Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ КБ "ПриватБанк" про зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ "ПриватБанк" та власником карти "Універсальна" № [NUMBER] та № [NUMBER] . У квітні місяці 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання та скасування нарахованих відсотків незаконними, визнання договору про встановлення розстрочки з кредитної карти недійсним. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.09.2020 року у вказаній справі було встановлено, що позивач, звернувшись до суду обґрунтовувала позовні вимоги тим, що "з 12 на 13 жовтня 2018 року невідомою особою було здійснено перевипуск Sim-карти номера її мобільного телефону. За допомогою вказаної Sim-карти з кредитної карти № [NUMBER] було списано 2789,00 грн., а також оформлено дві миттєві розстрочки з карти № [NUMBER] на загальну суму 19 000 грн. (14000 грн. і 5000,00 гривень). У зв`язку з тим, що списання коштів, а також оформлення миттєвої розстрочки відбулось несанкціоновано, вона за телефоном гарячої лінії 3700 звернулась до АТ КБ "ПриватБанк" з вимогою заблокувати всі відкриті на її ім`я картки та повідомила про факт шахрайства. Крім того, 13 жовтня 2018 року вона звернулась з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення до Мукачівського відділу поліції Головного управління поліції у Закарпатській області міліції. По даному факту Мукачівським відділом поліції Головного управління поліції у Закарпатській області розпочато кримінальне провадження № 12018070040002392 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України. В судовому засіданні не доведено, що позивач вчиняла розпорядження щодо списання/перерахунку коштів, або будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з її рахунків, натомість встановлено, що позивачем негайно повідомлено на гарячу лінію відповідача про несанкціоноване списання коштів з кредитної карти. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Вказане свідчить про відсутність вини позивача, а тому відмова банку у відновлення залишку кредитних коштів які були списані з його рахунку, є неправомірною. Таким чином судом встановлено правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення безпідставно списаних грошових коштів з АТ КБ "ПриватБанк" в сумі 2789 гривень, однак враховуючи, що відповідачем були перераховані зазначені кошти на картковий рахунок позивача, що підтверджується матеріалами справи, а саме витягів з виписки по карті позивача (а.с. 100-102) та визнається сторонами, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню. Як встановлено вище, відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" не надано доказів на підтвердження здійснення позивачем [PERSON] дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, внаслідок чого були укладені договори розстрочки . Вказане свідчить про відсутність вини позивача. Разом з тим, відповідачем були перераховані кошти в сумі 2 789 гривень на картковий рахунок позивача, що підтверджується матеріалами справи, а саме витягів по карті і дана обставина не заперечується сторонами". Аналогічні обставини були встановлені Мукачівським міськрайонним судом у справі №303/6178/19 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, яким у задоволенні позову відповідачу було відмовлено. Однак, незважаючи на це позивач систематично та регулярно отримує від відповідача дзвінки, листи та повідомлення про наявність заборгованості з вимогами її негайного погашення. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26.10.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Сочка В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача АТ КБ "ПриватБанк" - Гриниха Т.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, які були надані сторонами у справі і надаючи їм оцінку як в цілому, так і кожному доказу, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.09.2020 року справа №303/2374/19 2/303/56/20 за позовом [PERSON] до АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення безпідставно списаних грошових коштів, визнання та скасування нарахованих відсотків незаконними, визнання договору про встановлення розстрочки з кредитної картки недійсним, в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01.02.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02.09.2020 року без змін. Також в судовому засіданні встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.04.2021 року справа №303/6178/19 2/303/35/21 за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, в задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" було відмовлено. Відповідно до листа від 10.06.2021 року представника відповідача АТ КБ "ПриватБанк" - Деняк І.В. зазначається, що відповідно до ч.2 ст.1054 та до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Рішення суду про відмову в примусовому стягненні заборгованості за кредитним договором не є підставою для здійснення перерахунку або списання заборгованості та закриття кредиту. Ми рекомендуємо Вам погасити заборгованість за Вашим кредитним договором. У відповідності до листа від 29.06.2021 року №20.1.0.0.0/7-210629/7381 зазначається, що на звернення від 29.05.2021 року з приводу виконання рішення суду АТ КБ "ПриватБанк" повідомляє про неможливість задоволення вимог. Згідно листа від 27.07.2021 року №20.1.0.0.0/7-210629/7772 зазначається, що ст.1054 ЦК України встановлено, що кредит надається на умовах його повернення в майбутньому та платності. Водночас повернення кредиту є основним принципом функціонування Банку. Оскільки кредитування тісно пов`язане з іншими банківськими програмами, неповернення кредиту негативно впливає на роботу всього банку, тому Банк не може припинити Ваше зобов`язання щодо повернення кредиту. В судовому засіданні також було встановлено, що відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" були перераховані кошти в сумі 2 789 гривень на картковий рахунок позивача [PERSON] , що не заперечується і самими сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч.1 ст.1071 ЦК України банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта. Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою - запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунку клієнта, фінустанова повинна нести відповідальність. Положенням ст.1073 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного зарахування коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до частин 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 13.05.2015 року в справі № 6-71цс15. Також у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 року у справі №699/16-ц (провадження №61-16504св18) та від 05.12.2018 року у справі № 754/15020/15-ц (провадження № 61-22283св18) зроблено висновок, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Щодо вимоги позивача про зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" відновити [PERSON] залишок коштів на карткових рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] до стану, який існував станом на 23 год. 59 хв. 12.10.2018 року то вона не підлягає до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] не зверталася до відповідача із заявами або листами з цього приводу, або що їй було відмовлено. Також щодо вимоги позивача про зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" припинити нарахування щомісячних платежів, процентів, пені та інших штрафних санкцій то вона також не підлягає до задоволення, оскільки, представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів, що відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" здійснюється таке нарахування. Щодо вимоги позивача про зобов`язання АТ КБ "ПриватБанк" скасувати нараховані щомісячні платежі, проценти, пеню та інші штрафні санкції то вона не підлягає до задоволення, так як, представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів, що відповідачем АТ КБ "ПриватБанк" нараховані такі платежі. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову представника позивача [PERSON] - [PERSON] про зобов`язання вчинити дії слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed