Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів. Позовна заява мотивована тим, що позивач 27 грудня 2017 позичив відповідачу грошові кошти у сумі 2 300,00 доларів США, які на дату отримання зазначеної позики по курсу до гривні України складають 62 000, 00 грн. Відповідно до умов позики, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в термін до «31» січня 2017 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав стороні позивача боргову розписку від 24.12.2017 року, яка також передбачала передачу в заставу автомобіль марки: «Mitsubishi», модель: «L-300», державний номер: [NUMBER] , 1996 року випуску. В силу певних обставин, автомобіль марки: «Mitsubishi», модель: «L-300», державний номер: [NUMBER] , 1996 року випуску, в заставу передано не було, оскільки зазначений автомобіль не належав на праві приватної власності відповідачу, а перебував у власності його дружини. Крім того, боргову розписку було складено в присутності свідків, якими були громадяни: [PERSON] , та [PERSON] . Грошові кошти Відповідачу було надано за попередньою домовленістю сторін за для спрямування їх на лікування його дружини, без мети отримання прибутку. У встановлений борговою розпискою строк, а саме до «31» січня 2017 року, відповідач борг позивачу не повернув, уникає зустрічі, постійно переносить термін повернення боргу посилаючись на різні свої життєві обставини, при цьому відмовляється надати боргову розписку в новій редакції, на новий більш тривалий термін. Таким чином, відповідач зловживає своїм правом та не виконує взяті на себе боргові зобов`язання відповідно до умов договору позики, а відтак позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою судді від 02.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді від 15.06.2021 року визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, надаючи пояснення посилався на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо вимог позовної заяви. Надав суду докази на підтвердження відсутності у нього будь-яких доходів. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 27 грудня 2017 позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 2 300,00 доларів США, які на дату отримання зазначеної позики по курсу до гривні України складають 62 000, 00 грн., що підтверджується відповідною письмовою розпискою. Відповідно до умов позики, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути грошові кошти в термін до «31» січня 2017 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав стороні позивача боргову розписку від 24.12.2017 року, яка також передбачала передачу в заставу автомобіль марки: «Mitsubishi», модель: «L-300», державний номер: [NUMBER] , 1996 року випуску. Зі змісту позовної заяви, автомобіль марки: «Mitsubishi», модель: «L-300», державний номер: [NUMBER] , 1996 року випуску, в заставу передано не було, оскільки зазначений автомобіль не належав на праві приватної власності відповідачу, а перебував у власності його дружини. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу грошові кошти, в свою чергу відповідач у встановлений борговою розпискою строк, а саме до «31» січня 2017 року, грошові кошти не повернув. Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м. Києві було нaдaно відповідь на запит Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2021 року, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, період з 24.12.2017 по 09.12.2021 року транспортний засіб Mitsubishi L-300, 1996 року випуску, об`єм двигуна 2477 куб.см., номер кузова [NUMBER] державний номер: [NUMBER] , на ім`я [PERSON] не реєструвався. Згідно додаткової інформації з ЄДР вказаний транспортний засіб зареєстрований на ім`я гр. [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 20.05.2003 року. За ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 2 ст. 553 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до курсу валют НБУ, станом на 23.12.2020, курс доллару США становив 28, 2513 грн. Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання, одностороння відмова від якого, як і одностороння зміна умов якого не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, як встановлено ст. 530 ЦК України. Неможливість виконання боржником грошового зобов`язання не звільняє його від відповідальності. Водночас ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Аналізуючи фактично укладені між сторонами договори позики, що оформлені у вигляді розписок, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором, суд дійшов висновку, що при оформлені розписки відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки. Отже, відповідач як боржник має сплатити позивачу суму боргу в загальному розмірі 64 978, 00 грн. Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Враховуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю у повному обсязі. При цьому, в ході розгляду справи суду не було надано доказів на підтвердження тієї обставини, що власником транспортного засобу Mitsubishi L-300, 1996 року випуску, об`єм двигуна 2477 куб.см., номер кузова [NUMBER] державний номер: [NUMBER] , який згідно розписки визначений в якості застави є відповідач [PERSON] . Як і не надано суду доказів передачі вказаного автомобіля в заставу власником, яким згідно додаткової інформації з ЄДР є [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 20.05.2003 року. Також позивачем та відповідачем не було заявлено в ході розгляду справи будь-яких вимог, стосовно вказаного предмету застави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved