Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2021 року через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом та з урахуванням уточнення і зміни предмету позову просив суд: витребувати з чужого незаконного володіння у [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 34755405 від 13.12.2019 року, припинивши право власності [PERSON] на вказану квартиру. У обґрунтування позовних вимог позивач повідомив, що 13 липня 2006 року він набув права власності на квартиру [ADDRESS] . Оригінал технічного паспорта та договору купівлі-продажу квартири знаходиться у позивача. Проте, приблизно 15.03.2021 він дізнався, що його квартиру 13.12.2019 було протиправно зареєстровано у власність відповідача [PERSON] за договором купівлі-продажу серія та номер 1153, посвідченим 28.04.2010 приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1992960580000 за номером запису 34755405. Позивач [PERSON] наголошує, що він є громадянином Республіки Білорусь і в Україні не проживає. У2010 році позивач був в Україні лише 6-7 червня. 28 квітня 2010 року, як і в будь-який інший час, [PERSON] спірну квартиру не продавав, нікому цього не доручав, договору не підписував, до нотаріуса не з`являвся і не підписував нотаріальних документів. До того ж, спірну квартиру позивачем придбано в шлюбі за нотаріально посвідченою згодою його дружини. У 2010 році жодної нотаріально посвідченої згоди на продаж квартири дружина позивача не надавала. Відповідач фактично не купував квартиру в 2010 році, а лише неправомірно зареєстрував її у свою власність за підробленим договором 13.12.2019. У зв`язку з чим він не зареєстрований у квартирі і не є власником особового рахунку по комунальним платежам. Оскільки відповідач оформив на себе власність на квартиру без укладення з позивачем допустимого договору, то її витребування, на думку останнього, має здійснюватися шляхом віндикації. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року за вказаним позовом відкрито провадження по справі. Також 31 березня 2021 року з метою забезпечення позову судом накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний №1992960580000 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та зупинено реалізацію вказаної квартири на електронних торгах державним підприємством «СЕТАМ». У судовому засіданні представникпозивача підтримав заявлений позов з урахуванням уточнення та зміни предмету позову у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення заперечував. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом оголошення на сайті суду, причини неявки суду не повідомляв. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з тих підстав, що вона 02.04.2021 стала переможцем електронних торгів з реалізації спірної квартири, яка належала відповідачу [PERSON] , організованих ДП «СЕТАМ», оплативши належним чином усі відповідні обов`язкові платежі, в тому числі і винагороду організатору торгів в розмірі 177 650,00 грн. Вважає, що задоволення позову та повернення квартири до її попереднього власника порушить її права, як переможця електронних торгів. Третя особа [PERSON] у судові засідання не з`являвся, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Суд вважає можливим провести розгляд справи без участі осіб, які не з`явилися. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 липня 2006 року позивач, громадянин Республіки Білорусь, [PERSON] за нотаріально посвідченою згодою дружини [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , посвідченим приватним нотаріусом Красієм В.Я. зареєстрованим в реєстрі за № 719. Зазначений договір внесений до Державного реєстру правочинів за номером № 1432607. 17 липня 2006 року право власності позивача на квартиру за цим договором зареєстровано за № 44526 «Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна». Оригінал технічного паспорта та договору купівлі спірної квартири від 13.07.2006 знаходиться у позивача. Як вбачається з реєстраційної справи № 1992960580000, належним чином засвідчена копія якої надана суду Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), квартира [ADDRESS] 13.12.2019 була зареєстрована у власність відповідача [PERSON] за договором купівлі-продажу серія та номер 1153, посвідченим 28.04.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1992960580000 за номером запису 34755405. У подальшому в межах виконавчого провадження № 63779143 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь третьої особи [PERSON] грошових коштів реалізовано на електронних торгах квартиру [ADDRESS] . Третя особа [PERSON] 02.04.2021 стала переможцем електронних торгів з реалізації спірної квартири (протокол № 532635 від 02.04.2021), організованих ДП «СЕТАМ», оплативши належним чином усі відповідні обов`язкові платежі, в тому числі і винагороду організатору торгів в розмірі 177 650,00 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Проте суд звертає увагу, що сторонами наведеного договору купівлі-продажу серія та номер 1153 вказано відповідача [PERSON] та позивача [PERSON] . Проте з паспортних відомостей позивача для виїзду за кордон судом встановлено, що 28.04.2010 він не був на території України, а відтак фізично не міг укласти та підписати договір, на підставі якого державним реєстратором 13.12.2019 спірна квартира була зареєстрована у власність відповідача. Також у матеріалах реєстраційної справи № 1992960580000 відсутня нотаріально посвідчена згода дружини позивача [PERSON] на продаж квартири [ADDRESS] 28.04.2010. А в самому договорі неправомірно вказано, що позивач не перебуває у шлюбі. За п. 61, 63 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ від 03.03.2004 № 20/5 (в редакції станом на 28.04.2010) при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження нерухомого майна, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності (довірчої власності) на вказане майно та, у передбачених законодавством випадках, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. Крім правовстановлювального документа на нерухоме майно (за винятком земельної ділянки), якщо воно підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно. За п. 