Jurisdiction: civil
Date: 2022-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому просить: - припинити стягнення з неї аліментів на утримання [PERSON] , який народився [INFO] , що стягуються на підстав рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.09.2015 р. у справі № 274/2548/15-ц, починаючи з березня 2016 р., та звільнити її від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася з березня 2016 р.; - припинити обтяження у вигляді заборони на відчуження квартири [ADDRESS] , що належить їй на праві приватної власності, накладене рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.09.2015 р. у справі № 274/2548/15-ц; - визнати [PERSON] , який народився [INFO] , таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 12.03.2021 р. зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Позов обґрунтований тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.09.2015 р. у справі № 274/2548/15-ц [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина - [PERSON] , який народився [INFO] , стягнуто з [PERSON] аліменти на його утримання та накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS] . У лютому 2016 р. [PERSON] був усиновлений, відтак у [PERSON] припинився обов`язок сплачувати аліменти на його утримання. [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] , однак його реєстрація місця проживання за цією адресою перешкоджає [PERSON] здійснювати правомочності власника квартири. Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Ухвалою від 26.01.2022 р. провадження у справі в частині позовних вимог про припинення стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , який народився [INFO] , що стягуються на підстав рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.09.2015 р. у справі № 274/2548/15-ц, починаючи з березня 2016 р., та звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася з березня 2016 р., закрито у зв`язку з відмовою від цих вимог. Судом з`ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.09.2015 р. у справі № 274/2548/15-ц [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її сина [PERSON] , який народився [INFO] , стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 300,00 грн. щомісячно шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини, відкритий у відділенні Ощадбанку України, починаючи з 02.06.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття, та накладено заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , в якій зареєстрований її син - [PERSON] (а. с. 20 - 22). [PERSON] , який народився [INFO] , був усиновлений у лютому 2016 р., що підтверджується листом від 29.12.2020 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Надія-9", листом від 28.12.2020 р. Міської служби у справах дітей Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, висновком від 25.01.2022 р. Виконавчого комітету Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (а. с. 13, 14, 72 - 73). [PERSON] орієнтовно з березня 2015 р. у належній [PERSON] квартирі [ADDRESS] не проживає, квартира після двох пожеж сильно пошкоджена та не придатна для проживання, що підтверджується актом від 11.02.2021 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Надія - 9" (а. с. 15). [PERSON] вибув на постійне місце проживання в іншу область України, в сім`ю усиновлювача на правах сина, де проживає та зареєстрований під іншим прізвищем по теперішній час, що підтверджується висновком від 25.01.2022 р. Виконавчого комітету Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (а. с. 72 - 73). Відповідно до зазначеного висновку, Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає за доцільне визнати [PERSON] таким, що втратив право на житло - квартиру [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 232 Сімейного кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. Таким чином у лютому 2016 р. у [PERSON] припинилися особисті та майнові права і обов`язки між нею та [PERSON] . Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] користуванням житлом - квартирою [ADDRESS] (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім`ї власника цього житла - [PERSON] . У зв`язку з усиновленням у лютому 2016 р. [PERSON] останній перестав бути членом сім`ї власника зазначеного житла - [PERSON] . Пунктом 4 частини першої статті 406 Цивільного кодексу України визначено, що сервітут припиняється у разі: припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Оскільки [PERSON] перестав бути членом сім`ї власника житла (квартири [ADDRESS] ) - [PERSON] , то припинилась обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту (права користуванням житлом), а відтак цей сервітут припинився, тобто [PERSON] втратив право користування цим житлом. За таких обставин потреба у забороні на відчуження квартири [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , відпала та на даний час відсутня. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку. що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved