Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-06 00:00:00

03.08.2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач спільно проживали однією сім`єю з грудня 2007 року з без реєстрації шлюбу. Від стосунків у сторін [INFO] народилась спільна донька [PERSON] . Відповідач був присутній на партнерських пологах і безпосередньо приймав участь у народженні дитини. Оскільки сторони не перебували в шлюбі, тому у свідоцтві про народження запис про батька дитини був проведений зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Починаючи з 25 грудня 2015 року через різні погляди на життя, сварки, небажання відповідача здійснити юридично значимі дії щодо власної дитини та вступити в зареєстрований шлюб з позивачем, сторони припинили спільне проживання однією сім`єю, але спілкування не припинили. Після народження дитини, відповідач постійно спілкувався з нею та проводив час, цікавився її особистим життям, здоров`ям, брав участь у її навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. Спільна донька сторін має важке хронічне захворювання - правобічний грудопоперековий сколіоз II ступеню і знаходиться на обліку лікаря. Для проведення її лікування необхідні значні кошти, оскільки дитині потрібні систематичні масажі, виготовлення коригуючого корсету, відвідування ЛФК та басейну. З 2020 року відповідач почав надавати матеріальну допомогу на утримання власної доньки епізодично, через що сторони почали сваритись, оскільки власного заробітку на утримання доньки [PERSON] , позивачу не вистачає, їй важко самостійно утримувати дитину, відповідач добровільно матеріально забезпечувати дитину систематично відмовився, тому позивач вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою про визнання батьківства відповідача по відношенню до дитини. За таких обставин позивач просить суд: визнати батьківство [PERSON] , 1967 р.н., по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , від 28 квітня 2009 року № 958, що складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції та в розділі відомостей про батька зазначити [PERSON] , громадянина України, уродженця с. Комишня, Миргородського району, Полтавської області, решту даних залишити без змін, а також судові витрати покласти на відповідача. 09.08.2021 року ухвалою суду відкрите загальне позовне провадження у цивільній справі. 11.10.2021 року підготовче провадження у цивільній справі закрите, призначене судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строків позовної давності та його необгрунтованістю. Представник Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про день та час розгляду справи повідомлений, проте в судове засідання не з`явився. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) у судове засідання не з`явився, однак надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] від 28.04.2009 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у відомостях про матір значиться [PERSON] , громадянка України, у відомостях про батька значиться [PERSON] , громадянин України (а.с.5). Під час розгляду справи було встановлено, що народженню дитини [PERSON] передувало проживання позивача [PERSON] ( до шлюбу [PERSON] ) разом із відповідачем [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка в період часу з грудня 2007 року по 25 грудня 2015 року, однак без реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану. За ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст.128 СК України, за відсутності заяви право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що запис про батька дитини [PERSON] було здійснено у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері. Як передбачено ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Вказані позивачем обставини про те, що відповідач [PERSON] весь час після народження дитини постійно спілкувався з дівчинкою, цікавився її розвитком, здоров`ям, брав участь у її навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, допитана в якості свідка [PERSON] в суді зазначила, що працювала разом з позивачем та відповідачем на заводі. Між [PERSON] та [PERSON] існували стосунки як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, від спільного проживання у них народилась донька [PERSON] . Деякий час сторони проживали у с.Піщане, оскільки доглядали за бабусею відповідача. Знає, що у дитини є проблеми зі спиною. Також зазначила, що дівчинка спілкується з батьком, проте на даний час він не надає їй матеріальної допомоги. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що знає сторін з перших днів як вони проїхали проживати у с.Піщане. Вона сприймала їх як подружжя і жодного разу не чула від відповідача, що він заперечував своє батьківство. На даний час [PERSON] та [PERSON] не проживають разом, проте вона інколи бачить, що донька приїздить до батька в гості і називає його татом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами, показаннями свідків тощо. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Захист державою сім`ї, дитинства, материнства і батьківства закріплені у ст. 51 Конституції України. Вказана конституційна норма про захист батьківства та дитинства стала стимулом для пошуку позивачем справедливого рішення. Відповідно до ст. 7 Конвенції Про права дитини, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. З урахуванням наявних у справі та належно оцінених доказів, з дотриманням норм процесуального права, суд приходить до висновку щодо доведеності факту батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , а тому дана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. У відповідності до вимог п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про: визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи сторони відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності, передбаченого частиною другою статті 129 СК України, є безпідставними з огляду на таке. Відповідно до статті 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до ЦК України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на положення статті 128 СК України, яка передбачає можливість визнання батьківства щодо дитини за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України (спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою). Згідно з частиною першою статті 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У частині другій цієї статті закріплено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. На підставі викладених норм сімейного права можна зробити наступні висновки. Законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Тому положення частини другої статті 129 СК України, яке є спеціальним, не може бути поширене на положення про визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України. Таким чином, вимога про визнання батьківства в порядку статті 128 СК України строк позовної давності не застосовується. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908 грн 00 коп.

Outcome: approved