміну розміру часток, зареєстрованого в реєстрі за №262 від 30.03.2016р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] . - ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2022 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державна реєстрація права власності це публічне визнання права власності, яке вже існує на момент реєстрації такого права. Отже позивач є власником частки спірного домоволодіння, оскільки її право власності визнано мировою угодою, яка затверджена ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2008 р. по справі №2-319/08. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що ухвала суду не породжує права власності за позивачем, оскільки у даному випадку визнання права власності за позивачкою є способом судового захисту вже існуючого права, що відповідає змісту ст. 16 ЦК України. Наявність обставин, з якими діюче законодавство пов`язує припинення права власності, учасниками справи не доведено та судом не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявляючи вимогу про визнання недійсним договору про зміну розміру часток від 30.03.2016 р., позивачка посилається на порушення свого права власності на частку у спірному домоволодінні. Проте, як встановлено судом, до складу частки відповідача не входили об`єкти та приміщення, право власності на які визнані за позивачем мировою угодою, яка затверджена ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2008 р. по справі №2-319/08. Крім того, за своєю правовою природою договір про зміну розміру часток не є договором розпорядження нерухомим майном та не передбачає перехід права власності між сторонами договору. Таким чином, позивачем не доведено порушення її права власності на частку у спірному домоволодінні умовами Договору про зміну розміру часток від 30.03.2016 р. саме відповідачем, а відтак позовні вимоги в цієї частині задоволенню не підлягають. Також задоволенню не підлягає позов в частині скасування державної реєстрації, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29100287 від 05.04.2016р., оскільки ця вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним договору про зміну розміру часток від 30.03.2016р. в задоволенні якої судом відмовлено. Що стосується вимоги позову про визнання права власності на 1/6 частини домоволодіння, то, відмовляючи в її задоволенні, суд керується наступним. Як встановлено судом, право власності позивача на частку у спірному домоволодінні визначалося шляхом поділу частки домоволодіння, яка належала колишньому чоловіку - [PERSON] в порядку поділу майна подружжя. При цьому під час розгляду цієї справи не встановлено перехід права власності до іншої особи на об`єкти та приміщення, право власності на які визнано за позивачем відповідно до умов мирової угоди, яка затверджена судом. Таким чином, усі об`єкти спільної власності позивача та [PERSON] залишилися у межах частки, яка належала [PERSON] [PERSON] помер [INFO] та 05.04.2021 р. здійснена реєстрація спадкової справи в Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.04.2021р., виданий приватним нотаріусом Лавріщєвим О.А. (а.с. 26). Відповідно до ст.ст. 1216, 1218, ч.1 та ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, на день звернення позивача до суду спір щодо її права власності на частку у спірному домоволодіння має вирішуватися між нею та спадкоємцями [PERSON] . Однак вимоги до спадкоємців померлого позивачкою не заявлені. Відтак, підстави для задоволення вимоги позову про визнання права власності відсутні. Щодо розподілу судових витрат (п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України ), то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, має бути віднесений на рахунок позивача.

Outcome: dismissed