Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-20 00:00:00

позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача та просить стягнути з останнього 200 500 грн. як Ѕ частину спільного боргу подружжя. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у випадку неявки відповідача не заперечив, щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав в тому обсязі, що визначений у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без їхньої участі не надсилали, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явися, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про розгляд справи без їхньої участі не надсилав, про причини неявки суд не повідомив. Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 25 травня 2013 року по 21 березня 2019 року сторони перебували в офіційному шлюбі між собою, який 21 березня 2019 року був розірваний за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. За період шлюбу сторонами було придбано за спільні кошти майно, З кімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 87,4 кв. та житловою площею 46,5 кв.м.. Відповідне житло сторонами придбано за 503 424 грн. за участі у фонду фінансування будівництва виду А відповідачем [PERSON] згідно договору №6/373 від 18.09.2015 року з ТОВ «Фінансова компанія «Укрстандарт». В час перебування у шлюбі [PERSON] запозичила кошти у [PERSON] із строком погашення боргу до 30 грудня 2018 року. Відповідно до розписок топії додаються) позивач [PERSON] позичила грошові кошти в сумі: 51 000 грн. - 29.09.2015 року; 115 000 грн. - 06.12.2015 року; 115 000 грн. - 17.01.2016 року та 120 000 грн. - 19.01.2016 року, а всього на суму 401 000 грн. з цільовим призначенням їх на внески в будівництва спірної квартиру [ADDRESS] . Загальна вартість вкладу подружжя в об`єкт інвестування складала 503 424 грн. Залишок грошових коштів на суму 102 424 грн. були вкладом в інвестування житла, як спільні заощадження подружжя. Позивачка вказуючи, що виникнення необхідної позики зумовлено відсутністю заощаджень на повну суму внеску для участі у фонді фінансування будівництва виду А, на моменти укладення договору №6/73 від 18.09.2015 року з ТОВ «Фінансова компанія «Укрстандарт» так і подальшою необхідністю фінансового інвестування будівництва, звернулася з відповідним позовом до суду. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду-Хмельницької області суду від 18 лютого 2019 року №686/19347/18, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2019 року та набрало законної сили, про визнання особистою приватною власністю квартири та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю квартири та її поділ, первісний позов [PERSON] про визнання квартири особистою власністю залишено без задоволення та задоволено зустрічний позов [PERSON] , за яким визнано квартиру [ADDRESS] на території ГрузевицькоіІ сільської ради, житловий масив «Грузевиця - 2», Хмельницького району Хмельницької] області спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; здійснено її поділ в Ѕ частині кожному. Відповідні розписки, які прирівняні до договорів позики та укладені між [PERSON] та [PERSON] стороною відповідача не оспорювались. Обставини отримання виникнення боргових зобов`язань, предмет їх виникнення встановленні окресленими вище рішеннями судових інстанцій. При постановленні рішення, судом надано належну оцінку доказам, поданим сторонам щодо особистого вкладу кожного з подружжя в інвестування житла згідно договору №6/373 від 18.09.2015 року з TOB «Фінансова компанія «Укрстандарт», в тому числі надано належну оцінку рішенню суду №686/11242/18, на яке сторона відповідача посилалась, як на доказ наявності особистих коштів, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто грошові кошти за договором позики. В подальшому 26 липня 2019 року відповідач [PERSON] , яка є матір`ю відповідача [PERSON] , в рамках виконавчого провадження за ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/11242/18. набула право власності на квартиру [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця - 2», Хмельницького району Хмельницької області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 14 листопада 2019 року на підставі рішення Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у справі №686/11242/18, право власності за [PERSON] на означену квартиру було скасовано державним реєстратором та, державним реєстратором зроблено запис під №34187951 про належність на праві власності [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради, Житловий масив «Грузевиця - 2», Хмельницького району Хмельницької області з підстав рішення суду №686/19347/18 від 18.02.2019. Таким чином, придбана на ім`я відповідача [PERSON] квартира, є спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, що було визнано судами попередніх інстанцій і відповідач не спростував судовими рішеннями презумпцію співвласності подружжя, а відтак боргові зобов`язання перед кредитором [PERSON] створюють обов`язки для подружжя і після розлучення. З метою виконання умов договору №6/73 від 18.09.2015 року укладеного одним із подружжя [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Укрстандарт» про участь у фонді фінансування будівництва виду А, у подружжя виникли зобов`язання на виконання яких, між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики, як окреслено вище за відповідними датами на загальну суму 401 000 грн., з терміном повернення до 30 грудня 2018 року. Позивач [PERSON] отримала від кредитора [PERSON] , на свою адресу письмову претензію від 27 грудня 2019 року щодо повернення 401 000 боргу. Відповідна претензія була і адресована і позивачу - відповідачу за зустрічним позовом [PERSON] , за якою кредитор поставив вимогу сторонам, як солідарним боржникам, якими умови договору невиконані, виконати договірні умови та повернути борг. 9 січня 2020 року позивачем [PERSON] виконано умови договорів позики від 29 вересня 2015 року на суму 51 000 грн., від 06 грудня 2015 року на суму 115 000 грн., від 17 січня 2016 року на суму 115 000 грн. та від 16 січня 2016 року на суму 120 000 грн., про що кредитором видано нотаріальну заяву серії НОК № 538881, зареєстровану в реєстрі за №29 приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу Балац Т.П. Відповідно до вимог ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане договором, використане в інтересах сім`ї. Таким чином, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають однакові права та обов`язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов`язань. У період отримання коштів в борг від [PERSON] на суму 401 000 грн., сторони проживали разом у зареєстрованому шлюбі. Повернення кредитору грошових коштів та виконання зобов`язання відбулося 9 січня 2020 року, тобто після припинення шлюбних відносин, а тому слід врахувати, що кошти були повернуті з особистих коштів позивача [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» викладеного у п. 24 постанови визначено, що до складу майна, яке підлягає поділу, включається загальне майно подружжя наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно із ч. З ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв ії одержанню. Відповідна правова позиція закріплена ухвалою ВССУ від 15 травня 2017р. у справі № 718/585/16-ц, який підтверджуючи законність рішення суду підкреслив, що майно придбане за запозичені (кредитні кошти та оформлене на одного з подружжя все одно є об`єктом спільної сумісної власності і підлягає поділу судом оскільки не входить до переліку майна, передбаченого ст. 57 СК України - «майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка». Окрім Цього для суду важливим є встановлений факт, що нерухомість була придбана в інтересах сім`ї, тому відповідно до ч, 4, ст. 65 СК України купівлі-продажу, кредиту та іпотеки створюють обов`язки для обох з подружжя і після розлучення. Таким чином, якщо навіть на час придбання в шлюбі майна використовувалися запозичені кошти одним із подружжя, вони вважаються використаними в інтересах сім`ї і не є особистою власністю одного з подружжя, а відтак створює солідарні обов`язки подружжя за відповідним договором. Враховуючи презумпцію рівності часток подружжя у майні відповідно до ч.1 ст.70|СК України, на думку сулу, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню боргових зобов`язань подружжя на суму 200 500 грн..

Outcome: approved