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ від 03.03.2004 № 20/5 (в редакції станом на 28.04.2010) документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії з них, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Оригінали документів (наприклад, акти цивільного стану про народження, шлюб, смерть) повертаються особам, що їх подали, а в нотаріуса залишаються їх копії (фотокопії). Натомість нотаріусом КМНО [PERSON] 28.04.2010 не вилучено у позивача оригіналу договору купівлі-продажу квартири від 13.07.2006, що свідчить про грубе порушення умов Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та додатково доводить факт відсутності позивача при укладенні договору 28.04.2010. Згідно п. 6, 11 «Опису і зразка спеціального бланка нотаріального документа», затвердженого постановою КМУ від 05.08.2009 № 812 (в редакції на 28.04.2010) у правому нижньому куті на лицьовому боці бланка має міститися серія, яка складається з трьох літер, та номер із шести цифр, виконаний способом високого друку, та має бути виконаний один захисний голографічний елемент з зображенням символу правосуддя і контурів окремих областей України, на яких надруковані слова з виконаними мікротекстом літерами «UА» та «Україна» із стилізованою літерою «Н». Проте у договорі купівлі-продажу серія та номер 1153, посвідченим 28.04.2010 приватним нотаріусом КМНО [PERSON], використано нотаріальний бланк з використанням двох захисних голографічних елементів (внизу зліва), який було введено в обіг більш пізніми редакціями постанови КМУ (після 11.03.2011). За п. 15 «Порядку витрачання, зберігання, обігу спеціальних бланків нотаріальних документів і звітності про їх використання», затвердженого постановою КМУ від 05.08.2009 № 812 (в редакції станом на 28.04.2010), недійсними вважаються, зокрема, бланки через відсутність або пошкодження друкованого тексту, водяних знаків, серій або номерів, наявність дубльованих номерів. З листа Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29.03.2021 № 15247/6-21 вбачається, що Наказами Головного управління юстиції у місті Києві від 01.06.2012 № 1087 «Про передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]» та від 11.09.2012 № 2092 «Про внесення змін до наказу Головного управління юстиції у м. Києві від 01.06.2012 № 1087 «Про передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]» створено робочу групу Головного управління юстиції у м. Києві для передачі документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса [PERSON] до Київського державного нотаріального архіву. Робочою групою було здійснено вилучення справ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за період діяльності з 2009 по 2012 роки для передачі на зберігання до державного нотаріального архіву, про що складено відповідний акт з додатками. 26 березня 2021 року членами ЕК Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проведено огляд архівних документів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. В результаті огляду встановлено, що відповідно до Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2010 рік, приватного нотаріуса [PERSON], за реєстровим № 1153 02 серпня 2010 року наявний запис щодо засвідчення справжності підпису на документах. Договір купівлі-продажу від 28.04.2010 за реєстровим № 1153, стороною якого виступав позивач [PERSON] , в справах приватного нотаріуса [PERSON] відсутній. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 2688/5 від 07.08.2020 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24 листопада 2008 року за № 7201 на ім`я [PERSON] , анульовано. З урахуванням вищевказаного суд доходить висновку, що договір купівлі-продажу серія та номер 1153, посвідчений 28.04.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], не є укладеним, оскільки не підписувався позивачем. У постановах № 6-140цс14 від 17.12.2014, № 6-53цс12 від 31.10.2012 Верховний Суд України, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні ст. 216, 330, 388 ЦК України, зазначив наступне. Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. За положеннями ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За ст. 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених ст. 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені ст. 387, 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо. У постанові № 6-2161цс16 від 02.11.2016 ВСУ зазначає, що відповідно до ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. За ст. 328, 202 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, тобто погоджених дій сторін щодо своїх прав та обов`язків. Згідно ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення чи рішення суду щодо дійсності договору. За ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється шляхом вчинення посвідчувального напису на документі, в якому викладено текст правочину. На підставі встановленого вище, а також того, що договір купівлі-продажу серія та номер 1153, посвідчений 28.04.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], не є укладеним, суд вважає необхідним витребувати з чужого незаконного володіння у відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] спірне майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17). Враховуючи ті обставини, що договір купівлі-продажу серія та номер 1153, посвідчений 28.04.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], не є укладеним, суд вважає правильним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 34755405 від 13.12.2019 року, припинивши право власності [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] за реєстраційним номером 1992960580000, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 34755405. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вбачаєнеобхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 12 258,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved