Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Старий Крим Автономної Республіки Крим. Заява мотивована тим, що він є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] у Старий Крим Автономної Республіки Крим. На початку 2021 року заявник звернувся до Обухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою реєстрації смерті його баби, [PERSON] 26 березня 2021 року він отримав відповідь № 323/21.17-68 про відмову в реєстрації смерті його баби, оскільки свідоцтво про смерть видано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідне для отримання свідоцтва про смерть державного зразка, а також оформлення спадщини. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2021 року для розгляду вказаної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 грудня 2021 року вказану заяву залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали 13 січня 2022 року заявником надано до суду засвідчені у встановленому законом порядку копії документів, що додаються до заяви та необхідні для відправки заінтересованій особі, а також докази спорідненості заявника з померлою. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, однак представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявника, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, поважність причин неявки суду не відомі. Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, які беруть у ній участь. Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд встановив наступні обставини і прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є бабою заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження батька заявника - [PERSON] від 07 серпня 1961 року, виданого міським ЗАГС м. Балашов серії [NUMBER] , та свідоцтвом про народження заявника від [INFO] , виданим Дніпровським відділом ЗАГС м. Києва. [PERSON] померла [INFO] у м. Старий Крим Автономної Республіки Крим. Факт смерті підтверджено копією документа невстановленого зразка - свідоцтвом про смерть, виданим 02 жовтня 2020 року Кіровським районний відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим серії [NUMBER] . 26 березня 2021 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено заявнику в проведенні державної реєстрації факту смерті, оскільки на підтвердження факту смерті надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. У зв`язку з вищенаведеним суд зазначає, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. У цьому випадку такими документами є надане заявником свідоцтво про смерть. За змістом пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупованою територією є сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов`язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв`язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території. Таким чином, будучи померлою у м. Старий Крим, державна реєстрація смерті баби заявника не була проведена у відповідності до законодавства України. На території України даний факт неможливо засвідчити, оскільки заявником для підтвердження факту смерті подано документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Положеннями статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою ; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Оскільки реєстрація смерті громадянки України [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то наявні законні підстави встановити факт її смерті у судовому порядку. Згідно з частиною четвертою статті 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті, підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved