Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

12 листопада 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 06 жовтня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що в період подружнього життя між ними часто виникали непорозуміння. Протягом 2020 року у неї з чоловіком склалися погані відносини, постійно виникали сварки, скандали. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим. Крім того, відповідач відмовляється добровільно надавати допомогу їхній спільній дитині. При цьому, він має постійний дохід, але ніколи не казав їй точний розмір доходів. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його (заробітку) доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 05 січня 2022 року. 05 січня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 21 січня 2022 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. В судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснила, що не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Також просила стягнути аліменти у заявленому в позові розмірі. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Однак, заперечував проти стягнення з нього аліментів, мотивуючи тим, що він ніде не працює та в нього немає коштів для сплати аліментів на дитину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 38 (а.с. 5). Під час шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] , батьком якої є відповідач (а.с. 6). Дитина зареєстрована разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с. 7). У частині 1 статті 21, частині 1 статті 24 СК України йдеться про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаєморозуміння. Так як заяв з приводу необхідності надання строку для примирення між подружжям сторони в судовому засіданні не заявляли та відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що доводи позову про неможливість збереження сім`ї є обґрунтованими, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що вона працює в ТОВ «Полісан» пакувальником-укладальником і розмір її заробітної плати становить близько 8000 грн після відрахування податків і зборів. Вона, відповідач та їх спільна дочка мають задовільний стан здоров`я. Також вона має на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована разом з дочкою. Іншого рухомого, нерухомого майна чи грошових коштів вона не має. Відповідач [PERSON] пояснив суду, що він на даний час ніде не працює. Стан його здоров`я задовільний. Інших осіб, у тому числі, дітей на утриманні не має. Має на праві спільної часткової власності 1/3 частку квартири по [ADDRESS] . Іншого рухомого, нерухомого майна чи грошових коштів на праві власності не має. Має заборгованість за кредитним договором, яка стягнута з нього за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є молодою особою працездатного віку, дані про осіб, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Таким чином, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - з 12 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимоги про розірвання шлюбу необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн 00 коп. Також з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн 00 коп. за позовною вимогою про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: approved