Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-26 00:00:00

Позивач Тернопільська окружна прокуратура пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на користь Держави в особі Тернопільської міської ради кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в лікувальному закладі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» в сумі 32598,74 гривень, які перерахувати в дохід обласного бюджету за наступними реквізитами: р/р UA618999980314040544000019751 Державна казначейська служба України, ГУК у Тернопільській області 24060300, м. Київ, код ЄДРПОУ 37977599, код класифікації доходів бюджету 2406300 «Інші надходження». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що органом досудового розслідування встановлено, що 02 грудня 2019 року, близько 02 год. 30 хв., [PERSON] перебуваючи на пішохідному переході, що на вул. Руська, поблизу виїзду із вул. Коперника у м. Тернополі, в ході конфлікту із [PERSON] , проявивши злочинну недбалість та не передбачивши можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, хоча, був зобов`язаний і міг передбачити їх настання в обстановці, що склалась, внаслідок своєї злочинної поведінки, наніс один удар лівою рукою в ліву ділянку обличчя [PERSON] , від чого останній втративши рівновагу, впав на прилягаючу поверхню навзнак та вдарився задньою частино голови об асфальтне покриття, внаслідок чого втратив свідомість та в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння і основи черепа із забиттям речовини лобової частки лівої півкулі головного мозку та зовнішніх ушкоджень забійні рани потиличної ділянки із забиттям м`яких тканин, по внутрішній поверхні верхньої губи та лівої щоки, які за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Ухвалою Тернопільського міськайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2020 року у справі №607/14296/20 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження №12019210010003474 закрито. Цивільний позов процесуального керівника [PERSON] в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів на користь міського бюджету, витрачених на лікування потерпілого від злочину, залишено без розгляду. Згідно інформації комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», потерпілий у вказаному кримінальному провадженні [PERSON] , з 03 грудня 2019 року по 30 грудня 2019 року знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні вказаного медичного закладу. Вартість лікування та перебування [PERSON] у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» становить 32598,74 гривень. Власником, засновником та органом управління Підприємством виступає Тернопільська міська рада. Таким чином, кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] підлягають стягненню із [PERSON] на користь міського бюджету. Бездіяльність Тернопільської міської ради, як органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», зі звернення до суду з позовом про стягнення коштів до місцевого бюджету, свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів територіальної громади, що підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду. З цих підстав просять позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] до суду не подавав. Представник позивача Тернопільської окружної прокуратури Колесник Г. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивача не заперечила проти заочного вирішення справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2020 року (справа №607/14296/20) 02 грудня 2019 року, близько 02 год. 30 хв., [PERSON] перебуваючи поблизу бару «Лисий», що на вул. Січових Стрільців у м. Тернополі, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, розпочався словесний конфлікт із [PERSON] , який в подальшому перенісся на пішохідний перехід, що на [ADDRESS] . [PERSON] у ході конфлікту із [PERSON] , проявивши злочинну недбалість та не передбачивши можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, хоча, був зобов`язаний і міг передбачити їх настання в обстановці, що склалась, внаслідок своєї злочинної поведінки, наніс один удар лівою рукою в ліву ділянку обличчя [PERSON] , від чого останній втративши рівновагу, впав на прилягаючу поверхню навзнак та вдарився задньою частино голови об асфальтне покриття, внаслідок чого втратив свідомість та в результаті чого отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння і основи черепа із забиттям речовини лобової частки лівої півкулі головного мозку та зовнішніх ушкоджень забійні рани потиличної ділянки із забиттям м`яких тканин, по внутрішній поверхні верхньої губи та лівої щоки, які за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Вказаною ухвалою суду звільнено від кримінальної відповідальності [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження №112019210010003474 від 03 грудня 2019 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України закрито. Цивільний позов керівника [PERSON] в інтересах держави в Тернопільської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів на користь міського бюджету, витрачених на лікування потерпілого від злочину, залишено без розгляду. Згідно листа комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №1312 від 07 серпня 2020 року, [PERSON] , з 03 грудня 2019 року по 30 грудня 2019 року знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні вказаного медичного закладу (27 ліжко-дні). Вартість лікування та перебування [PERSON] у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» становить 32598,74 гривень (вартість лікування 2144,42 грн., обстеження 661,71грн., 27 ліжко-дні х 1103,46 грн.). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою - комунальним підприємством, що здійснює такі види діяльності: діяльність лікарняних закладів; загальна медична практика. Статутом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженого рішенням Тернопільської міської ради від 25 жовтня 2019 року №7/39/131 визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління Підприємством виступає Тернопільська міська рада. Таким чином, кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] підлягають стягненню із [PERSON] на користь держави в особі Тернопільської міської ради. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За правилами ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч.3 ст.1206 ЦК України Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я». Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я» передбачено, що на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч.3, п.2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Згідно відповіді комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» від 27 червня 2021 року за №878, наданої на запит Тернопільської окружної прокуратури, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не зверталося до суду із позовом про стягнення із [PERSON] витрат на лікування потерпілого [PERSON] та не заперечує щодо пред`явлення позову про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги». Відповідно до листа Тернопільської міської ради №7326 від 01 вересня 2021 КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не зверталась до суду з позовом про стягнення із [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Як убачається із матеріалів цивільної справи, Тернопільська окружна прокуратура зверталася із листами від 26 серпня 2021 року до Тернопільської обласної ради та комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», у яких було повідомлено про намір Тернопільської окружної прокуратури звернутись до суду із позовом про стягнення з [PERSON] коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в лікувальному закладі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» в сумі 32598,74 гривень. Наведені обставини, дають право Тернопільській окружній прокуратурі вживати заходи представницького характеру на захист інтересів держави в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Суд також враховує, що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Наведені норми також дають прокуратурі право звернення до суду з наведеним позовом. За вказаних обставин, враховуючи те, що потерпілому [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та, відповідно, закладом охорони здоров`я понесено витрати на лікування потерпілого [PERSON] у сумі 32 598,74 гривень, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved