Jurisdiction: civil
Date: 2022-02-02 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 135\~980,97 грн., три проценти річних у розмірі 15\~339,37 грн. за порушення грошового зобов`язання за договором страхування засобів наземного транспорту №530531628 від 08 жовтня 2007 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 08 жовтня 2007 року між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», правонаступником якого є ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та нею був укладений договір №530531628 страхування засобів наземного транспорту автомобіля «Mitsubishi\~Pajero» д.н.з. [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] 02 січня 2008 року на автошляху с. Перше Травня - Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровській області [PERSON] рухаючись на автомобілі «Mitsubishi Pajero» д.н.з. [NUMBER] не впорався з керуванням, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна\~пригода і\~даний автомобіль\~було пошкоджено. 04 січня 2008 року, в установлені договором строк позивачка повідомила страхову компанію про настання страхового випадку та 23 травня 2008 року подала пакет необхідних документів. Однак ПрАТ "АСК "ІНГО УКРАЇНА" відмовило у виплаті страхового відшкодування. Оскільки позивачка не погодилася із рішенням страховика, вона була змушена звернутися до суду Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровській області від 13 серпня 2015 року по справі №175/5441/14-ц позов було задоволено частково та стягнуто з ПрАТ "АСК "ІНГО УКРАЇНА" на користь позивачки страхове відшкодування у розмірі 122 620,92 грн. за договором страхування засобів наземного транспорту від 08 жовтня 2007 року. Постановою Верховного суду від 24 жовтня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування у розмірі 122 620,92 грн. залишено в силі. Також, цією постановою з ПрАТ "АСК "ІНГО УКРАЇНА" на користь позивачки за період з вересня 2008 року по жовтень 2014 року було стягнуто пеню в розмірі 12 262,09 грн., 3% річних - 23 281,17 грн. та інфляційні втрати - 76 822,00 грн. Між тим, тільки 02 січня 2019 р. ПрАТ "АСК "ІНГО УКРАЇНА" сплатило позивачці страхове відшкодування в сумі 122 620,92 грн. (платіжне доручення №НSАВІ1222102D8) та суму пені, 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 122\~365,26 грн. (платіжне доручення №НSАВІ1214102Е0). Таким чином, позивачка вважає, що відповідач ухилився від здійснення страхових виплат за пошкоджений автомобіль, оскільки своєчасно не здійснив виплату, чим порушив умови договору страхування, а тому з нього за період з 01 листопада 2014 року по 01 січня 2019 року підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних, розмір яких становить 151\~320,34 коп. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає слухати справу у її відсутність та відсутність позивача. Надала відповідь на відзив відповідача у якому зазначила, що відповідачем сума страхового\~відшкодування,\~не була\~виплачена своєчасно,\~а тому\~вона перетворилася\~на борг,\~який підлягає\~відповідно до\~625\~ЦК України\~індексації,\~з врахуванням\~індексу інфляції\~та трьох процентів річних за весь час\~прострочення до\~моменту,\~коли боржник\~фактично розрахувався\~з кредитором.\~Також,\~вказує,\~що відповідач\~сплатив суму\~страхового відшкодування\~лише 02\~січня 2019\~року,\~тому з`явилася\~кінцева дата,\~від якої\~вона змогла\~остаточно розрахувати інфляційні збільшення суми боргу (інфляційні втрати). Твердження відповідача, що він вже виплатив позивачці інфляційні витрати та три процента річних необгрунтовані, оскільки період нарахування пені, 3% річної інфляційні витрати, згідно постанови Верховного суду від 24 жовтня 2018 року по справі №175/5441/14-ц становив з 01.09.2008\~по 31.10.2014,\~в той\~час як\~у цьому\~позові вказано\~інший період,\~а саме\~01.11.2014\~до 01.01.2019.\~Окрім того,\~відповідачу відзиві\~стверджує,\~що строк\~позовної давності\~сплив,\~проте,\~позивачка \~заперечує,\~оскільки відповідно\~до п.5\~ч.1\~ст.\~268 ЦК України,\~на вимогу\~страхувальника (застрахованої\~особи)\~до страховки\~про здійснення\~страхової виплати\~(страхового\~відшкодування) позовна давність не поширюється. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у зв`язку з технічною не можливістю провести засідання в режимі відеоконференції. 08 квітня 2020 року представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, у якому просив застосувати строк позовної давності щодо вимог позивачки та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що страховий випадок настав 02 січня 2018 року, тобто з даного моменту позивачка дізналася про факт порушення права, тоді як, до суду вона звернулася 17 лютого 2020 року, що є порушенням строку позовної давності. Також представник відповідача зазначив, що позивачка могла перерахувати розмір 3% річних та інфляційних нарахувань під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій, однак не зробила цього. Водночас представник відповідача вважає, що підстав для застосування п.5 ч.1 ст. 268 ЦК України немає, оскільки позивачка звертається про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, а не про стягнення страхового відшкодування, так як сума страхового відшкодування була вже виплачена. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247\~ЦПК України\~без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне. Статтею 263 ЦПК України\~передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 08 жовтня 2007 року між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», правонаступником якого є ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та [PERSON] укладено договір №530531628 страхування засобів наземного транспорту автомобіля «Mitsubishi\~Pajero» державний номерний знак [NUMBER] , який належав на праві власності [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року у справі №2-175/5441/14-ц задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про захист прав споживача та стягнення сум за договірними зобов`язаннями. Стягнуто з ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 122620 грн. 92 коп. за договором страхування засобів наземного транспорту №530531628 від 08 жовтня 2007 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вказаним рішенням встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2021 року встановлено розмір матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, без врахування втрат товарної якості у розмірі 122620 грн. 92 коп. Постановою Верховного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №175/5441/14-ц, провадження №61-6339св18 рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області\~\~від 13 серпня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог\~про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних\~скасувано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,\~про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь [PERSON] пеню\~\~ у розмірі 12 262,09 грн., 3 % річних - 23 281,17 грн. та інфляційні втрати - 76 822 грн. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про стягнення інфляційних втрат відмовлено. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня\~ 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування скасовано, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року в цій частині залишено в силі. Також, з матеріалів справи вбачається, що 02 січня 2019 р. ПрАТ «АСК «Інго Україна», відповідно до платіжного доручення №НSАВІ1214102ЕО від 14 грудня 2018 року, було здійснено виплату пені, 3 % річних та інфляційні втрати в розмірі 122 365,26 грн. 02 січня 2019 року ПрАТ «АСК «Інго Україна», відповідно до платіжного доручення №НSАВІ1222102D8 від 22 грудня 2018 року, було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 122620,92 грн. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В пункті 4 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Положення\~статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК) Пунктом 21 постанови визначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.526, ч.2 ст.625 ЦК). Таким чином, оскільки ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» своєчасно не здійснило страхові виплати за пошкоджений автомобіль, суд вважає за доцільне за період з 01 листопада 2014 року по 01 січня 2019 року стягнути з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь позивачки 15\~339,37 грн. - три відсотки річних, 151\~320,34 грн.- \~інфляційні втрати. За умовами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь держави підлягає до стягнення 908,00 грн. судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору під час звернення до суду з позовною заявою на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved