Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Крайній О.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 8 липня 2021 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шеверою О.С., зареєстрований в реєстрі за № 1432. Відповідно до п.8 договору купівлі-продажу сторони домовились про те, що продавець [PERSON] зніметься з реєстрації місця проживання за адресою відчужуваного житлового будинку до 20.07.2021 року. Крім того в будинку зареєстрований чоловік колишнього власника [PERSON] . Факт реєстрації відповідачів порушує її право на вільне розпорядження і користування майном. Представник позивача - адвокат Крайній О.В. в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, не повідомили про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подали. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносини. [PERSON] є власником земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком від 08.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шеверою О.С., зареєстрований в реєстрі за № 1432 (а.с.8-9). Право власності на вище зазначену земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 08.07.2021р. за № 42893077 (а.с.10). Отже, позивач у встановленому законом порядку набула право власності на спірну земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком. Відповідач [PERSON] є колишнім власником земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком, яка була зареєстрована у вищезазначеному будинку 19.09.1980 року по теперішній час, тобто на час укладення договору купівлі-продажу від 08.07.2021р. (а.с.25). Відповідач [PERSON] є чоловіком колишнього власника земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком, який був зареєстрований у вищезазначеному будинку 19.09.1980 року по теперішній час, тобто на час укладення договору купівлі-продажу від 08.07.2021р. (а.с.25). Згідно акту Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 01-12/5360 від 15.11.2021р. за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , але фактично не мешкає за місцем реєстрації (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У зв`язку з тим, що право власності на спірний житловий будинок за договором купівлі-продажу 08.07.2021р. перейшло до позивача, відповідачі втратили право користування ним. За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачами, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Водночас не підлягає задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання зняти відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки зняття з реєстрації місця проживання в житлових приміщеннях колишніх членів сім`ї їх власника або інших осіб відповідно до Закону України від 11.12.2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно зі ст. 7 цього Закону (у редакції Закону від 05 липня 2012 року № 5088-VI) цими органами зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Це означає, що належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідачів. Відповідно до ст.ст.317 ч.1, 319 ч.1, 391 ч.1 ЦК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial